АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/186/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1821/16Головуючий у 1-й інстанції Гришко О.Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представників відповідача адв. ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що, внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає в наявності фактору психологічного впливу, перенесенні інтенсивних почуттів, ураженні життєвих потреб та репутації, в суттєвому порушенні життєдіяльності.

З урахуванням наведеного прохав стягнути з відповідача грошові кошти за завдану моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., вирішити питання судових витрат.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

З цим рішенням не погодився позивач, який, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом було безпідставно не взято до уваги докази, якими позивач підтверджував його вимоги, а саме рішення Київського районного суду м. Полтави та лист начальника обласного лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України про призупинення діяльності позивача у звязку із проведенням судових процесів проти нього з боку відповідача від 02.10.2015 року та листа «Про призупинення діяльності та співпраці із позивачем редактора газети «Полтавський вісник» від 21.01.2016 року.

У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Представники відповідача апеляційну скаргу не визнали та прохали її відхилити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, відповідно до ксерокопії листа Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства №03-08/1051-1 від 02.10.2015 року до моменту вирішення судами питання щодо позовів про розповсюдження ОСОБА_2 неправдивої та необєктивної інформації у ЗМІ, призупинено його діяльність у стані співголови комісії з питань ведення мисливського господарства у Полтавській області (а.с.11).

Згідно ксерокопії листа-попередження №б/н від 21.01.2016 року редакція газети «Полтавський вісник» вважає за доцільне відновити інформаційну співпрацю з ОСОБА_2 з моменту вирішення питання в судах щодо позовів про поширення ОСОБА_2 неправдивої та необєктивної інформації у ЗМІ Полтавської області (а.с.11а).

Відповідно до ксерокопії листа Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської ОДА №3579/02-24 від 14.09.2015 року після отримання інформації про судові позови від гр-на ОСОБА_5 і НПП «Нижньосульський» в особі в.о. директора НПП «Нижньосульський» ОСОБА_5М, про поширення ОСОБА_2 в обласних засобах масової інформації недостовірної природоохоронної інформації, ОСОБА_2 тимчасово, до вирішення судових справ, пропонується утриматись від участі в роботі екологічної комісії Полтавської обласної ради та в інших численних природоохоронних заходах (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічну норму містить ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Головною умовою покладення на особу обов'язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.5 постанови від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до пп.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказі про завдання йому моральної шкоди, спричиненої діями ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом було безпідставно не взято до уваги докази, якими позивач підтверджував його вимоги, а саме рішення Київського районного суду м. Полтави та лист начальника обласного лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України «про призупинення діяльності позивача у звязку із проведенням судових процесів про нього з боку відповідача» від 02.10.2015 року та листа «Про призупинення діяльності та співпраці із позивачем редактора газети «Полтавський вісник» від 21.01.2016 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться лише ксерокопії вказаних листів, а рішення Київського районного суду м. Полтави, на яке посилається позивач, взагалі відсутнє у матеріалах справи, що є порушенням ст.64 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не містить нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1