У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Кредитної спілки «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Кредитна спілка «Турбота» при Міжнародній Організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії № 214 СГ, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 тис. грн строком користування 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55 %.

15 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки до договору від 15 жовтня 2009 року № 214 СГ.

Однак, всупереч договірним зобов'язанням, відповідач порушує виконання зобов'язань по даному договору та за весь час дії кредитного договору не провів жодного платежу в рахунок погашення кредиту. Таким чином, станом на 01 червня 2014 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 98 254 грн 27 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року, у задоволенні позову Кредитної спілки «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії відмовлено.

У касаційній скарзі Кредитна спілка «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а праву направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами укладався кредитний договір.

Установлено, що 15 жовтня 2009 року між Полтавською Філією Кредитної Спілки Турбота та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії № 214 СГ, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 000 грн, зі строком користування 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55 %.

На забезпечення кредитного договору 15 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору кредитної лінії від 15 жовтня 2009 року № 214 СГ.

ОСОБА_2 належним чином умови укладеного договору не виконує в результаті чого станом на 01 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 98 254 грн 27 коп.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦГЖ України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218. ч. 2 ст. 1055 ПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

З роз'яснень викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Висновком судової почеркознавчої експертизи від 05 травня 2015 року№ 281, встановлено, що рукописні записи в графі «Одержувач» видаткових касових ордерів від 09 грудня 2009 року на суму 1 500 грн, від 20 листопада 2009 року на суму 1500 грн, від 29 квітня 2010 року на суму 400 грн, від 15 жовтня 2009 року на суму 4 600 грн, від 23 жовтня 2009 року на суму 2 000 грн щодо розшифровки суми, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Відповісти на питання в частині виконання підписів у графі «Підпис одержувача» видаткових касових ордерів від 29 квітня 2010 року на суму 400 грн, від 15 жовтня 2009 року на суму 4600 грн ОСОБА_2чи іншою особою, не представилося можливим. Підпис у графі «Підпис одержувача» видаткових касових ордерів від 09 грудня 2009 року на суму 1500 грн, від 20 листопада 2009 року на суму 1500 грн, від 23 жовтня 2009 року на суму 2 000 грн виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Підпис на кредитному договорі від 15 жовтня 2009 року № 214СГ графа «ПОЗИЧАЛЬНИК» третя сторінка договору, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а. с. 178-183).

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі поясненьсторін,третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань

свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Частиною 6 ст.147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що всі докази оцінюються у сукупності і жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судами також установлено, що з часу укладення кредитного договору, а саме з 2009 року відповідачами на погашення кредитного договору не здійснено жодного платежу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Турбота» при Міжнародній організації «Жіноча Громада» в особі Полтавської філії відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К. Парінова