У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Ленінського районного виконавчого комітету м. Полтави, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідач їх спільною дочкою ОСОБА_4 не цікавиться, у житті та розвитку дитини не бере жодної участі, не допомагає матеріально, не виконує своїх обов'язків батька. Позивач вважає, що подальше перебування відповідача у статусі батька її дочки є порушенням прав дитини.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; виключити відомості про особу ОСОБА_3, як батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про народження дитини № 105, вчиненого 13 жовтня 2003 року Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області.

У серпні 2013 року ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, у якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Вирішуючи спір, суд правильно виходив із того, що позивачем не було належним чином доведено ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків із виховання своєї дочки ОСОБА_4

Водночас суд правильно врахував ставлення ОСОБА_3 до своєї дочки, його бажання піклуватися про неї та надання ним матеріальної допомоги на її виховання.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Ленінського районного виконавчого комітету м. Полтави, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак