Провадження № 4-с/127/159/16
УХВАЛА

про залишення скарги без руху

15 червня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Зазначена скарга не відповідає вимогам ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити відомості, зазначені в статті 82 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічні розяснення щодо відповідності скарги загальним вимогам законодавства міститься в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Відповідно до п.п. 5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Відповідно до ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити, зокрема, викладення обставин, якими скаржник (у виконавчому провадженні) обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналогічне розяснення щодо вичерпного кола осіб із правом на звернення до суду із скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України міститься в п. 4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року №6.

Як вбачається із скарги заявник з посиланням на порушення вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» просить визнати незаконним дії державного виконавця та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року у ВП №51070349. При цьому, в скарзі не зазначено обставин, із зазначенням по ним доказів, що ОСОБА_1 є стороною у виконавчому провадженні №51070349 (ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження"), а також в обґрунтування заявлених вимог не зазначено відповідних доказів по обставинам, передбаченим ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того у скарзі не вірно визначено процесуальний статус осіб, які беруть участь у справі. Розгляд таких скарг проводиться відповідно до розділу VII ЦПК України, «Судовий контроль за виконанням судових рішень», відповідно до якого процесуальний статус осіб: заявник, субєкт оскарження та заінтересовані особи (відповідні розяснення щодо учасників судового розгляду даної категорії справ містяться в п. 4,5, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»). Натомість у зазначеній скарзі визначено, що ОСОБА_1 є «боржником», головний державний виконавець Центрального органу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_2 є «заінтересованою особою», а ТОВ «Кредитні ініціативи» - «стягувачем», що не відповідає вимогам зазначених положень процесуального Закону.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо скарга за формою і змістом не відповідає вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та не містить відомості, зазначені в статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Дана норма є загальною.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк скаргу вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: