У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Савченко В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20), зокрема п. 15, що міститься у його роз'ясненнях, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд врахувавши положення ст. ст. 141, 142, 180 СК України на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.О. Савченко