Справа № 161/5690/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/832/16 Категорія: 59 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення компенсації за порушення авторського права за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення компенсації за порушення авторського права задоволено частково.

Ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав на твір образотворчого мистецтва під назвою «Хор имени Веревки..» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2009 рік» у спосіб відтворення та розповсюдження контрафактного примірника товару у розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат замість відшкодування збитків та стягнення доходу, що становить 13 780 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав на твір образотворчого мистецтва під назвою «Король розовых чаек» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008 рік» у спосіб відтворення та розповсюдження контрафактного примірника товару у розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат замість відшкодування збитків та стягнення доходу, що становить 13 780 грн. В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що у ТРЦ «Там-Там» у магазині «ProFoto Центр», що знаходиться в м. Луцьку по пр. Соборності, 43 у березні 2015 року представником позивача придбано фотографії творів образотворчого мистецтва оформлені рамкою, на яких зображено твори образотворчого мистецтва як «Хор имени Веревки..» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2009 рік», «Король розовых чаек» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008 рік». Факт продажу даних товарів підтверджується товарними чеками, а також чеком, виданим терміналом ПАТ «Перший український міжнародний банк» та відеофіксацією, яка відповідно до висновку № 4601 від 24 лютого 2016 року не має зупинки та/або інших ознак монтажу.

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_5, неправомірно, з комерційною метою, використав твори образотворчого мистецтва авторства ОСОБА_4, жодного дозволу йому на використання своїх творів ОСОБА_4 не надавала, а тому вищезгаданий товар є контрафактною продукцією, оскільки містить у собі примірники творів її образотворчого мистецтва, допустив порушення її виключних майнових прав. У звязку з допущеним порушенням виключних майнових прав, позивач має право на отримання компенсації, що визначається ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав ОСОБА_4 шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням її авторського права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

За змістом положень норм Цивільного кодексу України, що регулюють дані правовідносини та ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог ЗУ «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

Позивач надав суду документи, що підтверджують факт наявності у неї авторських прав на твори образотворчого мистецтва (картини) «Хор имени Веревки» «Король розовых чаек», зокрема афідевіт-заяви ОСОБА_4 про те, що вона займається образотворчим мистецтвом та є художницею з 2000 року, копії каталогів її робіт за 2008-2009 роки, свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір збірку творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008 - 2009 роки» з її підписом у нижньому лівому куті кожного твору ( а.с.6-16).

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Згідно з положенням ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», розповсюдження обєктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої обєкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих обєктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих обєктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права субєктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 згаданого Закону, та їх майнові права, визначені ст.ст. 15, 39-41, з урахуванням передбачених ст.ст. 21-25, 42-43 обмежень майнових прав.(1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права»)

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 0, ч. 1 ст. 60 ЦПК України)

Відтворення відповідачем творів ОСОБА_4 «Хор имени Веревки» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2009 рік», «Король розовых чаек» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008 рік» та поміщення їх в рамки, які реалізуються відповідачем без дозволу автора образотворчого мистецтва і є порушенням авторських прав у вищезазначений спосіб. Тобто, факт порушення майнових прав субєкта авторського права підтверджується наданими в розпорядження суду товарними чеками та квитанціями про оплату товару та проведеним покупцем відеозапису в салоні магазину.

В суді апеляційної інстанції колегією суддів оглянуто відеозапис придбання у належному відповідачеві магазині фоторамок з поміщеними у них фотокопіями творів ОСОБА_4. Незважаючи на неякісно проведену зйомку, є очевидним відповідність робіт ОСОБА_4 «Хор имени Веревки..» «Король розовых чаек» придбаним копіям, що розміщені у фоторамках, які реалізує відповідач.

В судовому засіданні при перегляді даного відеозапису, представник відповідача не заперечуючи, що зйомку проведено у належному відповідачеві магазині, вказував, що відсутні докази того, що роботи ОСОБА_4 «Хор имени Веревки..» «Король розовых чаек» та копії, які поміщені в рамках, які реалізує відповідач, є тотожними. Вказуючи про відмінність робіт ОСОБА_4 від копій, що розміщенні в рамках, представник не надав належним та допустимих доказів про це та взагалі не зміг пояснити в чому проявляється така відмінність.

Таким чином колегія суддів вважає, що оскільки доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач не надав, а тому не довів дотримання відповідачем авторських прав позивачки.

Згідно з п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону субєкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав субєкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

При вирішенні питання про розмір компенсації, суд першої інстанції виходив з позовних вимог, а також з наявності підтвердженого факту неправомірного використання відповідачем творів образотворчого мистецтва під назвою «Хор имени Веревки.» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2009 рік» та «Король розовых чаек» із збірника «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008 рік» у спосіб відтворення та розповсюдження контрафактного примірника товару, зазначивши про принципи справедливості, добросовісності та розумності, визначив суму компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, за кожен реалізований примірник твору, що відповідає положенням п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про не врахування судом першої інстанції кількості самостійних порушень авторського права позивача, які вчинені ОСОБА_5, при визначені суми компенсації, не заслуговують на увагу.

Так, п. г ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суду надано право ухвалити рішення про стягнення компенсації від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат. При цьому Закон не вимагає встановлення кількості порушень авторського права для визначення суми такої компенсації. За змістом даної статті розмір компенсації, що стягується з відповідача в користь позивача, не залежить від розміру заподіяної шкоди та всіх її складових.

Твердження апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що останній не може нести відповідальності за порушення авторських прав ОСОБА_4, оскільки товарні чеки надані позивачем засвідчують лише факт придбання ним рамок для фотографій, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження обєктів авторського права і (або) суміжних прав будь-яка дія, за допомогою якої обєкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці. Відповідачем не спростовано факту поміщення у рамки, що реалізуються, творів ОСОБА_4 без отримання на це відповідного дозволу

Покликання представника позивача на те, що судом не було вирішено питання про відшкодування витрат за проведення експертизи в суму 1230 грн. є безпідставними.

За змістом ч. 1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

В матеріалах справи відсутній платіжний документ (квитанція, платіжне доручення тощо), який би свідчив про понесення позивачем витрат за проведення експертизи.

Супровідний лист експертної установи з вказівкою про попередню оплату стороною експертизи, без відповідного бухгалтерського документу, не може вважатись документальним підтвердженням понесених судових витрат.

Отже, суд першої інстанції дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про порушення авторських прав позивача, доводи апеляційних скарг були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: