Справа №587/155/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1039/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Околота Г. М. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 за безпідставністю позовних вимог.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому доводить, що орендар не платив орендну плату позивачу у 2011- 2012 роках, чим порушив умови договору оренди. Частково орендна плата була сплачена лише в листопаді 2013 року. Отже вважає, що систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Крім того вказує, що всупереч умовам договору оренди землі, відповідач здійснював нарахування орендної плати без урахування усіх належних до врахування індексів інфляції

В апеляційній скарзі ТОВ «АФ «Косівщинська», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому доводить, що дії ОСОБА_5 про передачу земельної ділянки у користування ТОВ «Авіс-Україна» є протиправним, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. Отже, завдані збитки, відповідно до норм цивільного законодавства та пунктів 24, 29, 39 договору, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у стягненні з позивача на користь товариства упущеної вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011-2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені. Сам лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, оскільки на час звернення ОСОБА_3 до суду її право не порушено.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АФ «Косівщинська» не надано суду належних і допустимих доказів щодо порушення його прав на користування земельною ділянкою і завдання збитків.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на землю, виданого Косівщинською сільською радою Сумського району Сумської області 24 січня 2000 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

05 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ «Косівщинська» укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач надав ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку, яка належить позивачу на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради.

14 вересня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 74.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду 15 вересня 2006 року згідно акту приймання - передачі земельної ділянки.

Згідно з укладеним між сторонами договором позивач надав вказану земельну ділянку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п.8 договору) на умовах сплати ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендної плати у розмірі 442 грн. за рік, що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору).

Крім того, в п.14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.36 вказаного договору його дія припиняється, зокрема, шляхом розірвання за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

17 вересня 2010 року між сторонами до вищевказаного договору оренди землі укладено додатковий договір, який 18 липня 2011 року за №01514 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Пунктом 1.2 додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 Додаткового договору внесено зміни до п. 9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1147 грн. 59 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Станом на 26 листопада 2013 року відповідач (орендар) виплатив позивачу (орендодавцю) орендну плату за користування земельною ділянкою за 2011-2013 роки у розмірі 3472 грн. 24 коп., при цьому прострочка за 2011 рік становить 684 дні та за 2012 рік 329 днів.

Тому, враховуючи кількість днів прострочення зобовязання, показники індексів інфляції у ці періоди (2011 рік 104,6%, 2012 рік 99,8%, 2013 -100,5%), визначений договором розмір пені (0,01% за кожен день прострочення) ОСОБА_3 належало до виплати 3622 грн. 96 коп.

Проте, враховуючи передбачені ст.168 Податкового кодексу України відрахування із зазначених сум у розмірі 15% податку з доходів фізичних осіб, ОСОБА_3 за 2011-2013 роки належало до виплати 3079 грн. 51 коп. орендної плати, а фактично виплачено 3472 грн. 24 коп.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про порушення ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» строків виплати орендної плати, встановлених договором оренди, однак на час подання ОСОБА_3 позову (січень 2015 року) її права порушені не були. Оскільки орендну плату за 2011-2012 роки з нарахуванням інфляційних сум та пені орендарем нараховано та виплачено 26 листопада 2013 року, тобто більше ніж за рік до звернення до суду з цим позовом.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про необхідність обрахування розмірів орендної плати за 2011-2013 роки з урахуванням індексу інфляції починаючи з 2006 року не ґрунтуються на законі та договорі, за змістом яких індекси інфляції ураховуються як за періоди у яких належали до виплати грошові кошти за зобовязанням, так і за час прострочення до дня їх виплати.

У даній же справі спірними періодами є 2011-2013 роки.

Судом першої інстанції також встановлено, що 23 вересня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Авіс-Україна» підписано договір оренди земельної ділянки загальною площею 2, 72 га, який зареєстровано у відділі Держкомзему Сумського району 08 грудня 2012 року.

Проте, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, яка у встановленому процесуальним законом порядку набрала законної сили, скасовано державну реєстрацію від 02 грудня 2012 року цього договору оренди.

У той же час, сторонами по справі визнається, що як станом на 08 грудня 2012 року, тобто часу реєстрації договору оренди від 23 вересня 2010 року, так і нас розгляду справи в суді договір оренди від 05 січня 2005 року за угодою його сторін не розірвано та він є чинним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» на підтвердження розміру неодержаних доходів за 2013-2014 роки, у звязку з переданням ОСОБА_3 земельної ділянки іншій особі, надано довідки №902-5 від 09 лютого 2015 року, №270301 від 27 березня 2015 року відділу статистики у Сумському районі Головного управління статистики у Сумській області про урожайність пшениці озимої, соняшнику на зерно, середньої ціни реалізації та чистого доходу від такої реалізації цих культур за період 2013-2014 роки, звітів про посівні площі за 2012-2015 роки, відтак і неодержання доходу у сумі 13613 грн. 26 коп. з огляду на відсутність використання земельної ділянки орендодавцю площею 2,72 га, навівши відповідний розрахунок.

За змістом ч.2 ст.22 ЦК України упущена вигода (неодержані доходи) відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим за звичайних обставин майном та вже наявним майном, у даному випадку майно визначається його вартісною величиною грошовими коштами.

Відповідно до загальних засад цивільно-правової відповідальності, вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, ст.623 ЦК України саме на ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» лежить обовязок довести як розмір неодержаного доходу, так і причинний зв'язок між порушенням зобовязання, допущеним орендодавцем за договором оренди, й розміром таких збитків (упущеною вигодою).

Проте, наведені ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» розрахунки розміру збитків, зокрема неодержаних у 2013 році доходів у розмірі 4273 грн. 44 коп. від реалізації соняшника та у 2014 році 9339 грн. 82 коп. від реалізації пшениці, не відображають різниці між розрахованою сумою можливого доходу та вже отриманим таким доходам у відповідних та попередніх роках.

Крім того, згідно звітів про посіви за 2012 рік на земельних ділянках, що перебувають у оренді, соняшник на таких землях не засівався, а у 2013 році цією культурою засіяно було земельні ділянки площею 311,30 га.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» не надано суду як першої, так і апеляційної інстанції належних і допустимих доказів про те, що у 2013-2014 роках спірна земельна ділянка не засівалась, відтак і наявності причинного звязку між діями орендодавця та завданими збитками.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи та вимог закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність завданих орендарю збитків і доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -