АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць ОленаЯрославівна про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійним договору купівлі-продажу,

встановила:

у січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2013 року, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

У червні 2016р. позивач подала заяву про уточнення позовних вимог і зміну предмету позову, в якій також просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/9 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 11 жовтня 2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Також у червні 2016 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на 1/9 частини квартириАДРЕСА_1

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_3 посилалась на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року анульовано внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 стосовно батьківства ОСОБА_8, проте, відповідач під час дії арешту, накладеного на квартиру ухвалою суду, здійснила продаж її частини, а тому неправомірний та незаконний продаж майна чи вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, унеможливить або утруднить виконання рішення суду, яке може бути ухвалене у даній справі.

Ухвалою судді від 23 червня 2016 року заявузадоволено, накладено арешт на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та залишити заяву позивача без задоволення.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/13102/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права, так як позивачем не доведено необхідності застосування обраного виду забезпечення позову, а суд в оскаржуваній ухвалі не вказав власника тієї 1/9 частини квартири, на яку накладено арешт.

- 2 -

Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.96, 97), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи ОСОБА_5, який просив залишити ухвалу судді без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що 1/9 частина квартири є предметом спору, може бути реалізована власником, що утруднить можливе виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З копії уточненої позовної заяви вбачається, що позивач оспорює правомірність набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1. На час звернення позивача до суду спірна частина квартири на праві власності зареєстрована за відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 11 жовтня 2013р., який також оспорюється позивачем.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірної частини квартири, може розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: