Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його представника за довіреністю ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів, що перевищили розмір грошової компенсації вартості ј частини квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення боргу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що Дарницьким районним судом міста Києва було винесено рішення від 07 березня 2014 року, яким вирішено виділити частку ОСОБА_3 із спільного майна, а саме квартири АДРЕСА_1, шляхом стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири - у сумі 399 370 гривень. Зазначене рішення жодною із сторін не оспорювалося. Однак, незважаючи на те, що 18 березня 2014 року рішення набрало законної сили - остаточно боржниками рішення Дарницького районного суду було виконано лише у рамках відкритого виконавчого провадження у серпні 2015 року, що призвело до значних інфляційних втрат Позивача, неприйнятного порушення його прав та інтересів.

Просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь інфляційні збитки у розмірі 7968 грн. 59 коп., та 3 % річних у розмірі 510 грн. 85 коп., а також стягнути з ОСОБА_4 на його користь інфляційні збитки у розмірі 55 628 грн. 37 коп., та 3% річних у розмірі 5445 грн. 60 коп., судовий збір покласти на відповідачів.

В свою чергу ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів, що перевищили розмір грошової компенсації вартості ј частини квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при перерахуванні коштів він переплатив ОСОБА_3 11 900 гривень, які він і просить з нього стягнути.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення боргу.

Задоволені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів, що перевищили розмір грошової компенсації вартості ј частини квартири Вирішено питання розподілу судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 надміру переплачену суму грошової компенсації вартості ј частки квартири у сумі 11 900 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ОСОБА_3 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення боргу та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення помилково перерахованих коштів, що перевищили розмір грошової компенсації вартості ј частини квартири. В апеляційній скарзі посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 7 березня 2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та виділено частку ОСОБА_3 із спільного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 шляхом стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 399370 грн. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках право власності на належну ОСОБА_3 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1.

24 березня 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у в.Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 березня 2014 року Дарницьким районним судом м.Києва.

28 квітня 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_8 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення суду).

22 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досягнуто згоди щодо встановлення графіку виплати заборгованості у розмірі 199685 грн. у період з січня 2015 року по січень 2016 року.

29 грудня 2014 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві ОСОБА_9 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 168735 грн., а також на рахунок виконавчої служби 42849 грн.55 коп., які державним виконавцем перераховані на рахунок ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_4 переплатив суму, належну до сплати ОСОБА_3, на 11900 грн.

22 липня 2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_3 про закриття виконавчого провадження у зв»язку з повним виконанням рішення суду..

24 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення суду).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав, що до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК України не застосовуються. Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що він на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 7 березня 2014 року переплатив 11900 грн. на користь ОСОБА_3, то ця сума підлягає стягненню з останнього на його, ОСОБА_4, користь.

Такий висновок суду першої інстанції грунтується на встановлених обставинах і відповідає вимогам матеріального закону.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов»язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов»язання.

Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, яки й прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена ст..625 зазначеного Кодексу відповідальність застосовується до правовідносин зобов»язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов»язань.

У силу положень ст.ст.524,533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях ( національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов»язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої ст..625 зазначеного Кодексу, є прострочення боржником грошового зобов»язання. Така відповідальність настає у разі встановлення, що зобов»язання є грошовим, у інших випадках ця норма застосуванню не підлягає ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справі 6025цс14 від 25 червня 2014 року).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що положення ст.625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом отримання одним із співвласників грошової компенсації вартості його частки.

Крім того, відсутні підстави уважати, що між ОСОБА_3, з одного боку, та ОСОБА_4, і ОСОБА_5, з іншого боку, на підставі рішення суду від 7 березня 2014 року виникли зобов»язальні відносини, оскільки з рішення суду зобов»язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст.11ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

До ухвалення рішення Дарницьким районним судом м.Києва ( 7 березня 2014 року) між сторонами зобов»язальні правовідносини не існували.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Доводів щодо незаконності рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми переплати в розмірі 11900 грн. апеляційна скарга не містить.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

. У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника за довіреністю ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: