Справа № 755/7028/16-ц
"16" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 3 531 286,92 грн. та судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 19.06.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в позику грошові кошти у розмірі 187 816 дол. США, що було еквівалентно 1 532 234,24 грн. із терміном повернення коштів до 26.06.2013 року.
Станом на 27.06.2013 року кошти відповідач не повернув, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.
З урахуванням умов договору позики та курсу гривні до долару США на день подання позову 25,4113 за 1 дол. США просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 3 152 447 грн. 75 коп.; штраф в сумі 103 000 грн. відповідно п. 3 договору, 3 % річних в сумі 275 839 грн. 17 коп. згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та судовий збір у розмірі 6 890 грн.
Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, представник позивача ОСОБА_3 до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів справи, 19.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований у реєстрі за № 5684, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 187 816 дол. США, що станом на день укладення договору було еквівалентно 1 532 234,24 грн. із терміном повернення коштів до 26.06.2013 року (а.с. 5).
Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до підпунктів б), в) п. 2 договору позики передбачено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 26 червня 2013 року у сумі, що буде еквівалентна 1 532 234,24 грн., що еквівалентно 187 816,00 дол. США за курсом валют комерційних банків України на дату укладення цього договору. Виконання зобов'язання за договором має бути здійснено готівкою. Повернення суми позики має бути еквівалентно курсу гривні до долару США на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. У випадку, коли курс долару США на день розрахунку буде вище/нижче ніж 25 % від діючого на момент укладення договору, сторони домовилися курсові різниці ділити порівну.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 3 152 447,75 грн., що складається із 1 532 234,24 грн. (187 816 дол. США * 8,1581) + 1 620 213,51 грн. (187 816 дол. США * 8,6266 ((25,4113-8,1581)/2).
Згідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим відповідно до умов укладеного правочину з урахуванням, що на день ухвалення рішення - на 16.06.2016 р. офіційний курс валют, встановлений Національним Банком України становить за 1 дол. США - 24,887642 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути борг відповідно умов пп. б), в) п. 2 договору позики, а саме: 1 532 234,24 грн. (187 816 дол. США х 8,1581), а також 1 571 037,83 грн., що становить половину курсової різниці НБУ станом на дату позики та на час ухвалення рішення ((24,887642 грн. (за 1 дол. США) - 8,1581 грн. (за 1 дол. США)) : 2 = 8,364771 грн. х 187 816 дол. США), що загалом становить 3 103 272,07 грн.
Як зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 3 152 447,75 грн. Отже, вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково у зв'язку зі зниженням курсу долару США по відношенню до гривні на час ухвалення рішення.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 103 000,00 грн.
Відповідно до п. 3 договору позики, при не поверненні чи не своєчасному поверненні суми позики, тобто пізніше 26 червня 2013 року, позичальник сплачує штраф у сумі 100,00 грн. за кожен день прострочки сплати боргу.
Заявлений період з 27.06.2013 року станом на 21.04.2016 року включає 1030 календарних днів, у зв'язку з чим розмір штрафу за невиконання умов договору позики становить в сумі 103 000,00 грн. (100 грн. х 1030 днів). З урахуванням зазначеного вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Також позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних в сумі 275 839,17 грн., виходячи з розрахунку: 3 152 447,75 грн. * 3/100/12*35 місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням періоду прострочення виконання грошового зобов'язання з 27.06.2013 року станом на 21.04.2016 року з відповідача слід стягнути 3 % річних в сумі 262 715 грн. 36 коп. ((3 103 272,07 грн. (борг за договором позики) х (3 : 365 : 100) х 1 030 днів).
У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судовий збір в сумі 6 890 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 533, 549, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 74, 79, 80, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 19.06.2013 року в сумі 3 103 272 грн. 07 коп., шраф в сумі 103 000 грн., три відсотки річних в сумі 262 715 грн. 36 коп. та судовий збір в сумі 6 890 грн. 00 коп., а всього суму 3 475 877 (три мільйони чотириста сімдесят п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 43 коп.
В решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя