Справа № 535/448/16-ц
Провадження № 2/535/236/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року смт. Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, третя особа: Котелевська державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 56,0 кв. м., в тому числі житлової площі 31,9 кв. м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літ. Б,б, сараю - літ. В, сараю - літ. в, сараю - літ. в1, сараю - літ. в2, погреба - літ. в3, вбиральні - літ. Г, колодязя № 1, огорожі № 2,3, що розташоване за адресою: вул. Молодіжна, 35 с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, що до дня смерті належало моїй матері - ОСОБА_2, яка померла 11 червня 2007 року.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивач через канцелярію Котелевського районного суду Полтавської області подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримала.

Відповідач теж подав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, та просив справу розглянути без їх участі.

Третя особа письмово просила справу розглянути без їх участі, у вирішенні питання поклалися на розсуд суду.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач послалась на те, що 8 лютого 2003 року помер її батько - ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому на час відкриття спадщини (08.02.2003 року) проживав за вищевказаною адресою зі своєю дружиною (моєю матірю) - ОСОБА_2. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті батька) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, її мати відповідно до вимог статей 548, 549 Цивільного кодексу УРСР прийняла спадщину після смерті чоловіка.

11 червня 2007 року її мати - ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КЕ № 071906, видане Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 13.06.2007 року.

Відповідно до довідки за № 555, виданої виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області 25.05.2016 року вбачається, що гр. ОСОБА_2, яка померла 11.06.2007 року, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому на час відкриття спадщини (11.06.2007 року) проживала одна. За час шлюбу її батьками було побудовано житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Молодіжна, 35, с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області. Відповідно до змісту довідки за № 552, виданої виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області 25 травня 2016 року, згідно господарської книги № 2 особовий рахунок № 173 станом на 01.07.1990 року домогосподарство, яке знаходиться в с. Велика Рублівка, Котелевського району Полтавської області, вул. Молодіжна, 35, відноситься до колгоспного двору. Членами колгоспного двору є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української PCP (в редакції 1963 року), Української PCP «Про власність» (в редакції 1991 року).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищевказаної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), так як не зробили за життя цього і мої батьки.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За таких обставин, її батьки набули право власності по Уг частці житлового будинку, що розташований в с. Велика Рублівка, вул. Молодіжна, буд. 35, як члени колгоспного двору, відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР.

У звязку з тим, що її мати за свого життя прийняла спадщину після смерті її батька, але не оформила своїх спадковий прав, вона фактично являється власником всього житлового будинку ( /г частики як члена колгоспного двору та /і частки як успадкованого майна після смерті чоловіка).

За свого життя ОСОБА_2 заповіла їй на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона матиме право за законом, про що свідчить заповіт посвідчений секретарем Великорублівської сільської ради Котелевського району 10 січня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 1.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом 6-ти місячний строк вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері.

На даний час у провадженні Котелевської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 294/2007 на майно ОСОБА_2, і я являюся єдиною спадкоємицею після її смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкове майно після смерті матері складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Велика Рублівка, вул. Молодіжна, буд. 35, Котелевського району Полтавської області.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14,4.15, п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві.

Проте, Котелевська держнотконтора була позбавлена можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за

заповітом як спадкоємцю померлої, оскільки мною не було предявлено оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищевказане спадкове майно та, відповідно до довідки, виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 11.05.2016 року за № 3906, згідно із якою реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не проводилася.

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

А тому, для вирішення питання спадкування вищевказаного нерухомого майна, мені було рекомендовано звернутися до суду, про що свідчить лист за № 462/02-14, наданий Котелевською ДНК 25.05.2016 року.

Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок позбавляє її можливості в нотаріальному порядку оформити належним чином успадковане нерухоме майно.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 05.05.2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Молодіжна, 35 в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, відповідає наступним характеристикам: житловий будинок-літ. А-1, загальною площею 56.0 кв. м., в тому числі житлової площі 31.9 кв. м., та господарські будівлі й споруди: літня кухня - літ. Б,б, сарай - літ. В, сарай - літ. в, сарай - літ. в1, сарай - літ. в2, погріб - літ. в3, вбиральня - літ. Г, колодязь № 1, огорожа № 2,3 .Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,34 га, яка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, 35 в с. Велика Рублівка'Котелевського району Полтавської області та була мною успадкована після смерті матері - ОСОБА_2, яку вона успадкована після смерті мого батька - ОСОБА_3 та належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 511249, виданого Великорублівською сільською радою 18.09.2001 року, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Котелевської ДНК 17.10.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 3617.

Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі.

Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз'яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову.

Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання права власності, а відповідач при цьому визнав вказані вимоги, то суд вважає, що вони піддягають задоволенню.

На підставі наведеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1221, 1225, 1268-1270 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»Керуючись статтями 159-197,208,209,212-215,224-233 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, третя особа: Котелевська державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, - задовільнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 56,0 кв. м., в тому числі житлової площі 31,9 кв. м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літ. Б,б, сараю - літ. В, сараю - літ. в, сараю - літ. в1, сараю - літ. в2, погреба - літ. в3, вбиральні - літ. Г, колодязя № 1, огорожі № 2,3, що розташоване за адресою: вул. Молодіжна, 35 с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, що до дня смерті належало моїй матері - ОСОБА_2, яка померла 11 червня 2007 року.

3.Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії.

СУДДЯ: Мальцев С.О.