Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1М

представника позивача ОСОБА_2В

представника відповідача ОСОБА_3В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного музично - драматичного театру про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатського обласного музично - драматичного театру про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.Свій позов позивач мотивував тим, що він працює на посаді актора Закарпатського обласного українського музично-драматичного театру з 1996 року і з переводами на іншу роботу по даний час.

Наказом директора Закарпатського українського музично-драматичного театру № 7-к від 28.01.2016 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності ніби-то за порушення трудової дисципліни за ст.147-149 КзПП України.

Так, він вважає вказаний наказ № 7-к від 28.01.2016 року незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів директора театру та адміністрації роботодавця, оскільки ним не було вчинено жодних дисциплінарних проступків, не поруено трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувались всі посадові обов'язки, визначені Посадовою інструкцією.

В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, відмовився від стягнення з відповідача на його користь моральної шуоди в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник зменшені позовні вимоги підтримали та просили суд такі задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши позицію учасників процесу, свідчення свідків ОСОБА_4В , який показав, що в 20 числах січня 2016 року відбувалась рерпетиція "Пригоди бравого солдата Швейка" за участю позивача ОСОБА_1 Дана репетиція пройшла не як завжди , оскільки в кінці репетиції коли він був присутній на сцені вийшов позивач і не цензурно висловившись сказав що йде додому, а інші хай залишаються працювати , на що ОСОБА_4В сильно обурився. Свідок ОСОБА_5П вказав, що 22.01.2016 року час репетиції був продовжений , це було не вперше що час репетиції затягувався , позивач ОСОБА_1 А був першим хто про це заявив, сказав що потрібно це питання щодо понаднормової праці вирішувати або ж піднімати питання щодо доплати , репетиції він не зривав , вважає що питання поставлено позивачем було вірно. Свідок ОСОБА_6В, в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1М не одноразово зривав репетиції. зокрема і 22.01.2016 року , вів себе не адекватно, виражався не цензурною лайкою, зокрема в цей день виїхав на сцену в інвалідному візку , так відноситься до репетицій та до роботи в театрі безвідповідально , він порушив регламент оскільки репетиція не була завершена , свідок змушений був написати доповідну на ОСОБА_1М, оскільки останній своєю поведінкою образив колег , виразившись не цензурною лайкою по відношенню до них. Свідок ОСОБА_7І вказав, що 22.01.2016 року в театрі проводилась репетиція , після 5ї години він бачив як позивач ОСОБА_8 підійшов до режисера та сказав що не збирається далі працювати понаднормово, хто кого ображав йому не відомо., вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, в судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_1М працює на посаді актора Закарпатського обласного українського музично-драматичного театру з 1996 року і з переводами на іншу роботу по даний час.

Наказом директора Закарпатського українського музично-драматичного театру № 7-к від 28.01.2016 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни за ст.147-149 КзПП України.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що вказаний наказ № 7-к від 28.01.2016 року є незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів директора театру та адміністрації роботодавця, оскільки ним не було вчинено жодних дисциплінарних проступків, не порушено трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувались всі посадові обов'язки, визначені Посадовою інструкцією.

Разом з тим, судом встановлено , що позивач обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що 22 січня після завершення робочого часу 17.10. напередодні вихідного, як пише в доповідній художній керівник театру ОСОБА_6, позивач зробив зауваження про те, що вже закінчення робочого дня, та недопущення порушення КзПП ст.72, а саме права на вихідний день, який у них наступного дня за вказівки дирекції відібрали. Однак у відповідь почув образи у грубій формі - не достойній працівника культури. Поруч були присутні працівники театру, які готові підтвердити його слова з приводу особистої образи та погрози щодо нього з боку керівника у відповідь на просте зауваження, також позивач записав розмову на диктофон в телефоні. Наступного дня йому були пред'явлені претензії щодо порушення трудової дисципліни та доповідна художнього керівника. На написану ним пояснювальну записку , що він всього зробив зауваження після репетиції щодо порушення трудового законодавства, а саме тривалості робочого дня та права на вихідний день передбаченого 72 ст. КзПП України, і що, якщо художній керівник навіть і образився у поза робочий час, то хай вирішує ці питання у законному порядку, почув від директора наступне: «Мені плювати на Закон і на статті, на ОСОБА_6 скаржиться мій друг, тезка і ваш керівник, я ОСОБА_6 взагалі звільню».

У доповідній відносно позивача ОСОБА_9 керівника чітко значиться, що ОСОБА_1М звернувся до нього після завершення робочого часу, після 17.00. Крім того вважає свої зауваження щодо визначеної законодавством тривалості робочого дня законними. Покладені на нього посадові обов'язки виконує сумлінно і з 1996 року жодної догани з боку керівництва не отримував.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків.

Будь-які дані, що свідчили б про порушення позивачем обов'язків працівника, визначених ст. 147 -149 КЗпП України, у відповідача відсутні, а застосування до нього стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, в зв'язку з чим спірний наказ № 7-к від 28.01.2016 року підлягає скасуванню як незаконний.

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до ст. 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст. 149 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст. 148-149 КЗпП України.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дій чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця чи уповноваженої ним особи.

Відповідно до п. 24 «Типових правил внутрішнього розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій» порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Дисциплінарні стягнення застосовуються роботодавцем, органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника, безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяцяз дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, і не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Суд вважає, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 149 КЗпП України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого проступку , обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника власник або уповноважений ним орган повинен враховувати лише при обранні виду стягнення, тобто при виборі - оголошувати догану чи звільняти, так як інших видів стягнення трудове законодавство не передбачає. Оскаржувати ж догану, посилаючись на те, що власник не врахував перелічені фактори, не можна, оскільки догана це найменш суворий вид стягнення, який власник має право застосувати за будь-яке порушення трудової дисципліни, а зобовязати власника при оголошенні догани враховувати тяжкість проступку та інші обставин означало б взагалі позбавити власника застосовувати стягнення при наявності порушення.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1М до дисциплінарної відповідальності було здійснено відповідачем з дотриманням вимог статей 147-149 КЗпП України, факти виявлених порушень з боку позивача посадової інструкції знайшли своє документальне підтвердження в ході судового розгляду справи, зокрема згідно доповідної записки, яка була обговорена на зборах колективу позивач систематично порушував трудову дисципліну, зривав репетиції, вистави, не з"являвся на роботу, що також підтверджується показами свідків ОСОБА_4В та ОСОБА_6В, у зв'язку з чим підстав для скасування наказу №7-к від 28.01.2016р. «Про оголошення догани ОСОБА_1М » суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1М не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатського обласного музично - драматичного театру про скасування дисциплінарного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10