Справа № 583/301/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2016 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2008 року за біржевою угодою нею та ОСОБА_6 як подружжям було придбано легковий автомобіль ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску номер кузова НОМЕР_1, який зареєстрували на неї. 17.05.2009 року вона надала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляти її інтереси з питань експлуатації та розпоряджання зазначеним транспортним засобом. В липні 2015 року з позовної заяви ОСОБА_6 їй стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відчужили автомобіль ОСОБА_7 за 37156,07 грн., однак її, як власника майна, про це не повідомили та коштів від продажу автомобіля не передали. При розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за ? частину автомобіля, придбаного у шлюбі, висновком судово-товарознавчої експертизи № 112 від 20.10.2015 року визначена ринкова вартість автомобіля у розмірі 90562,40 грн. Оскільки про продаж автомобіля позивачка дізналася в липні 2015 року, порушує питання про поновлення строку на звернення до суду з позовом та стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь грошових коштів у розмірі 90562,40 грн.

В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, згідно наданої заяви просять розгляд справи провести без їх участі. В судовому засіданні 19.04.2016 року представник позивача заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, в судовому засіданні від 04.05.2016 року проти позову заперечив, пояснивши, що в 2009 році він придбав у ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску і ОСОБА_2 у нотаріуса посвідчила довіреність на його імя та на імя його тестя ОСОБА_4 на право керування та розпоряджання транспортним засобом. За автомобіль він сплатив ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 50000 грн. В 2012 році автомобіль він продав.

Представник позивача проти позову заперечив з тих підстав, що позивачу було відомо, що фактично в 2009 році автомобіль був відчужений. Крім того, заявив про застосування строків позовної давності, оскільки з часу продажу автомобіля - 20.03.2012 року до часу звернення до суду з позовом минуло більш як три роки. Виходячи з презумпції обізнаності особи зі станом своїх субєктивних прав, позивачка не надала доказів поважності причини пропуску цього строку, що є окремою підставою для відмови у задоволенні її позову.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Сторони не оспорюють, що ОСОБА_2 відповідно до біржової угоди Універсальної товарної біржі «Укрресурс» від 30.10.2008 року придбала у ОСОБА_8 автомобіль марки

ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. 19АВ5092.

17.05.2009 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчена довіреність ОСОБА_2, якою остання, відповідно до договору доручення, укладеного в усній формі, уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляти її інтереси в органах нотаріату та Державтоінспекції або в будь-яких установах, підприємствах та організаціях, з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією та розпорядженням ( продати, здавати в оренду, укладати договори позички, доручення) належним їй транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, для чого надала їм право керувати згаданим транспортним засобом, представляти її інтереси з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією, відчуженням ТЗ, його переобладнанням, ремонтом, проходженням ДТО; визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, при необхідності зняти ТЗ з обліку; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа у випадку його втрати, сплачувати податок та інші необхідні платежі; укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування ТЗ, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні їй за цими договорами грошові суми; укладати договори обовязкового страхування цивільної відповідальності власника ТЗ, отримати поліс, у випадку спричинення ДТП укладати від її імені будь-які договори, одержувати та сплачувати грошові суми тощо; представляти інтереси в суді, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, повязані з довіреністю. Довіреність видана з правом використання ТЗ за кордоном строком на три роки і дійсна до 17.05.2012 року з правом передовіри повноважень іншим особам.

20.03.2012 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 уклав з Охтирською філією ТОВ Торговий альянс договір комісії, згідно якого ТОВ Торговий альянс зобовязується за винагороду здійснити від свого імені угоду з продажу автомобіля ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1.

Згідно довідки рахунку від 20.03.2012 року зазначений автомобіль, вартість якого складала 37156,07 грн., був проданий і виданий ОСОБА_7

Статтею 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

При цьому, згідно ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Такі дії мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно ст. 1006 ЦК України, повірений зобовязаний, зокрема, повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення.

Таким чином, на підставі довіреності, виданої позивачкою, відповідач ОСОБА_3 здійснив відчуження автомобіля, належного позивачці за 37156,07 грн., отже, повинен був передати їй отримані кошти.

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що ним при оформленні довіреності були передані грошові кошти ОСОБА_5 у розмірі 50000 грн. не можуть бути прийняті судом до уваги як належне виконання усного договору доручення, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, крім того правовідносини за договором доручення склалися між відповідачем та позивачкою, а належних та допустимих доказів передачі отриманих у звязку з відчуженням автомобіля коштів позивачці відповідачем ОСОБА_3 не надано.

Разом з тим, положеннями ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, однак, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту ( ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-152цс14 від 29.10.2014 року, для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Так, позивачка зазначає, що про порушення свого права вона дізналася в липні 2015 року з позовної заяви ОСОБА_5, в якій було зазначено, що відповідачі відчужили належний їй автомобіль.

Разом з тим, в довіреності зазначений строк три роки і довіреність дійсна до 17 травня 2012 року. Таким чином, зі спливом терміну дії довіреності при наявності особистої зацікавленості позивачка мала обєктивну можливість дізнатися про результати дій відповідачів стосовно належного їй майна і з цього часу почався перебіг трирічного строку для звернення до суду за захистом свого права. Однак, своїм правом у визначений законодавством термін позивачка не скористалася, доказів предявлення до відповідачів будь-яких претензій протягом цього строку не надала.

Та обставина, що про відчуження автомобіля відповідачем позивачці, за її твердженням, стало відомо в липні 2015 року, висновків суду щодо наявності обєктивної можливості знати про стан справ стосовно належного їй майна не спростовують.

Таким чином, враховуючи, що позивачкою попущений строк звернення до суду з позовом про захист порушеного права і причин пропуску цього строку, які могли б бути визнані поважними, не зазначила, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивачки до ОСОБА_3

Вимоги позивачки до ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки останній не вчиняв дій по відчуженню майна позивачки та відсутні докази в підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 отримував за майно будь-які кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у слуханні справи, але не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_10