Справа № 362/2154/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/2885/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Лащенка В.Д., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки. Заявлений позов мотивували тим, що 26 вересня 2006 року між ЗАТ «Банк «НРБ», правонаступником якого виступає ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО. За умовами договору ОСОБА_2 відкривалася кредитна лінія на суму 3800000 грн. з процентною ставкою 16,75 % річних строком до 26 вересня 2013 року на 84 місяці; на забезпечення укладеного договору з ОСОБА_3 було укладено також договір іпотеки від 26 вересня 2009 року. Згідно п. 1.5 кредитного договору від 26 вересня 2006 року, кредит надавався на поточні (споживчі) потреби позичальника. 09 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та банком було підписано додаткову угоду до оспорюваного договору, де зазначається, що валюта кредиту долар США, термін користування кредитом 31 місяць, ця додаткова угода не підписана поручителем, змінює істотні умови договору, прихована від іпотекодавця, при її підписанні були порушені умови надання споживчого кредиту. Також ОСОБА_2 як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування не надано в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну споживчу вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору. Оскільки кредитний договір є недійсним, також підлягає визнанню недійсним і укладений на його підставі іпотечний договір. Просили визнати недійсними договір про надання кредитної лінії та іпотечний договір.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що не погоджується із висновками суду про непоширення на спірні правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів» після укладення кредитного договору. Під час укладення і в процесі виконання договору кредитодавцем було порушено вимогу щодо надання інформації про вартість супутніх послуг за кредитним договором. В самому кредитному договорі та додатках до нього наявні несправедливі умови, що призвело до дисбалансу договірних прав і обовязків на шкоду споживача. Також при виготовленні та підписанні додаткової угоди від 09 лютого 2009 року мало місце встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням угоди. Відповідач ввів в оману його щодо фактичних обставин існування юридичної особи, з якою він укладав правочин, не надав повної інформації щодо строків подання документів на зміну умов правочину тощо. Рахунок, за яким здійснювалися розрахунки за договором відкриття кредитної лінії, зазначений у тексті самого договору у п. 12.3, а виписка щодо розрахунків за кредитом надавалась як самому позичальникові, так і суду, за іншим рахунком. Додаткова угода від 09 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та банком є недійсною як за законодавством про захист прав споживачів, так і загальними підставами дійсності правочинів, встановленими цивільним законодавством.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що перед укладанням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів», і сторони узгодили всі істотні умови, підстави для визнання недійсним договору відсутні. Оскільки не надано доказів того, що кредитний договір є нікчемним чи недійсним, суд не знаходить підстав для визнання договору іпотеки недійсним на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 26 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Банк НРБ» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в гривнях на поточні потреби, ліміт кредитної лінії - 3 800 000 00 грн. строком до 26 вересня 2013 року, розмір процентів за користування кредитом складає 16,75 % річних, рахунок для повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що виникають за цим договором 3739604 в ЗАТ «Банк НРБ» (а. с. 5-12).

Договір структурно складається із вступної частини, в якій визначено його сторін, і наступних частин предмет договору, належне забезпечення виконання зобовязань позичальника, гарантії, надання кредиту, комісія (відсутня), проценти за користування кредитом, контроль за фінансовим станом і діяльністю позичальника, повернення кредиту, інші умови, реквізити та підписи сторін, платіжні реквізити. Також наявний додаток № 1 із графіком повернення кредиту щомісячна дата і сума в гривнях, яка підлягає поверненню, до 26 вересня 2013 року. У додатку № 2 наведена загальна вартість платежів по договору і графік повернення платежів за рік із детальною структурою.

23 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 250000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

24 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 300000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

30 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 400000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

10 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 440000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

14 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 510000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

27 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 560000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 620000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

11 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 973000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

19 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1013000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

20 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1073000 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

25 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1139300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

27 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1190300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1223300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

09 січня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1323300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

21 березня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2093300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 березня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2133300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

03 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2233300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

01 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2463300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

12 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в звязку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2513300 грн. та змінено графік повернення загальної заборгованості.

09 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_2В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО про наступне: сторони змінюють з 09 лютого 2009 року додаток № 2 та викладають його в новій редакції; змінено графік повернення кредиту. У новій редакції додатку № 2 визначено суму кредиту 3274695 грн., термін користування кредитом 31 місяць, тип кредиту споживчий. Визначено, що комісія за надання кредиту 0,0 % від основної суми кредиту, обслуговування кредитної заборгованості 0,0 % на місяць від основної суми кредиту, розрахунково-касове обслуговування 0,0 % на місяць від основної суми кредиту, страхування 0,25 % на рік від основної суми кредиту, послуги нотаріуса 0,00 % від заставної вартості майна (одноразово) (а. с.13 33).

Крім того 26 вересня 2006 року між ОСОБА_3 за ЗАТ «Банк «НРБ» укладено договір іпотеки, за яким забезпечуються іпотекою зобовязання боржника, які випливають із кредитного договору з усіма змінами та доповненнями до нього і можуть виникнути в майбутньому за кредитним договором. Предметом іпотеки є житловий будинок за адресою с. Іванковичі вул. Лісна (Лісова) 10, який належить іпотекодавцю на праві власності згідно з договору дарування житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом 30 серпня 2001 року, та земельна ділянка пл. 0,223 га. по вул. Лісна у с. Іванковичі, яка належить іпотекодавцю на праві власності відповідно до державного акту серія ІV-КВ № 8 від 21 вересня 2001 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобовязання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказаним вимогам закону договір про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО від 26 вересня 2006 року не суперечить, на підтвердження недійсності кредитного договору позивачем доказів не надано.

Так, Постановою Правління Національного банку України № 68 від 10 травня 2007 року затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Підпунктом 1.1 п. 1 даних правил зазначено, що правила розроблено відповідно до пункту 4 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», статей 47, 49 та 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів (далі - кредитні договори), запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації.

Пунктом 3.2 Правил передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Колегія суддів враховує, що наведені Правила прийняті після укладення сторонами кредитного договору.

Разом із тим, додаток № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО від 26 вересня 2006 року містить графік платежів в такому розрізі за рік.

Крім того, при наявності у графіку погашення суми щомісячного мінімально необхідного платежу, який включає як суму погашення тіла кредиту, так і суму сплачених відсотків, розмір загальної вартості кредиту може бути визначений, виходячи із зазначеної суми платежу та терміну погашення.

Не відповідають дійсним обставинам справи доводи апелянта, що на правовідносини сторін не поширюється законодавство про захист прав споживачів, оскільки такі висновки суду в рішенні відсутні.

Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги щодо ненадання кредитором інформації про вартість супутних послуг за спірним договором, а саме про вартість нотаріальних послуг, послуг страхування, послуг оцінки тощо. При цьому до відсутності такої інформації апелянт прирівнював проставляння нулів у відповідних графах кредитного договору, що колегія суддів розцінює як відсутність необхідності оплати даних послуг позичальником або відсутність таких послуг взагалі.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

В рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Так, несправедливою умовою ОСОБА_2 вважає викладення додатку № 2 до кредитного договору не більше ніж 8 кеглем, що унеможливлює його прочитання, а сам договір виконаний не менше, ніж 10 кеглем, що суперечить абзацу 12 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Однак апелянтом не звернуто увагу, що дане положення набрало законної сили лише із 16 жовтня 2011 року і не діяло на час укладення договору від 26 вересня 2006 року, а отже не застосовується до умов договору станом на час його укладення.

Також апелянтом віднесено до несправедливих умов договору той факт, що при виготовленні та підписанні додаткової угоди від 09 лютого 2009 року мало місце встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням цієї угоди (порушення п.п. 10 п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При цьому ОСОБА_2 вказує на процедурні порушення, які, на його думку, мали місце при укладенні додаткової угоди від 09 лютого 2009 року, але не зазначає, які його права і інтереси були порушені самими умовами даної угоди.

Доводи апелянта про друкування тексту додатку № 2 до додаткової угоди меншим кеглем відхиляються колегією суддів із уже наведених підстав щодо зворотної сили закону, який набрав законної сили пізніше.

Посилання на зміну валюти платежу не відповідають дійсності, оскільки долар США в додатку № 2 виражено лише як еквівалент валюти платежу.

Вартість застави, зазначена в додатку № 2 до додаткової угоди, повністю відповідає оцінці предмета іпотеки, зазначеній в іпотечному договорі від 26 вересня 2006 року, що визначена за спільною угодою сторін.

Зміна строку кредиту з 84 місяців до 31 місяця дійсно не відповідає останній даті платежу 10 вересня 2013 року, однак, відповідно до п. 11.12 договору, усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором, підлягають урегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів. Разом із тим, позивачем не доведено, що він звертався до банку із вимогою вирішити дану розбіжність і що йому було в цьому відмовлено.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позичальник, укладаючи додаткову угоду від 09 лютого 2009 року, не мав наміру отримати залишок кредитної лінії, що був ним іще не вибраний, підписав умови, що значно збільшували обсяг його та іпотекодавця відповідальності.

Як вбачається із змісту додаткової угоди від 09 лютого 2009 року, її укладення не повязане із отриманням траншу кредитної лінії, а отже доводи ОСОБА_2 щодо відсутності наміру такого отримання колегією суддів відхиляються.

Також колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги в частині заперечення обставин, встановлених судом, а саме що судом встановлено, що кожна додаткова угода підписувалася у звязку із отриманням позичальником чергового траншу за зміною графіку платежів у звязку із цим, хоча спочатку сторони узгоджують розмір траншу, а потім на підставі підписаної додаткової угоди з графіком повернення кредиту та заявок позичальника видаються кошти, отже факт підписання угоди не підтверджує факт отримання коштів позичальником, а лише засвідчує намір про це.

Разом із тим, умови додаткових угод до кредитного договору повністю відповідають обставинам, встановленим судом.

При цьому ОСОБА_2 не заперечується, що він дійсно отримував кредитні кошти в розмірах, зазначених в додаткових угодах до кредитного договору, а тому його заперечення щодо лише наявності наміру про їх отримання не впливають на законність рішення суду.

Посилання апелянта на невідповідність суми траншу згідно додаткової угоди від 12 червня 2007 року, яка дійсно становить 2513300 грн., сумі, встановленій рішенням суду 3274695 грн., не спростовують правильність висновків суду в цілому і є, на думку колегії суддів, опискою, яка може бути виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України.

Крім того, оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині недійсності додаткових угод, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач предявити зустрічний позов.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії та договір іпотеки.

При цьому вимог про визнання недійсними додаткових угод, в тому числі від 09 лютого 2009 року, позивачем не заявлялося.

За таких обставин підстав для визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору у суду не було, оскільки це суперечить ст. 11 ЦПК України.

Позовні вимоги про визнання недійсним іпотечного договору, виходячи із їх похідного характеру, також обґрунтовано відхилені судом.

Виходячи із вищевикладеного, суд першої інстанції правомірно відмовив в цілому в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Лащенко В.Д.

ОСОБА_4