Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/6/16-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В.І.
Категорія 59 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перенесення господарської будівлі та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 травня 2016 року,

встановила:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 травня 2016 року про відмову у задоволенні його позову про зобовязання ОСОБА_2 перенести господарську будівлю-гараж, яка розташована в м. Андрушівка по вул. Петровська, 10, в межах допустимих протипожежних і санітарних норм, стягнення з останнього моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не досліджено матеріали адміністративної справи Житомирської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відносно порушення відповідачем будівельних норм, не допитано в якості свідків осіб, які проводили перевірку за його заявою та спеціаліста, який здійснював огляд на місці і вніс припис ОСОБА_2 Неповне зясування судом обставин справи, на його думку, призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Заслухавши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідача по справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувач земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить жилий будинок № 8 по вул.Петровського в м.Андрушівка, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,15 га. До будинку належать хлів та погріб. Право власності на земельну ділянку позивачем не оформлено (а.с.16-20).

ОСОБА_2 є власником сусідньої земельної ділянки № 10 по вул. Петровського в м.Андрушівка, на якій збудував гараж на підставі дозволу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області (а.с.39-40).

Зі змісту листа Андрушівської міської ради № 02411/308 від 10.09.2014 року вбачається, що комісією міськради з виходом на місце перевірялася заява ОСОБА_1 щодо порушення ОСОБА_3 санітарних та протипожежних норм при будівництві. Під час перевірки будь-яких порушень виявлено не було, встановлено, що вигрібна яма облаштована відповідачем нижче по рельєфу від погреба та колодязя позивача, до будинку не підведене централізоване водопостачання, тимчасово не облаштований санвузол, виконані роботи по облаштуванню водостоку від будівлі, вода в погребі позивача зявилася через підняття рівня ґрунтових вод, викликаних в наслідок значних атмосферних опадів (а.с.43).

Обґрунтовуючи свої вимоги про зобовязання відповідача перенести гараж та стягнення з нього моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначав, що вказане приміщення побудовано з порушенням протипожежних та санітарних норм, внаслідок чого належні йому господарські будівлі просіли, по них пішли тріщини, а стічні води з боку будинку відповідача, в тому числі каналізаційні, підтоплюють його обійстя, проникають у погріб, у звязку з чим він не може використовувати його за призначенням. Крім того, під час будівництва гаражу ОСОБА_2 зруйнував водорозподільний колодязь та не відремонтував його. Внаслідок протиправних дій відповідача, на думку позивача, порушуються його права, він побоюється подальшої руйнації своїх будівель, це позбавило його спокою, він зазнає постійні моральні страждання, докладає значних зусиль щоб забезпечити себе водою.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення його прав як власника та землекористувача, як то підтоплення належних йому погребу, пошкодження його господарських будівель внаслідок будівництва відповідачем гаража, та завдання такими діями моральної шкоди, позивачем суду не надано.

ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції відмовився від проведення експертизи з метою вирішення питання причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та порушенням його прав як власника (руйнування належних позивачеві хліва та погребу, їх підтоплення внаслідок проведеного відповідачем будівництва).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позову ОСОБА_1

Посилання апелянта на матеріали перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 96 КУпАП та внесення йому відповідного припису не можуть бути належними доказами підтвердження обставин руйнування належних позивачеві хліва та погребу, їх підтоплення внаслідок проведеного відповідачем будівництва, тому підстав для їх витребування колегія суддів не вбачає.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначена перевірка проводилась у липні 2014 року, під час якої встановлено, що ОСОБА_2 згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 25.07.2013 року провів будівельні роботи по будівництву гаража з надбудовою другого поверху по вул. Петровського, 10 в м.Андрушівка на відстані 3м від сусідської господарської будівлі з недодержанням вимог державних будівельних норм п. 3.25а* ДБН 360-92** «Планування і забудова сільських і міських поселень», в якому зазначено, що відстань між житловими будинками та господарськими спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а та протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.За наслідками перевірки працівниками інспекції ОСОБА_3 внесений припис від 25.07.2014 року, який містив лише вимогу встановити організоване водовідведення з господарської будівлі, що було виконано забудовником та підтверджується вищевказаним листом міської ради від 10.09.2014 року (а.с. 43).

Доказів належності позивачеві розподільчого колодязю, чи дозволу на його облаштування останній суду не надав. Згідно довідки Андрушівської міської ради №0219/140 від 08.04.2016 року централізоване водопостачання по вул.Петровського в м.Андрушівка не проводилося (а.с.42).

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: