Апеляційний суд міста Києва
Справа № 756/5100/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.Л.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9913/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.,

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

20.04.2015 позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_6 про розірвання договору про надання туристичних послуг № 140114/01-1,укладений 08.05.2014 та відповідачем, стягнення з відповідача на його користь кошти в розмірі 20250,0 грн. та моральної шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.01.2014 між ним та відповідачем було укладено договір про надання туристичних послуг для організації поїздки до Парижу 29.04.2014.Вартість поїздки на двох осіб складала 15 503,00 грн. На вимогу відповідача позивач сплатив аванс у розмірі 7500 грн., що підтверджується копією квитанції про сплату авансу 14.01.2014 та копією договору № 140114/01 від 14.01.2014. У зв'язку різким погіршенням політичної ситуації в країні, початком бойових дій, погіршенням стану здоров'я позивача, ОСОБА_5 звернувся до відповідача з приводу відмови від поїздки та повернення коштів, проте йому було запропоновано перенести строк туру на серпень 2014 року. 08.05.2014 між сторонами укладено новий договір про надання туристичних послуг № 140114/01-1 на одну особу. 13.06.2014 у зв'язку з різким погіршенням здоров'я позивач звернувся до відповідача із заявою про відмову від поїздки та проханням повернути сплачені гроші в сумі 7500,00 грн. Вказану заяву особисто отримав ФОП ОСОБА_4, однак відповіді не надав. В подальшому ОСОБА_5 неодноразово звертався до відповідача в письмовій та усній формі для вирішення питання щодо повернення коштів, проте, ОСОБА_4 на звернення не реагував та сплачені кошти не повернув, не пропонував інших строків для туристичної поїздки. А тому, позивач змушений був звертатися за захистом свого права до ТОВ «Тревел профешн груп» та Прокуратури м. Києва, а в подальшому до суду, що спричинило душевні страждання.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Розірвано Договір про надання туристичних послуг № 140114/01-1 укладений 08.05.2014 між ОСОБА_5 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 кошти за туристичні послуги в розмірі 7500,00 грн. та моральну шкоду - 5000.00 грн.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грі (дев'ятсот сімдесят чотири грн. 40 коп.).

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 27 квітня 2016 року виправлено описку допущену в рішенні Оболонського районного суду м.Києва від 20.10.2015 в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди та у виконавчому листі №2/756/3306/15 виданого 09.12.2015, де зазначено по- батькові відповідача та боржника «Ігорович».

Не погодившись із заочним рішенням відповідач Фізична особа підприємець ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрутованість, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, розгляд справи за його відсутності. При цьому зазначав, що він є тур агентом та виступає посередником у відносинах між туристом та туристичним оператором на підставі договорів укладених між туристом та тур агентом та тур агентом та туристичним оператором. Не заперечуючи укладеного з позивачем договору та отримання від нього коштів у розмірі 7500 грн., відповідач вказував, що на момент ануляції туру ним були понесені затрати на організацію подорожі у розмірі 7500 грн. у зв'язку з чим, на його думку, ці кошти не підлягають поверненню позивачу. Окрім того, звернув увагу на те, що позивач не довів суду спричинення йому моральної шкоди. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання 14 листопада 2016 року (період перерви між судовими засіданнями), який належним чином про час та місце розгляду справи був повідомлений, про що свідчить його підпис на повідомленні , такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, причину неявки відповідач суду не повідомив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5,зокрема, розриваючи Договір про надання туристичних послуг № 140114/01-1 укладений 08.05.2014 між ОСОБА_5 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, стягуючи з останнього на користь ОСОБА_5 кошти за туристичні послуги в розмірі 7500,00 грн., моральну шкоду - 5000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були сплачені кошти за надання туристичних послуг в розмірі 7500,00 грн., а відповідачем не надано жодних доказів фактично здійснених ним документально підтверджених витрат спрямованих на надання туру, сплачені кошти позивачем в позасудовому порядку не повернуті.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про залишення без задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

14.01.2014 між ФОП ОСОБА_4, в особі ОСОБА_4, що діє від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Тревел профешн груп» та ОСОБА_5 укладено договір про надання туристичних послуг № 140114/01, згідно умов якого відповідач зобов'язується забезпечити надання туристу туру, а позивач зобов'язується на умовах договору прийняти та оплатити вартість замовленого туру. Вартість послуг за вказаним договором становить 15503,00 грн. (а.с. 6-11). На виконання умов договору про надання туристичних послуг № 140114/01 позивач сплатив кошти в розмірі 7500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 14.01.2015 розпискою відповідача на вказаному договорі, (а.с. 5,11)

08.05.2014 між сторонами переукладено договір про надання туристичних послуг № 140114/01-1, згідно умов якого ОСОБА_5 зобов'язується у повному обсязі оплатити вартість туру, не пізніше 01.08.2014, вартість послуг становить 16125.45 грн., а турагент зобов'язується надати тур до Франції, (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 2.2 договору про надання туристичних послуг турист має прав відмовитись від одержання послуг (анулювати тур), в тому числі у випадку відмов посольства країни відвідування в видачі візи або невидачі візи до початку подорожі відшкодувавши фактичні витрати, які вже поніс турагент на момент ануляції туру, в тому числі, на оплату пені, штрафів партнерам туроператора, пов'язаних з анулювання: бронювання туристичних послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач переносив туристичну поїздку у зв'язку із життєвими ситуаціями, а в останнє за станом здоров'я. Після чого йому не було повернуто внесені кошти та не запропоновано інший тур, а тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору, стягнення сплачених коштів та моральної шкоди.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборот вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до положень ст..20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера.

Кожна із сторін договору може вимагати внесення змін або розірвання договору у зв'язку з істотними змінами обставин, з яких вони виходили при укладенні договору. До істотних змін обставин належать: 1) погіршення умов подорожі, зміна термінів подорожі; 2) непередбачене збільшення транспортних тарифів: 3) введення нових або підвищення діючих ставок податків і зборів та інших обов'язкових платежів: 4) різка зміна курсу національних валют; 5) інші підстави, за домовленістю сторін.

Турист вправі відмовитися від виконання договору до початку подорожі за умови оплати туроператору або турагенту фактично понесених ними витрат за послуги, надані до цього повідомлення. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права та процесуальних норм, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав до скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду (одне засідання за участю відповідача) відповідач також не навів таких обставин, але посилався на те, що ним виконувалися функції посередника і відповідальності перед позивачем він не повинен нести, як матеріальну, так і моральну, оскільки ним були понесені затрати на організацію подорожі у розмірі 7500 грн. При цьому посилався на наявність у нього відповідних документів, які він надасть суду. В той же час, відповідач в наступне судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на свої заперечення суду не надав, а тому колегія суддів розглянула справу за відсутності відповідача.

Положенням ч.3 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вищезазначених норм відповідач не довів суду тих обставин, на які він посилався, як на підставу своїх заперечень.

Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання туристичних послуг. Відповідач отримав від позивача 7 500 грн., але доказів обліковування цих грошей суду не надав, як і не надав доказів понесених ним затрат на організацію подорожі позивачу. Не надав відповідач суду і агентської угоди. На вимогу позивача щодо повернення коштів, відповідач став уникати зустрічей, що спонукало позивача звертатися до правоохоронних органів.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Зваживши на вищевикладене, колегія суддів погоджується і з розміром стягнутої у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України і при цьому враховує, що позивач є людиною похилого віку - 1938 року народження, пенсіонер і не зміг поїхати в туристичну подорож за станом здоров'я. Кошти 7500 грн.(на час внесення складало 655 Євро, що зазначено у позові) позивач вніс відповідачу 14.01.2014, а до суду звернувся 20.04.2015, лише після того, як вичерпав усі вимоги щодо їх повернення. Справа розглянута у заочному порядку із-за неявки відповідача 20 жовтня 2015 року. У квітні 2016 року рішення суду було виконано через органи ВДВС і позивач отримав за рішенням суду 12 500 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: