Справа № 487/2192/16-ц
Провадження № 2/487/1459/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної часткової власності та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної часткової власності та поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 04.02.1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які станом на день звернення до суду з позовом є повнолітніми. За час шлюбу сторонами було придбано наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, та квартира АДРЕСА_2. На сьогоднішній день позивачкою також подано позов про розірвання шлюбу. 01.11.2006 року згідно договору купівлі-продажу подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_2. Дана квартира була оформлена на відповідача ОСОБА_2 Крім того, 16 грудня 1996 року згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, наша родина отримала у спільну власність квартиру №9 по вулиці Дунаева в м. Миколаєві. Квартира була приватизована на всіх членів родини, а за такого вона належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3. Станом на сьогоднішній день ідеальні частки в спільному майні не визначені. Але виникла необхідність визначення ідеальних часток в спільній частковій власності кожного співвласника. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної квартири; визначити ідеальні частки у праві спільної часткової власності співвласників квартири АДРЕСА_1 по ? частині за кожним із членів родини. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача до судового засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не зявились, суду надали заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 лютого 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Гурївською сільрадою Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 283931.

Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на сьогоднішній день є повнолітніми.

На сьогоднішній день позивачкою було подано позов про розірвання шлюбу.

За час шлюбу подружжям було придбане наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4.

01 листопада 2006 року згідно договору купівлі-продажу сторонами була придбана квартира АДРЕСА_5. Квартира була оформлена на відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Крім того, 16 грудня 1996 року згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, родина ОСОБА_2 отримали у спільну власність квартиру №9 по вулиці Дунаєва в м. Миколаєві. Квартира була приватизована на всіх членів родини, а за такого вона належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Станом на сьогоднішній день ідеальні частки в спільному майні не визначені, тому виникла необхідність визначення ідеальних часток в спільній частковій власності кожного співвласника.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч.2,3 ст.357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, з:н визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної часткової власності та поділ спільного майна подружжя обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної часткової власності та поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №8, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 37.

Визначити ідеальні частки у праві спільної часткової власності співвласників квартири №9 по вул. Дунаєва в м. Миколаєві по ? частині за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська