Справа №173/1771/16-ц
Провадження №2/173/893/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засіданняДемяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3. Вони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, пояснюючи це тим, що з нього вже стягуються аліменти на утримання іншої дитини ОСОБА_5. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суд пояснила, що вони проживають з відповідачем разом, проте домовленості щодо утримання їх спільної дитини між ними не досягнуто.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та надав письмові пояснення, в яких позов ОСОБА_1 визнав, проти стягнення аліментів не заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що дійсно позивач та відповідач проживають разом, мають спільну дитину проте домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто, враховуючи те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини, а також в провадженні є інший спір про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Тому позиція відповідача полягає у тому, що він згоден утримувати дитину лише на підставі рішення суду, щоб з цього приводу не було спорів.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2016 року до участі у справі було залучено ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що вона має з відповідачем спільну дитину доньку ОСОБА_5 та на її утримання з відповідача стягуються аліменти у розмірі ? частини від його доходів. Окрім того, оскільки донька хворіє, вона звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів заперечує, оскільки в подальшому відповідач може звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів на їхню дитину, що значно погіршиться на майновому забезпеченні дитини. Позивач та відповідач проживають разом, мають спільний бюджет. Окрім того маленька дитина потребує значно менше витрат, ніж її донька.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення третьої особи, ОСОБА_2, проти задоволення позову з огляду на те, що стягнення з відповідача аліментів на іншу дитину не може бути підставою для відмови судом у стягненні аліментів на дитину на користь ОСОБА_1 Так само не може бути підставою для відмови у позові те, що сторони (батьки дитини) проживають разом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спір щодо утримання спільної дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник саме у звязку зі спорами з ОСОБА_2 про утримання доньки ОСОБА_5. З пояснень сторін, а також досліджених у судовому засіданні доказів, видно, що відповідач не заперечував ту обставину, що він проживає разом з позивачем та вони мають спільну дитину, яку він утримує та визнав позов про стягнення аліментів, проте це не є підставою для відмови у позові, оскільки встановлено, що у звязку із судовими спорами з ОСОБА_2 про утримання спільної доньки між позивачем та відповідачем виник спір щодо утримання спільної дитини сина ОСОБА_4.

Так само є безпідставними твердження третьої особи про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів з тією метою, щоб потім відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 з огляду на таке.

Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України дійсно розмір аліментів може бути змінено рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану за позовом платника або одержувача аліментів. Встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було ухвалено ще до народження ОСОБА_4 (а.с.4-5). Отже після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів фактично змінився як сімейний так і матеріальний стан ОСОБА_3 як платника аліментів, оскільки в нього як у батька виник обовязок щодо утримання не лише доньки ОСОБА_5, але й сина ОСОБА_6. Тобто рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в цьому випадку жодним чином не впливає на право ОСОБА_3 звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_2, оскільки таке право виникає у платника аліментів у звязку з народженням дитини та виникненням обовязку її утримувати незалежно від рішення суду про це.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, зокрема те, що на утриманні відповідача є ще одна дитина, на утримання якої він також сплачує аліменти в розмірі ? частини від його доходу (а.с.38), той факт, що дитина потребує утримання. При цьому суд вважає, що стягнення аліментів в тій же частці від доходів відповідача, як і аліменти на доньку ОСОБА_5, в цьому випадку є справедливим та не вплине на розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

Доводи третьої особи про те, що малолітня дитина ОСОБА_4 потребує меншого матеріального утримання ніж її донька суд вважає необґрунтованими, враховуючи те, що ОСОБА_3 виконує свій батьківський обовязок утримання дитини за рішенням суду, сплачуючи аліменти, а також приймає участь у додаткових витратах на доньку ОСОБА_5, що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року (а.с.5).

Інші докази третьої особи, звукозаписи судових засідань у справах № 173/1469/16 ц (про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2В.) та № 173/1590/16-ц (про стягнення додаткових витрат на дитину), про стан здоровя ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_5 (а.с.18,49), копія заперечень та письмові пояснення ОСОБА_3 у справі № 173/1590/16-ц (а.с.), акт обстеження умов проживання (а.с.48) не спростовують висновків суду та лише підтверджують те, що позивач та відповідач проживають разом та мають спільну дитину, що не може бути підставою для відмови у позові про стягнення аліментів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 181 - 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (і.п.н., ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично мешкає за адресою: вул.Дімітрова, 57/10, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області) аліменти на дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 3 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко