Справа № 192/2075/16-ц
Провадження № 2/192/339/16
У Х В А Л А

"22" червня 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики від 20 березня 2015 року в сумі 125 000 гривень.

Ухвалою від 06 червня 2016 року позовна заява залишена без руху у звязку з ненаданням до позову документів, вказаних у додатках до позову, про що було складено відповідний акт від 20 травня 2016 року.

Ухвалою від 22 червня 2016 року у звязку з усуненням вказаних недоліків провадження у справі відкрито.

Одночасно з поданням позову, ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб NISSAN MAXIMA, АЕ8120СІ, який зареєстрований за ОСОБА_3, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

На обґрунтування своєї заяви посилався на те, що є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб, а дії відповідача свідчать про реальну мету в цих намірах.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 цього Кодексу, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного суд ухвалив здійснювати розгляд заяви без застосування засобів фіксації судового засідання.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову суд вважає її такою, що підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне.

До заяви про забезпечення позову позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що транспортний засіб NISSAN MAXIMA, АЕ8120СІ зареєстрований за ОСОБА_3, а також докази того, що арешт зазначеного майна є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Так позивачем подано позов про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 125 000 гривень, проте доказів вартості майна, на яке він просить накласти арешт, суду не надав, а тому суд позбавлений можливості оцінити вид забезпечення позову в частині його співмірності з позовними вимогами.

Також у заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування як в частині підстав для забезпечення позову, так і в частині необхідності їх застосування, а також відсутні посилання та докази на те, що відповідач вчиняє будь-які дії, які могли б свідчити про відчуження належного йому майна. У звязку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, зазначене свідчить про те, що заява про забезпечення позову подана позивачем без додержання вимог ст.151 ЦПК України, а тому відповідно до ч. 8 ст. 153 цього Кодексу підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Щербина