єдиний унікальний номер справи 423/2606/16-ц
номер провадження 2/423/542/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року місто Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі

головуючого судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Лугової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №LGP3A018570095 від 12.11.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 14 424,82 доларів США на термін до 11.11.2014 року, згідно якого зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.07.2016 має заборгованість 4191,36 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 3222,58 долара США, заборгованості за відсотками 922,31 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 46,47 доларів США. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 4191,36 доларів США, що за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.07.2016 складає 104 155,30 грн. та судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Письмово суду пояснив, що відповідно до п.2.1.3 договору банк зобовязався направляти кошти для оплати страхових платежів згідно договорів страхування наземного транспорту та особистого страхування. Згідно п.2.2.7 договору банк проводить оплату вказаних платежів тільки у разі, якщо позичальник не надасть докази оплати платежів особисто ним. Також, якщо сплачені банком кошти не будуть повернуті позичальником протягом 30 днів з дня перерахунку банком страхових платежів вказані кошти вважаються простроченими та на них нараховуються проценти, тобто сума додається до тіла кредиту. Таким чином, банк щорічно проводив перерахування коштів на сплату страхових платежів, у звязку з чим сума тіла кредиту збільшилась. Розмір щомісячних платежів збільшено з 176,02 доларів США до 197,30 доларів США на підставі додаткової угоди від 29.02.2012, яка підписана обома сторонами договору.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що дійсно уклав з позивачем кредитний договір з метою придбання автомобілю. Окрім того, було укладено договір застави рухомого майна від 12.11.2007, за яким придбаний автомобіль передано банку в заставу. Він дійсно несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував кошти на виконання зобовязань, однак вважає розмір заборгованості завищеним. Так, у 2008 році йому було підвищено процентну ставку за користування кредитом без його згоди. Внаслідок цього розмір щомісячного платежу зріс, що стало для нього надмірним фінансовим тягарем. Вважає ці дії неправомірними. Між ним та банком дійсно було укладено додаткову угоду, згідно якої підвищено розмір щомісячного платежу. Однак угоду він укладав під тиском, так як йому погрожували, що у разі відмови звернуть стягнення на автомобіль, а якщо коштів не вистачить, то і на інше майно. Щоб цього не сталося, він підписав угоду. На час укладення додаткової угоди він вже мав прострочену заборгованість за договором. Вважає, що повинен був сплачувати 176,02 доларів США щомісяця, бо про це зазначено також у договорі застави. Порушив зобовязання за договором, бо через підвищення курсу долара США та проведення АТО погіршився його майновий стан.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір №LGP3A018570095 від 12.11.2007, на виконання якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 14 424,82 доларів США на термін до 11.11.2014 року (а.с.11-12).

Відповідно до п.7.1 договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 12.11.2007 по 11.11.2014 включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 14 424,82 доларів США на наступні цілі: 10012,54 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 договору; на сплату страхових внесків за договором страхування ТЗ №LGP3A018570095, договором особистого страхування №LGP3A018570095 на строк до 11.11.2008 у сумі 100,13 доларів США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 100,13 доларів США, та у розмірі 4205,27 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. договору.

Періодом сплати вважається період з «12» по «16» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця, починаючи з наступного місяця в період сплати шляхом надання позичальником банку коштів (щомісячний платіж) у сумі 176,02 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

При цьому, згідно п.п.2.1.3, 2.2.7 договору позичальник звертається до банку з проханням про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно з договорами страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобовязується провадити у випадку непредявлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку предявлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати.

Відповідачем не надано суду доказів щодо сплати ним страхових платежів за рахунок інших джерел, отже перерахування позивачем страхових платежів та зарахування їх до тіла кредиту є таким, що відбулося на підставі договору.

Згідно п.7.3 договору забезпеченням виконання зобовязань за даним договором виступає CHERY A15 AMULET, LVVDA11A58D108426, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором.

З наданого відповідачем договору застави рухомого майна від 12.11.2007 вбачається, що забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором №LGP3A018570095 від 12.11.2007 є передача в заставу автомобілю CHERY A15 AMULET, LVVDA11A58D108426, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

З пояснень відповідача вбачається, що на заставне майно не звернуто стягнення.

Право вибору способу задоволення вимог належить кредитору.

Згідно додаткової угоди №1 від 29.02.2012 до кредитного договору (а.с.13-14) сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір: суму заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди зменшити на суму пені 125,14 доларів США; а також пункт 7.1 кредитного договору викладено у новій редакції, відповідно до якої предметом договору є кредитні кошти у тому ж розмірі 14 424,82 доларів США, однак на строк з 12.11.2007 по 13.04.2015 включно; періодом сплати є з «20» по «25» число кожного місяця; починаючи з 28.02.2012 щомісячний платіж складає 197,30 доларів США.

З розрахунку заборгованості (а.с.5-9) вбачається, що відповідач зобовязання за договором виконував несвоєчасно та не у повному обсязі.

Внаслідок цього утворилась заборгованість за договором, розмір якої станом на 12.07.2016 згідно розрахунку (а.с.5-9) складає 4191,36 доларів США: заборгованість за кредитом 3222,58 долара США, заборгованість за відсотками 922,31 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 46,47 доларів США.

Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Внаслідок порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, його заборгованість перед позивачем становить 4 067,61 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 3222,58 доларів США та заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 845,03 доларів США. В цій частині суд вважає позов обґрунтованим.

Так, розмір заборгованості за тілом кредиту є повністю обґрунтованим відповідно до розрахунку (а.с.5-9). При цьому позивачем дійсно з 01.11.2008 року було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 11,04% до 13,08%. Згідно пояснень відповідача підвищення відбулося без його згоди. Суд вважає підвищення відсоткової ставки таким, що відповідає умовам договору з огляду на наступне.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, слід виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Така позиція міститься у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин».

Отже, підвищення процентної ставки позивачем, яке проведено 01.11.2008, не є нікчемним та не суперечить законодавству.

Збільшення розміру тіла кредиту з 11.11.2009 року, як вбачається з письмових пояснень представника позивача, відбулося через перерахування страхових платежів на виконання п.2.2.7 договору, що відповідає умовам договору.

Також суд вважає правомірним підвищення щомісячного платежу до 197,30 доларів США. Така зміна умов договору обумовлена підписаною обома сторонами додатковою угодою №1 (а.с.13-14). Посилання відповідача на те, що підписав угоду під погрозами звернути стягнення на автомобіль та інше майно, є безпідставними, оскільки на час укладення додаткової угоди відповідач мав прострочення за зобовязаннями, тому йому правомірно було розяснено наслідки порушення зобовязання, передбачені кредитним договором від 12.11.2007, а саме: звернення стягнення на предмет застави, а також звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у разі недостатньої вартості предмета застави.

Посилання відповідача на те, що додатковою угодою збільшено суму тіла кредиту є безпідставними, оскільки у додатковій угоді, як і в кредитному договорі, предметом є кредитні кошти у розмірі 14424,82 доларів США.

Таким чином, відповідно до розрахунку (а.с.5-9), з врахуванням сплачених відповідачем сум, заборгованість за тілом кредиту складає 3222,58 доларів США, що еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 80 081,11 грн.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені у сумі 46,47 доларів США.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м.Попасна Луганської області відноситься до переліку таких населених пунктів.

З розрахунку заборгованості (а.с.5-9) вбачається, що пеня боржнику була неправомірно нарахована після 14.04.2014 р.

Таким чином, оскільки місце проживання відповідача - в зоні АТО, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми пені у розмірі 46,47 доларів США.

Крім того, суд звертає увагу на те, що після 14 квітня 2014 року було неправомірно нараховано 123,75 доларів США пені, при цьому після указаної дати відповідачем було сплачено 77,28 доларів США, які банком були в повному обсязі неправомірно зараховані як погашення заборгованості за пенею. Ці сплати слід вирахувати із заборгованості за відсотками.

Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити повністю, а вимоги про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Отже, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення відсотків в розмірі 845,03 долари США (922,3177,28=845,03), що еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 20 999 грн.

Посилання відповідача на те, що зобовязання за договором не виконав через складне матеріальне становище, згідно ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Отже, стягненню підлягає заборгованість у сумі 4 067,61 доларів США, що згідно позовних вимог еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 101 080,11 грн.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1562,33 грн. (а.с.1).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1516,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 551, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №LGP3A018570095 від 12.11.2007 в розмірі 4 067 (чотири тисячі шістдесят сім) доларів США 61 цент, що еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 101 080 (сто одна тисяча вісімдесят) гривень 11 копійок, та складається із: заборгованості за кредитом у сумі 3 222 (три тисячі двісті двадцять два) долари США 58 центів, що еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 80 081 (вісімдесят тисяч вісімдесят одна) гривня 11 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 845 (вісімсот сорок пять) доларів США 03 центи, що еквівалентно за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 12.07.2016 20 999 (двадцять тисяч девятсот девяносто девять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати на сплату судового збору у сумі 1516 (одна тисяча пятсот шістнадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Рішення у повному обсязі складено 28.11.2016.

Суддя І.В. Лизенко