У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 12 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 30 тис. дол. США, що еквівалентно 151 500 грн, з кінцевим терміном повернення - 11 липня 2014 року, за користування протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5 % річних за час фактичного користування кредитом.

Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 16 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 34 573,75 дол. США, з яких: 21 853,15 дол. США. - заборгованість за кредитом, 12 720,60 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 202 977 грн 98 коп. - пеня.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року станом на 16 квітня 2015 року у розмірі 34 573, 75 дол. США, з яких: 21 853,15 дол. США - заборгованість за кредитом; 12 720,60 дол. США - заборгованість за процентами та заборгованість за пенею у розмірі 101 488 грн 99 коп., з яких: 70 436 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту, 31 062 грн 16 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 3 654 грн - судові витрати.

В решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 30 тис. дол. США, що еквівалентно 151 500 грн, з кінцевим терміном повернення до 11 липня 2014 року, за користування протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5 % річних за час фактичного користування кредитом.

Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 16 квітня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 34 573,75 дол. США.

Відповідно до п. 5.2 вказаного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки.

Скориставшись своїм правом, банк збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за вищезазначеним договором, про що повідомив позивача

Так, 12 червня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» було направлено лист ОСОБА_4 про те, що згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року починаючи з 01 лютого 2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами збільшується на 3 %.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_4 належно не виконував умови договору про надання споживчого кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк