Справа № 368/599/16-ц
Провадження № 2/368/360/16
Рішення

іменем України

"22" червня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, третя особа: Стрітівська сільська рада Кагарлицького району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

встановив:

позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 спадкоємцем за законом, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яким прийнято спадщину після смерті ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:309:0039), яка розташована на території Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту, посилаючись на те, що 23 грудня 2014 року помер їхній з відповідачем батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його смерть та який до дня смерті проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а відповідно до частини 2 даної статті у разі відсутності заповіту, ... право на спадкування одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В числі майнових прав, батько за життя мав право на земельну ділянку кадастровий номер :03:309:0039 загальною площею 0,7000 га з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

Вказана земельна ділянка ним за життя фактично була отримана як спадщина після смерті його дружини ОСОБА_4, право на яку вона мала право та яка їй була фактично надана як працівнику соціальної сфери села Стрітівки (директор Стрітівської вищої школи кобзарського мистецтва) на підставі її звернення поданого за життя, що підтверджується розпорядженням Кагарлицької РДА Київської області від 02 листопада 2012 року № 618, копія якого надається.

Вказаним розпорядженням було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 63 громадянам (в т.ч. № 59 ОСОБА_4, 0,70 га) загальною площею 41, 3300 га для ведення особистого селянського господарства на території Стрітівської сільської ради за межами населеного пункту, а також передані у власність.

Зважаючи на те, що право на вказану земельну ділянку у померлої матері ОСОБА_4 виникло за життя і нею воно було реалізоване, юридичне право власності не підтверджено правовстановлюючим документом, яким на той час був Державний акт на право власності на земельну ділянку, про те вказана земельна ділянка фактично перебувала у її користуванні та використовувалася за цільовим призначенням.

Вказане право на фактично належну ОСОБА_4 земельну ділянку є спадковим, яке після її смерті, згідно ст. 1261 ЦК України, фактично перейшло до її чоловіка, а їхнього з відповідачем батька, ОСОБА_3, спадкоємця за законом.

Спадщина ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 ним прийнята шляхом звернення із заявою про її прийняття до Ржищівської міської державної нотаріальної контори та у визначеному законом порядку отримано свідоцтва про право на частину спадкового майна, що підтверджується відповідними витягами та свідоцтвом про право на спадщину, копії яких додаються.

Про те, розпочавши певні дії що до оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку він не встиг отримати правовстановлюючий документ на неї, так як 23 грудня 2014 року помер, про що складений відповідний актовий запис про смерть за № 20 від 25 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 319905 виданим виконкомом Стрітівської сільської ради 25 грудня 2014 року.

Спадщина після його смерті прийнята нею, його дочкою, єдиним спадкоємцем 1 черги за законом, так як інший спадкоємець, син померлого батька, а мій рідний брат, відповідач по даній справі, своєю письмовою заявою до нотаріуса відмовився від належної йому за законом частки.

Спадкова справа заведена нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори 18 лютого 2015 року та зареєстрована за № 30/2015, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у державному земельному кадастрі та кадастровий номер суб'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Про те, оформити спадкові права на вказану вище земельну ділянку, після смерті батька вона не має змоги, так як згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації.

За життя як попередній спадкодавець так і його правонаступник в установленому порядку не отримали відповідні правовстановлюючі документа на праве власності на спадкову земельну ділянку, а відтак на час відкриття спадщини після смерті батька був відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував це майнове право спадкодавця.

За тих умов, коли юридичне право власності спадкодавця на земельну ділянку до її смерті не зареєстроване, нотаріус не може визнати її право спадкоємця на вказану спадкову земельну ділянку, яка законом віднесена до нерухомого спадкового майна, та їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відповідна повідомленням.

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Враховуючи, що фактичний власник нерухомого майна померла, як і помер її правонаступник і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України їх цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вони не можуть отримати та зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку чи належним чином уповноважити іншу особу здійснити вказану вище дію, виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на об'єкт нерухомості на земельну ділянку площею 0,7000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, право спадкодавців на яку підтверджується розпорядженням Кагарлицької РДА Київської області від 02 листопада 2012 року № 618 та матеріалами спадковою справи № 5/2013.

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд справу слухати за її відсутності, оскільки не може прибути до суду. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутність. Погоджується з позовними вимогами позивача.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги позивача визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у відсутність сільської ради.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

23 грудня 2014 року помер ОСОБА_3.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В числі майнових прав, ОСОБА_3 за життя мав право на земельну ділянку кадастровий номер :03:309:0039 загальною площею 0,7000 га з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

Вказана земельна ділянка ним за життя фактично була отримана як спадщина після смерті його дружини ОСОБА_4, право на яку вона мала право та яка їй була фактично надана як працівнику соціальної сфери села Стрітівки (директор Стрітівської вищої школи кобзарського мистецтва) на підставі її звернення поданого за життя, що підтверджується розпорядженням Кагарлицької РДА Київської області від 02 листопада 2012 року № 618, копія якого надається.

Вказаним розпорядженням було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 63 громадянам (в т.ч. № 59 ОСОБА_4, 0,70 га) загальною площею 41, 3300 га для ведення особистого селянського господарства на території Стрітівської сільської ради за межами населеного пункту, а також передані у власність.

Зважаючи на те, що право на вказану земельну ділянку у померлої ОСОБА_4 виникло за життя і нею воно було реалізоване, юридичне право власності не підтверджено правовстановлюючим документом, яким на той час був Державний акт на право власності на земельну ділянку, про те вказана земельна ділянка фактично перебувала у її користуванні та використовувалася за цільовим призначенням.

Вказане право на фактично належну ОСОБА_4 земельну ділянку є спадковим, яке після її смерті, згідно ст. 1261 ЦК України, фактично перейшло до її чоловіка, а позивача з відповідачем батька, ОСОБА_3, спадкоємця за законом.

Спадщина ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 ним прийнята шляхом звернення із заявою про її прийняття до Ржищівської міської державної нотаріальної контори та у визначеному законом порядку отримано свідоцтва про право на частину спадкового майна, що підтверджується відповідними витягами та свідоцтвом про право на спадщину.

Про те, розпочавши певні дії що до оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку він не встиг отримати правовстановлюючий документ, так як 23 грудня 2014 року помер, про що складений відповідний актовий запис про смерть за № 20 від 25 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 319905 виданим виконкомом Стрітівської сільської ради 25 грудня 2014 року.

Спадщина після його смерті прийнята позивачем, його дочкою, єдиним спадкоємцем 1 черги за законом, так як інший спадкоємець, син померлого батька, а мій рідний брат, відповідач по даній справі, своєю письмовою заявою до нотаріуса відмовився від належної йому за законом частки.

Спадкова справа заведена нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори 18 лютого 2015 року та зареєстрована за № 30/2015, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Відповідно до статті 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Отже, після смерті власника неможливо здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Враховуючи те, що право на земельну ділянку за померлою ОСОБА_5 підтверджено належними доказами, вони є об'єктами права власності і за змістом ст.1218 ЦК України можу бути об'єктом спадкування.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість .

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. ст. 392, 1223 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, третя особа: Стрітівська сільська рада Кагарлицького району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 спадкоємцем за законом, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яким прийнято спадщину після смерті ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:309:0039), яка розташована на території Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко