Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Дістрібушн» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, витрат на ремонт автомобіля, компенсації за амортизацію автомобіля, витрат на пальне, компенсації за позбавлення права на працевлаштування, відшкодування морально шкоди та поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2011 року його було прийнято на посаду торгового представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Дістрібушн» (далі - ТОВ «Тайм Дістрібушн») із заробітною платою 7 тис. грн щомісячно з іспитовим строком 1 місяць з оплатою 0,5 ставки. Позивач вказує, що 12 липня 2012 року його було ознайомлено з наказом про звільнення, однак з ним не було проведено розрахунку по виплаті заборгованості із заробітної плати за період із 17 жовтня 2011 року до 12 липня 2012 року, повного розрахунку під час звільнення та грошової компенсації за невикористану відпустку. Позивач також зазначав, що використовував у роботі власний автомобіль VOLKSWAGEN Bestel і згідно з договором оренди, що був укладений між сторонами, за період із січня до травня 2012 року відповідачем йому не відшкодовані витрати на амортизацію транспортного засобу, ремонт автомобіля та придбане ним пальне, внаслідок чого він зазнав майнових втрат. Неправомірними діями підприємства в частині невиплати заробітної плати та інших коштів позивачеві завдано душевних страждань.

Уточнивши під час розгляду справи вимоги позову, ОСОБА_3 остаточно просив стягнути з ТОВ «Тайм Дістрібушн» на свою користь заборгованість із заробітної плати за період із 17 жовтня 2011 року до 12 липня 2012 року із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют у сумі 159 158 грн 60 коп.; заборгованість за невикористану відпустку із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют у сумі 16 562 грн 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют у сумі 741 829 грн 17 коп., витрати на ремонт автомобіля із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют у сумі 30 510 грн 02 коп., амортизацію за використання власного авто з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют в сумі 17 605 грн 15 коп., витрати на пальне з врахуванням знеціненням гривні по відношенню до іноземних валют в сумі 126 193 грн 74 коп., компенсацію за позбавлення права на працевлаштування до виходу на пенсію за віком у сумі 213 150 грн, на відшкодування моральної шкоди - 300 тис. грн, що в загальній сумі становить 1 669 009 грн 26 коп., та поновити його на посаді торгового представника ТОВ «Тайм Дістрібушн».

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку і поновленні на роботі та ухвалено в цих частинах нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ТОВ «Тайм Дістрібушн» заборгованості по заробітній платі з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти в сумі 223 158 грн 60 коп., компенсації за невикористану відпустку із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти в сумі 16 562 грн 58 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти в сумі 741 829 грн 17 коп. та поновленні на посаді торгового представника відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходив із того, що наказом ТОВ «Тайм Дістрібушн» від 17 жовтня 2011 року № 25 ОСОБА_3 прийнято на посаду торгового представника товариства на 0,5 окладу з 17 жовтня 2011 року з випробувальним терміном на один місяць з оплатою праці згідно з штатним розкладом. Наказом ТОВ «Тайм Дістрібушн» від 24 травня 2012 року № 61 ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Крім того, установлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_3 складав 33 грн 54 коп. і підприємством позивачу виплачено заробітну плату за жовтень, листопад 2011 року та за травень 2012 року, а також грошову компенсацію за невикористану відпуску.

Вказані вище обставини установлено рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року, тому суд правильно вважав їх такими, що не потребують доказування згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Так, згідно з цим рішенням суду стягнуто з ТОВ «Тайм Дістрібушн» на користь ОСОБА_3 3 400 грн заборгованості із заробітної плати за період із грудня 2011 року до квітня 2012 року включно.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд обґрунтовано прийняв як належний та допустимий доказ у справі квитанцію від 18 вересня 2014 року № 45648137 та виписку із карткового рахунку ОСОБА_3 за період із 01 вересня 2014 року до 31 грудня 2014 року, що підтверджують виконання ТОВ «Тайм Дістрібушн» рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року.

Із врахуванням цього апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення із ТОВ «Тайм Дістрібушн» заборгованості із проведення розрахунку, що підлягав виплаті при звільненні з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти в сумі 223 158 грн 60 коп., компенсації за невикористану відпустку із з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти в сумі 16 562 грн 58 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземної валюти за період із 17 жовтня 2011 року до 03 грудня 2012 року і за період із 18 вересня 2014 року до 23 лютого 2015 року, адже підприємство виконало свої зобов'язання щодо проведення розрахунку із позивачем, а стягнення коштів, пов'язаних зі знеціненням гривні по відношенню до іноземної валюти, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Виходячи із підстав, передбачених ст. ст. 116, 117 КЗпП України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04 грудня 2013 року до 17 вересня 2014 року, однак у зв'язку з пропущенням позивачем установленого ст. 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення за захистом порушеного права - дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, зазначивши при цьому, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску вказаного строку, на підставі яких суд міг його поновити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення позивача на посаді торгового представника ТОВ «Тайм Дістрібушн», апеляційний суд правильно виходив із відсутності для цього правових підстав, із врахуванням наступного.

Установлено, що згідно з наказом ТОВ «Тайм Дістрібушн» від 24 травня 2012 року № 61 підставою звільнення ОСОБА_3 слугувала доповідна записка головного бухгалтера та подання заступника директора ТОВ «Тайм Дістрібушн».

Разом із тим, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 08 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2013 року, установлено, що із ОСОБА_3 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній, займаючи посаду торгового представника і виконуючи роботу безпосередньо пов'язану із зберіганням, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому товариством матеріальних цінностей та зобов'язався дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей, вживати заходів до запобігання збитку, вести облік, установлювати та представляти у встановленому порядку товарно-матеріальні цінності і інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей, а також відшкодовувати у встановленому законом порядку збиток у випадку не забезпечення з його вини схоронності довірених йому матеріальних цінностей; за період із 04 лютого 2012 року до 08 березня 2012 року ОСОБА_3 отримав товар на загальну суму 27 536 грн 79 коп., однак кошти за отриманий товар в касу товариства не повернув, чим допустив нестачу товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується видатковими накладними. Вказані обставини апеляційний суд правильно вважав такими, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також установлено, що ОСОБА_3 не був членом профспілкової організації ТОВ «Тайм Дістрібушн», що визнається сторонами, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України теж не потребує доказування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку, що звільнення позивача відбулося із дотриманням чинним законодавством вимог, прав позивача не порушено.

Правильними є висновки судів обох інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Тайм Дістрібушн» на користь позивача заборгованості із витрат на ремонт автомобіля з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют в сумі 30 510 грн 02 коп., компенсації по амортизації за використання власного автомобіля з врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют в сумі 17 605 грн 15 коп., витрат на пальне із врахуванням знецінення гривні по відношенню до іноземних валют у сумі 126 193 грн 74 коп. у зв'язку з недоведеністю вказаних позовних вимог, оскільки, як зазначив суд, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він використовував власний автомобіль для потреб підприємства та між сторонами був укладений договір оренди транспортного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за позбавлення позивача права на працевлаштування до виходу на пенсію за віком у сумі 213 150 грн, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, правильного виходив із того, що позивачем на порушення вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме незаконними діями відповідача було позбавлено позивача права на працевлаштування і останній намагався працевлаштуватися, однак йому було відмовлено, враховуючи, що позивач просив стягнути цю суму, розраховану за період із 12 липня 2012 року до 19 лютого 2027 року.

Разом із тим правильними є також висновки суду першої інстанції, із якими погодився й апеляційний суд, про відсутність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди, у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю цих позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі позивача доводи про ненадання відповідачем під час розгляду справи жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову та невиконання ухвали суду про забезпечення доказів, у зв'язку із чим судами неповно з'ясовано обставини справи; про те, що у справі містяться фальсифіковані документи, які судом враховано при розгляді справи, крім того, вони містяться в іншій справі, на яку послався суд; про неправильність висновків суду щодо пропущення ним строку звернення до суду за захистом порушеного права у частині стягнення середнього заробітку, оскільки, на його думку, цей строк установлено у три роки, почався із дати ознайомлення його з наказом - 12 липня 2012 року і триває до 12 липня 2015 року, а також про неправильне застосування суду ч. 3 ст. 61 ЦПК України, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2015 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко