Справа №451/1153/16-ц
Провадження № 2/451/489/16
РІШЕННЯ

іменем України

16 листопада 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю сторін позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

30 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Павлів, Радехівського району Львівської області. Відповідач по справі є її батьком. В 2004 році її батьки розлучилися. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача померла і вона проживає разом з бабусею ОСОБА_3. Відповідач по справі протягом останніх років добровільно надає їй матеріальну допомогу по 400 гривень щомісячно. Однак, в даний час вона навчається в Педагогічному коледжі Львівського Національного Університету імені Івана Франка і допомога, яку надає батько є явно недостатня для проживання. Батько працює на Львівській залізниці «Стрийська дистанційна колія». Його заробітна плата в середньому становить 4000 гривень, а тому він має можливість надавати їй матеріальну допомогу у вищому, ніж надає розмірі. Просить стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її користь аліменти в розмірі чверті усіх видів його заробітку починаючи з дня подачі заяви до закінчення навчання - червня 2018 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просив позов задовольнити.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд встановив, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 5 лютого 1999 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі батьки значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 3).

5.10.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розлучились про, що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу зареєстроване Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області серії НОМЕР_3, актовий запис №92 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.02.2016, актовий запис №5 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 40 років. (а.с.6)

З довідки про доходи ОСОБА_2 видно, що загальна сума його доходу за період з січня 2016 року по червень 2016 року становить 25929 гривень 78 копійок. (а.с.7)

Згідно з довідки виданої виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 22.08.2016 року за №4487 вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 разом із своєю бабусею ОСОБА_3. (а.с.8)

Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із своєю бабусею та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідачів аліментів є правомірними.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребуює матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними, офіційно працює та може таку надати.

Також судом встановлено, що згідно паспортних даних ОСОБА_1 видно, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 а тому досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_5 виданого 5 лютого 2015 року Радехівським РС ГУ ДМСУ у Львівській області (а.с.4)

Відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу . Право на утримання припиняється у разі припинення навчання .

6.09.2016 року Львівським національним університетом імені Івана Франка видана довідка №749 про те, що ОСОБА_1 є студенкою першого курсу, денної бюджетної форми навчання Педагогічного коледжу Львівського національного університету імені Івана Франка. Закінчує навчання в червні 2018 року. (а.с.9)

У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.192 цього Кодесу.

Так, згідно норм Сімейного Кодексу України підставами виникнення аліментного зобов'язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач є працездатного віку, працює та отримує заробітну платню, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки на період навчання - червень 2018 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з 30 вересня 2016 року і до закінчення навчання.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,215,218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), який зареєстрований АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає в АДРЕСА_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з 30 вересня 2016 року і до закінчення навчання - червня 2018 року,

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований АДРЕСА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.