Справа № 366/528/15-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н.П.
Провадження № 22-ц/780/3354/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 23.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Поліщука М.А.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про повернення строкового банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 21 лютого 2014 року він уклав з ПАТ КБ «Приват Банк» договір банківського вкладу № SAMDNWFD100, предметом якого є розміщення в банку іменного строкового банківського вкладу фізичної особи на мінімальний строк 3 місяці, але не більше 366 днів, з виплатою відсотків зі спливом кожного розрахункового періоду на особовий рахунок позивача. Відповідач згідно умов договору зобов'язався повернути позивачу вклад, нарахувати і сплатити 8 % річних від суми вкладу 21 лютого 2015 року, що становитиме 8800 доларів США. З метою повернення належних йому грошових коштів ОСОБА_2 заздалегідь, а саме 30 січня 2015 року звернувся до Іванківського відділення ПАТ КБ «Приват Банк» із заявою про виплату належних йому коштів, на що отримав листа про відмову у їх виплаті в зв'язку з тим, що згідно постанови Правління НБУ від 6 лютого 2014 року за № 49, яка діяла на час звернення, банківські установи було зобов'язано обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, тобто банк на даний час не може виконати своїх зобов'язань за договором. Позивач вказав, що 23 лютого 2015 року відповідач видав через касу обмежену суму 500 доларів США, розраховуючи її не по курсу НБУ, а по комерційному курсу продажу ПАТ КБ «Приват Банку». 24 лютого 2015 року відповідач взагалі відмовив йому у подальшій виплаті, посилаючись на технічну неможливість, та запропонував оформити банківську картку, щоб залишок був перерахований безготівково на неї. Позивач вважає, що такі дії банку є протиправними та не відповідають вимогам діючого законодавства, а постанова Правління НБУ від 6 лютого 2014 року за № 49 втратила чинність, вона не є підзаконним актом, тому не повинна братись до уваги при здійсненні діяльності і носить лише рекомендаційний характер. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача на його користь 8300 доларів США одноразовою виплатою та зобов'язати відповідача сплатити пеню в розмірі 10,5 % річних на суму фактично невиплачених коштів, згідно п.4 договору, за понаднормове користування коштами вкладника, оскільки такий відсоток встановлено банком на момент звернення до суду.

Заочним рішенням Іванківського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 8300 доларів США одноразовою виплатою готівкою, зобов'язано ПАТ КБ «Приват Банк» нарахувати відсотки з розрахунку 8 % річних на суму фактично невиплачених коштів, за користування коштами вкладника по день фактичного повернення суми вкладу на користь ОСОБА_2 та сплатити нараховані кошти.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «Приват Банк» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що на дату звернення позивача до банку з вимогою видати йому кошти та на поточну дату діяли і продовжують діяти встановлені Національним банком України обмеження для банків щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що банком порушено право власності ОСОБА_2, що суперечить вимогам законодавства України та принципам міжнародного права, а тому кошти мають бути видані позивачу одноразовою операцією з його поточного рахунку.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір № SAMDNWFD100 (вклад «Стандарт»), згідно якого клієнт передає банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі на мінімальний строк 3 місяці, але не більше 366 днів з виплатою відсотків в розмірі 8 % річних зі спливом кожного розрахункового періоду на особовий рахунок позивача.

Згідно умов зазначеного договору сума вкладу складає 8105,75 доларів США, а день повернення вкладу - 21 лютого 2015 року.

21 лютого 2014 року ОСОБА_2 здійснив вклад в іноземній валюті у сумі 8105,75 доларів США на вкладний рахунок № 6957, що підтверджується наданим платіжним дорученням.

30 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Іванківського відділення ПАТ КБ «Приват Банк» з письмовою вимогою про повернення йому 23 лютого 2015 року внесених за договором коштів та нарахованих на них відсотків одноразовою виплатою готівкою.

На зазначену вимогу ПАТ КБ «Приват Банк» надав відповідь № 15 від 3 лютого 2015 року, в якій відмовив позивачу у виплаті суми вкладу та відсотків, посилаючись на постанову Правління Національного банку України від 6 лютого 2014 року за № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», в якій банківські установи зобов'язано обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Встановлено, що 23 лютого 2015 року відповідач видав позивачу через касу лише обмежену суму 500 доларів США.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку встановлених договором.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного (мультивалютного) рахунку ОСОБА_2 суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що кошти мають бути видані позивачу одноразовою операцією з його поточного рахунку.

Правовідносини банку та володільця урегульовано главою 72 ЦК України, обов'язок банку з повернення коштів визначено статтями 1068, 1073 ЦК України та умовами відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За змістом п. 23 договору вклад «Стандарт» від 21 лютого 2015 року всі спори щодо даного договору вирішуються шляхом переговорів. Якщо клієнт і банк не досягли взаємної згоди, то спори розглядаються відповідно до діючого законодавства України.

Зобов'язуючи банк видати ОСОБА_2 готівкою одноразовою операціє з касу банку належні йому кошти, суд не звернув уваги на те, що порядок виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з цим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зобов'язавши банк видати ОСОБА_2 готівкою одноразовою операцією через касу банку належні йому кошти, не звернув уваги на те, що порядок виконання рішення суду передбачений ЗУ «Про виконавче провадження», тобто суд першої інстанції не мав права визначати на власний розсуд порядок виконання цього рішення, оскільки такий порядок встановлюється державним виконавцем під час виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині одноразової виплати готівкою не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права в цій частині і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року скасувати в частині одноразової виплати готівкою та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: