Справа № 364/674/16-ц
Провадження № 2-о/364/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря Сіваченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу за заявою

ОСОБА_1

заінтересована особа : Управління Пенсійного фонду у Володарському районі Київської області

про встановлення належності правовстановлюючого документу (трудової книжки),

ВСТАНОВИВ :

Заявник у червні 2016 року подала до суду заяву про встановлення належності правовстановлюючого документу (трудової книжки), в якій вказувала, що вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області із заявою для оформлення пенсії, але їй було відмовлено оскільки її трудова книжка оформлена з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а тому вона не може розглядатися Пенсійним фондом, як підстава для призначення пенсії.

Заявник вказує у своїй заяві, що на даний час їй не можуть обрахувати трудовий стаж та призначити пенсію, у зв'язку з некоректним виправленням в трудовій книжці, тому вона вимушена звернутися до суду та просить, встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки заповненої 22.11.1980 року їй - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву та просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, посилаючись на обставини зазначені в заяві.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області проти встановлення факту про який просить заявниця - не заперечував.

Заслухавши пояснення заявника, взявши до уваги позицію представника заінтересованої особи, який не заперечував проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що заявник звернулася до Управління пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області із відповідною заявою щодо оформлення їй пенсії, але їй було відмовлено в прийнятті документів з посиланням на те, що трудова книжка дата заповнення якої датована 22.11.1980 року оформлена з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не може розглядатися Пенсійним фондом, як підстава для призначення пенсії, оскільки на титульній сторінці вказаної трудової книжки некоректно вказано теперішнє прізвище заявника «ОСОБА_1». При цьому немає запису на внутрішньому боці обкладинки із завіреним підписом керівника підприємства або печатки відділу кадрів про номер та дату свідоцтва про одруження. Натомість в трудовій книжці заявника є наклеєння з написом прізвища «ОСОБА_1», тоді як інструкція вимагає закреслення попереднього прізвища та вписання нового прізвища особи (а.с.5-6). В зв'язку з чим Пенсійний фонд неможе встановити належність трудової книжки саме заявнику та не дає можливості оформити їй пенсію.

Із заяви та із досліджених матеріалів справи суд встановив, що заявниця згідно свідоцтва про її народження носила прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 15)

Досліджена в судовому засіданні трудова книжка вказує, що свою трудову діяльність заявник розпочала з 1980 року на посаді старшої прачки Стрижовського дитячого будинку - інтернату (а.с5). Перебуваючи на посаді старшої прачки Стрижовського дитячого будинку - інтернату в 1983 році заявник вийшла заміж та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що стверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 (а.с.16).

В 1987 році заявник вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №0 (а.с.17).

Перебуваючи на посаді різноробочого в ПМП «Діар» 22 листопада 2002 року втретє вийшла заміж та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», доказом чого є свідоцтво про одруження від 22.11.2002 року серія НОМЕР_1, актовий запис №10 (а.с. 14).

В 2003 році, заявник звільнилася з посади різноробочого в ПМП «Діар» за власним бажанням та влаштувалася до МП «Світанок» на посаду кухонного працівника. 20.02.2004 року звільнена з посади за угодою сторін. 17.03.2004 року заявник стала на облік Володарського районного управління зайнятості та їй призначено виплату допомоги по безробіттю. 02.03.2012 року призначена на посаду різноробочого по трудовому договору до МВКП Фірма «ВАЛ». 05.10.2012 року звільнена за власним бажанням. На сьогоднішній день заявник не працює.

На даний час заявнику не можуть обрахувати трудовий стаж та призначити пенсію, у зв'язку з наявністю некоректного виправлення в трудовій книжці, тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд виходить із наступних міркувань.

Так, відповідно до п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом № 58 Міністерства Соціального Захисту Населення України від 29.07.1993 року, зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, а старі дані закреслюються однією рискою, та записуються нові дані.

Ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Таким чином судом встановлено, що від встановленого факту про який просить заявниця залежить її право на призначення пенсії Управлінням Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області. Обставини, що зазначила у своїй заяві ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді, вони ґрунтуються на Законі, тому заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - слід задовольнити.

На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 256, 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення належності правовстановлюючого документу (трудової книжки) - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме заповненої 22.11.1980 року громадянці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Завадівка Володарського району Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Л. Моргун