Номер провадження 4-с/643/14/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ференчук О.В.

при секретарі Петровій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 під час виконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 під час виконання судового рішення. В обґрунтування скарги вказує, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року по справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь стягнуто грошові суми і звернуто стягнення на предмет іпотеки. Після отримання пяти виконавчих листів, вона 29 січня 2015 року звернулась до Московського ВДВС із відповідними заявами про відкриття виконавчих проваджень. У подальшому, оскільки вона не мала ніякої інформації про рух виконавчих проваджень, вона 5 лютого 2015 року звернулася до Московського ВДВС, де отримала постанови про відкриття виконавчого провадження. Але, станом на 30 червня 2015 року Московський ВДВС ніяких виконавчих дій в частині виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проводив. Не проведенням відповідних виконавчих дій державний виконавець ВДВС ОСОБА_2 порушує вимоги Закону «Про виконавче провадження» .

У подальшому, ОСОБА_1 уточнила вимоги скарги і просила визнати бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_2 щодо невиселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іпотечного майна квартири АДРЕСА_1 неправомірною; зобовязати державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_2 невідкладно виконати рішення Московського районого суду м. Харкова від 14.10.2014 року, стягнути з Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції витрати на правову допомогу в розмірі 3897 грн. 60 коп.

В судове засідання представник заявниці не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав.

В судове засідання державний виконавець Московського ВДВС ОСОБА_2 також не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014року було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 шляхом застосування визначеної ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедури продажу іпотекодержателю ОСОБА_1 на продаж предмета іпотеки, зазначену квартиру було (предмет іпотеки) було передано в управління ОСОБА_1, було виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зазначеного іпотечного майна та стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. по 1827,00 грн. з кожного (а.с. а.с. 3-5).

Після набрання вказаним рішенням законної сили, ОСОБА_1 11 грудня 2014 року отримала виконавчі листи і вже 29 січня 2015 року предявила їх на виконання до Московського ВДВС ХМУЮ (а.с. 6-9).

Згідно ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року (у редакції Закону від 04 листопада 2010 року №2677-VІ (далі - Закон) копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін виконавчого провадження, надсилається адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч.1 ст.31 Закону).

Між тим, доказів про направлення стягувачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Постанова про відкриття виконавчого провадження є одним із документів, що стосується виконання судового рішення і містить інформацію щодо виконання судового рішення. Таким чином, сврєчасне ненадання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження свідчить про бездіяльність службових посадовців ВДВС.

У відповідності до положень ч.1 ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.22 ч 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадженняпередбачено інші витрати, повязані з розглядом скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, включаючи й витрати для надання юридичної допомоги , а також витрати, повязані з поїздками, згідно зі ст.cт. 24-25ЦПК, ч 5 ст.49 ГПК покладаються судом у разі задоволення скарг на відділ державної виконавчої служби , а в разі відмови в цьому на заявника.

Заявник просить стягнути з Московського ВДВС Харківського МУЮ 3897,60 гривень судових витрат, понесених нею на правову допомогу.

У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Як зазначено у cкарзі правова допомога надається завнику ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги». На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 3897,60 гривень видано квитанцію № 01-26/06-15.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_5 Варужанівни, в провадженні якого перебуває виконавчі листи № 643/9120/14-ц про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Миколаїіни з іпотечного майна квартири АДРЕСА_2, щодо невиконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року.

Зобов'язати державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_5 Варужанівну, в провадженні якого перебувають виконавчі листи, № 643/9120/14-ц, фактично виконати рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Миколаїіни з іпотечного майна квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з Московського ВДВС ХМУЮ на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 3897 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Ференчук