АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі - Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/13900/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П. Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 909, вчинений 11 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. про стягнення із заставодавця на користь заставодержателя предмета застави, та просив стягнути судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 14 березня 2013 року уклав з відповідачем кредитний договір № 50007911, за яким йому надано кредитні кошти в іноземній валюті на придбання автомобіля марки AUDI, модель - Q7, тип транспортного засобу - легковий універсал, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_2, в сумі 467 433грн. 30коп., що складає еквівалент 57 487,80 доларів США, та додатковий кредит у сумі 257 477грн. 85коп., що складає еквівалент 31 666,20 доларів США, під 9,90% відсотків за користування кредитними коштами, з кінцевим строком повернення до 15 березня 2018 року.

15 березня 2013 року між ними був укладений договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В., згідно якого він з метою забезпечення виконання зобов'язань заставив придбаний автомобіль.

Позивач стверджував, що у липні 2016 року дізнався, про те, що постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 травня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51124478 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. №909 від 11 травня 2016 року про стягнення із нього на користь заставодержателя предмету застави та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, для задоволення вимоги заставодержателя.

Сума до стягнення у написі обраховується з 14 березня 2013 року по 16 грудня 2015

- 2 -

року та становить 833 557грн. 36коп. та складається з суми кредиту до повернення - 740 070грн. 70 коп. та штрафу в розмірі 20% від суми кредиту - 93 486 грн. 66 коп.

Позивач стверджував, що виконавчий напис вчинено з порушенням встановленого порядку вчинення виконавчих написів, так як нотаріусом не була перевірена безспірність суми заборгованості, не звернуто уваги на те, що він не отримував повідомлення відповідача про повернення всієї суми заборгованості, а відповідачем не було зареєстровано у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Рішенням суду від 7 вересня 2016 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною, 11 травня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №909, виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки AUDI, модель - Q7, тип транспортного засобу - легковий універсал, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити у повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

Відповідач посилається на неврахування судом тієї обставини, що позивачем не були здійснені щомісячні платежі за жовтень-грудень 2015р., у зв'язку із чим виникла заборгованість та право компанії пред'явити вимоги про дострокове повернення кредиту та додаткового кредиту, про що позивачу було повідомлено у листі від 16 грудня 2015р.

Відповідач стверджував, що відповідно до умов договору, у разі якщо з будь-яких причин повідомлення не було отримано, перебіг строку дострокового повернення кредиту починається з дати відправлення цього повідомлення. При цьому, зазначеною вимогою позивача було повідомлено, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано станом на дату вчинення відповідного виконавчого напису або подання позову.

Також відповідач посилається на те, що позивачем не було надано доказів про наявність спору стосовно розміру заборгованості, зазначеного у виконавчому написі нотаріуса.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача та його представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 14 березня 2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 467 433грн. 30коп., що еквівалентно 57 487,80 доларам США, та додатковий кредит у сумі 257 477,85грн., що еквівалентно 31 666,20 доларів США, строком на 60 місяців та сплатою 9,90% річних.

15 березня 2013р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 50007911, предметом якого є автомобіль AUDI, модель - Q7, 2012 р. випуску, номер кузова НОМЕР_1, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В.

11 травня 2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саменовою Г.В. вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на автомобіль AUDI, модель - Q7, 2012 р. випуску, номер кузова НОМЕР_1, колір - білий,

- 3 -

реєстраційний номер - НОМЕР_2, на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15 березня 2013р., для погашення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у сумі 833 557,36грн., з яких сума кредиту 740 070,70грн. та штраф у розмірі 93 486,66грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус не пересвідчився чи є заборгованість безспірною, чи має заставодержатель право на звернення стягнення на предмет застави, а також не було враховано сплату позивачем заборгованості.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

У статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

- 4 -

Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2015р. на адресу позивача ТОВ «Порше Мобіліті» була направлена вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Згідно відмітки поштового відділення вказана вимога направлена ОСОБА_1 21 грудня 2015р., проте, ним не отримана, а поштове відправлення повернуто відправнику у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до пункту 3.3. загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, укладеного сторонами 14 березня 2013р., позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Пунктом 9.4.загальних умов кредитування визначено, що будь-які повідомлення та вимоги, передбачені загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в кредитному договору (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі). Відправлене таким чином повідомлення вважатиметься отриманим стороною на 3-й робочий день з дня відправлення.

Відповідачем були виконані вимоги вищезазначеного закону та умови кредитного договору, направлено позивачу на адресу, зазначену ним у кредитному договорі, вимогу про дострокове повернення кредиту та додаткового кредиту, однак позивачем вказане поштове відправлення отримано протягом місяця не було, і воно було повернуто відповідачу 22 січня 2016р.

Разом з тим, відповідно до загальних умов кредитування, з якими був ознайомлений позивачем, вважається, що вимога йому вручена і у нього виникло право оспорити дії ТОВ»Порше Мобіліті», розмір заборгованості або виконати взяті на себе зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджує вимога стягувача, направлена боржнику, про сплату заборгованості, отримання даної вимоги боржником та не заперечення боржником вказаної у вимозі заборгованості.

- 5 -

Висновки суду про необхідність надання нотаріусу документів про ринкову вартість предмета застави для визначення співмірності обраного заставодержателем способу захисту свого права, не ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, а тому є безпідставними.

Також помилковим є висновок суду про необхідність врахування при вирішенні даного спору направлення відповідачем на адресу позивача рахунків про оплату щомісячних платежів, та наданих позивачем квитанцій про сплату щомісячних платежів, оскільки з наданих позивачем суду квитанцій вбачається, що платежі позивачем були здійсненні вже після вчинення виконавчого напису нотаріусом та відкриття виконавчого провадження, а відтак не могли бути враховані ні відповідачем, ні нотаріусом.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.

Отже, позивач мав можливість припинити звернення стягнення на предмет застави, сплативши направлені йому рахунки, разом з тим, з наданих позивачем суду першої інстанції квитанцій вбачається, що заборгованість ним у повному обсязі погашена не була.

Також не ґрунтуються на матеріалах справи висновки суду про не визнання позивачем розміру заборгованості, так як таких документів матеріали справи не містять, а позивачем не висувалися вимоги про невизнання розміру заборгованості.

Та обставина, що розмір заборгованості, зазначений у вимозі, відрізняється від розміру заборгованості, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, не свідчить про наявність спору. При цьому, розмір заборгованості за кредитом, зазначений у виконавчому написі, є меншим від того, який був зазначений у вимозі, так як кредитор відмовився від отримання процентів, а висунув вимогу про повернення суми кредиту у розмірі 29 387,71 доларів США, що відповідно до курсу долара станом на дату подачі заяви до нотаріуса становить 740 070,70грн. Також вимога ТОВ «Порше Мобіліті» містить попередження про стягнення штрафу сумі 93 486,66грн. у разі непогашення наявної заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність безспірності вимог відповідача на час вчинення виконавчого напису нотаріуса не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на нормах матеріального права.

Безпідставним вважає колегія суддів і посилання суду першої інстанції, як на підставу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на відсутність реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, так як ні Закон України «Про нотаріат», ні Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не містить обов'язку нотаріуса при вчиненні виконавчого напису здійснювати перевірку внесення заставодержателем до Державного реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет застави. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вказаний перелік також не містить обов'язку стягувача надати нотаріусу докази здійснення реєстрації у Державному реєстрі звернення стягнення на

- 6 -

предмет застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду було встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» надано нотаріусом всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, докази направлення позивачу письмової вимоги про погашення заборгованості, яка вважається отриманою відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору, тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів скасовує рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір у сумі 606грн. 33коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: