Справа № 737/1019/16-ц
Провадження № 2/737/391/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2016 року смт.Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Іванець С.В.,

за участі секретаря Чередниченка С.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «МОЛОКО-КРАЇНА» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

СВК «МОЛОКО-КРАЇНА» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики(безвідсоткової) №27-П для придбання великої рогатої худоби від 19.06.2014 в розмірі 9277,84 грн, з яких сума неповернутої позики 4031,98 грн, неустойка 2015,99 грн, пеня 1075,96 грн, інфляційні збитки 1937,91 грн, три відсотки річних 216 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн, посилаючись на те, що відповідач не виконала зобовязання за вищезазначеним договором, строк виконання якого закінчився 31.12.2014.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона сплатила не всю суму позики, проте, вважала, що цей залишок позики кооператив їй списав.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом по справі встановлено, що 19.06.2014 між СВК «МОЛОКО-КРАЇНА» та ОСОБА_2 було укладено договір безвідсоткової позики №27-П для придбання великої рогатої худоби, за умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачеві у власність грошові кошти у розмірі 10000 грн, а відповідач зобовязувався повернути таку саму суму грошей до 31.12.2014, шляхом щомісячного внесення коштів рівними частинами по 1666,66 грн.

Позивач свої зобов'язання за договором позики №27-П від 19.06.2014 виконав, передавши відповідачеві грошові кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.06.2014, а відповідач за зазначеним договором свої зобовязання виконував не належним чином, внаслідок чого станом на дату розгляду справи мається заборгованість у розмірі 4031,98 грн, з розміром якої погодилась відповідач у судовому засіданні.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач повинен сплатити позивачеві неустойку у розмірі 2015,99 грн, пеню 1075,96 грн, інфляційні збитки 1937,91 грн, три відсотки річних 216 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач у встановлений договором строк зобов»язання по поверненню позики не виконав то вимога про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 4031,98 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6.2 договору позики, при простроченні повернення позики позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення повернення.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язань.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1075,96 грн, відповідно до розрахунку наданого позивачем та не спростованого відповідачем.

Крім того, відповідно до п.6.3 договору позики у разі порушення графіку погашення позики більш, ніж на 30 календарних днів, позичальник, крім пені, додатково сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 50% від суми простроченого платежу, за кожен випадок порушення, тому, оскільки станом на дату подання позову розмір заборгованості становив 4031,98 грн, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку у розмірі 2015,99 грн.

Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв'язку із цим, зазначені кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу.

Станом на дату розгляду справи, ОСОБА_2 свої зобов»язання за договором безвідсоткової позики не виконала, тому в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню .

Судові витрати, які понесені позивачем і документально ним підтверджені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, статтями 525, 526, 610, 612, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, статтями 3, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь заборгованість за договором позики(безвідсоткової) №27-П для придбання великої рогатої худоби (ВРХ) у розмірі 4031(чотири тисячі тридцять одну) грн 98 коп суму неповернутої позики, 2015(дві тисячі пятнадцять) грн 99 коп неустойки, 1075(одну тисячу сімдесят пять) грн 96 коп. пені, 1937(одну тисячу девятсот тридцять сім) грн 91 коп. інфляційні збитки, 216(двісті шістнадцять) грн. 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «МОЛОКО-КРАЇНА» судовий збір у розмірі 1378(одну тисячу триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В.Іванець