У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд ухвали про видачу виконавчого документа за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якому просить суд: скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року про видачу виконавчого листа, та відмовити ПАТ «Універсал Банк» у видачі виконавчого листа згідно рішення Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 793/13 від 26 вересня 2013 року за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої заявлені вимоги заявники обґрунтовують тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року задоволено заяву ПАТ «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 793/13 від 26 вересня 2013 року за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та вирішено видати виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 36618,83 гривень, суму витрат, пов'язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 766,19 гривень та 243,60 гривень судового збору. Дана ухвала суду була винесена на підставі того, що судом було встановлено, що справа по якій прийнято рішення, підвідомча третейському суду відповідно до закону, вирішені третейським судом питання не виходять за межі третейської угоди. Однак, постановляючи дану ухвалу суду, судом не було враховано ряд обставин, які впливають на результат розгляду заяви про видачу виконавчого документа, та які не були і не могли бути відомі суду на момент постановления ухвали, а саме: дійсно між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк Універсальний» було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язувалась перед банком відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_1, що випливали з кредитного договору № 02/911К від 31 жовтня 2007 року. Згідно п. 11.2 кредитного договору суперечки по даному договору вирішуються шляхом переговорів, а при неможливості - у порядку передбаченому чинним законодавством України. Жодного покликання в договорі на те, що спори та розбіжності по кредитному договору підлягають розгляду в третейському суді не було, як і в Договорі поруки. І саме по такому договору ОСОБА_2 виступала поручителем. Згодом, 10 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 02/911к від 31 жовтня 2007 року, згідно якої були змінені істотні умови договору, а саме було змінено процентну ставку за кредитом, а саме збільшено кредитну ставку до 17% річних на період з 10 березня 2010 року, у зв'язку із чим фактично збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_2 як поручителя, та змінено процедуру вирішення спорів, а саме визначено обов'язковість розгляду їх в третейському суді. ОСОБА_2 ж, як поручитель по кредитному договору, згоди на зміну розміру договірних зобов'язань не давала, та додаткового договору поруки, чи нового договору поруки не укладала. Тобто, ОСОБА_2 не укладала з ВАТ «Універсал Банк» третейської угоди, а відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» даний спір не міг бути переданий на розгляд третейського суду, тобто третейським судом виносячи рішення було порушено підвідомчість справ третейським судам. Окрім цього, у відповідності ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки 10 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 02/911К від 31 жовтня 2007 року, згідно якої були змінені істотні умови договору, а саме було змінено процентну ставку за кредитом, а саме збільшено кредитну ставку до 17% річних на період з 10 березня 2010 року, то договір поруки припинив свою чинність згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України з 10 березня 2010 року, а рішення третейським судом винесено 26 вересня 2013 року, тобто більше ніж через три роки з моменту припинення поруки. У зв'язку із вищенаведеним ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визнання договору поруки припиненим, і рішенням Калуського міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року по справі № 345/3012/15-ц було визнано договір поруки укладений 31 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 припиненим з 10 березня 2009 року. Також даним рішення суду було встановлено, що зобов'язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі боржником, так як 05 березня 2012 року ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу було сплачено залишок 7000 доларів США, що підтверджується заявою на переказ готівки, а 13 жовтня 2012 року ОСОБА_1 перереєстрував транспортний засіб, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, заявники подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують в повному обсязі, просять її задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 365 Цивільного процесуального кодексу України, заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали справи № 755/10559/14-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа, суд приходить до наступного.

Так, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа, за результатами розгляду якої судом було постановлено ухвалу від 19 травня 2014 року про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа та видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 36 618,83 гривень, суму витрат, пов'язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 766,19 гривень та 243,60 гривень судового збору.

23 травня 2014 року уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» у вказаній справі було отримано виконавчий лист.

Перелік підстав для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами обумовлений ч. 2 ст. 361 ЦПК України, серед яких, зокрема, в п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України зазначено, що підставами для такого перегляду рішення є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 N 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пунктів 4-6 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про перегляд ухвали про видачу виконавчого листа за нововиявленими обставинами, заявники посилаються на те, що між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, при цьому поручитель по кредитному договору ОСОБА_2 згоди на зміну розміру договірних зобов'язань не давала, та додаткового договору поруки чи нового договору поруки не укладала. Крім того, рішенням Калуського міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року по справі № 345/3012/15-ц було визнано договір поруки укладений 31 жовтня 2007 оку між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 припиненим з 10 березня 2009 року. Також, 05 березня 2012 року ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу було сплачено залишок 7000 доларів США, а 13 жовтня 2012 року ОСОБА_1 перереєстрував транспортний засіб.

Так, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2015 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, договір поруки, укладений 31 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 було визнано припиненим з 10 березня 2009 року.

В той же час, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 793/13 було постановлено 26 вересня 2013 року, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду - 19 травня 2014 року, тобто після припинення поруки ОСОБА_2 за кредитним договором.

Крім того, відповідно до заяви на переказ готівки № 020В33 від 15 березня 2012 року, ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту 15 березня 2012 року перерахував на рахунок ПАТ «Універсал Банк» 7 000,00 доларів США 00 центів.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд ухвали про видачу виконавчого документа за нововиявленими обставинами, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Законом України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» було доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Вказаний Закон набрав законної чинності 12 березня 2011 року.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

З огляду на викладене вбачається, що заявники є споживачами послуг банку, враховуючи те, що кредит позичальнику надавався на поточні потреби, у зв'язку з чим в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейському суду така справа не підвідомча.

Крім того, на сьогодні існує правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15 від 20 травня 2015 року визначено, що «Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. На час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 15 листопада 2011 року між фізичною особою (споживачем) і банком було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним».

Також, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, визначено, що відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону. Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів. Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року у цивільній справі № 755/10559/14-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа та відмови у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2013 року у справі № 793/13.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 N 4, ст. ст. 210, 361, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд ухвали про видачу виконавчого документа за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року у цивільній справі № 755/10559/14-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2013 року у справі № 793/13 - скасувати.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2013 року у справі № 793/13 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: