Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської дитячої лікарні про стягнення надбавки за вислугу років, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Черкаської міської дитячої лікарні про стягнення надбавки за вислугу років, який мотивований тим, що з 01 жовтня 2013 року по 30 вересня 2015 року була прийнята до Черкаської міської дитячої лікарні за спеціальністю «педіатрія» на посаду лікаря-педіатра (наказ від 30 вересня 2013 року № 63 кл). Станом на 01 жовтня 2013 року медичний стаж позивача становив 9 років 5 місяців 24 дні, а станом на 06 квітня 2014 - 10 років (наказ від 24 травня 2015 року № 46-ка).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року № 1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я» встановлено надбавку за вислугу років, що виплачується керівникам закладів охорони здоров'я, їх заступникам з числа лікарів, заступникам головного лікаря з медсестринства, керівникам структурних підрозділів з числа лікарів, головним медичним сестрам, лікарям усіх спеціальностей, професіоналам з вищою немедичною освітою, що допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров'я, керівникам фармацевтичних (аптечних) закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів з число провізорів і фармацевтів, провізорам усіх спеціальностей, фахівцям з базовою вищою та неповною вищою медичною і фармацевтичною освітою усіх спеціальностей та помічникам ентомолога, при стажі понад 3 роки в розмірі 10 відсотків, а при стажі 10 років 20 відсотків.

Згідно п.5.14 колективного договору Черкаської міської дитячої лікарні на 2013-2015 роки, прийнятого на загальних зборах трудового колективу 11 листопада 2013 року, реєстр. №88/28-34 від 31 грудня 2013 року роботодавець зобов'язався сплачувати дану надбавку за вислугу років у розмірі, передбаченому додатку №19, який відповідає чинному законодавству.

У зв'язку з чим ОСОБА_4 просила суд стягнути з Черкаської міської дитячої лікарні на її користь невиплачену надбавку за вислугу років в сумі на час задоволення позову та витребувати з Черкаської міської дитячої лікарні розрахунок заборгованості за вислугу років.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із Черкаської міської дитячої лікарні на користь ОСОБА_4 заборгованість у сумі 1 876,67 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 01 жовтня 2013 року по 30 вересня 2015 року ОСОБА_4 була прийнята до Черкаської міської дитячої лікарні за спеціальністю «педіатрія» на посаду лікаря-педіатра (наказ від 30 вересня 2013 року № 63 кл). Станом на 01 жовтня 2013 року її медичний стаж становив 9 років 5 місяців 24 дні, а станом на 06 квітня 2014 року - 10 років (наказ від 24 травня 2015 року №46-ка).

Відповідно до п. 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1418 від 29 грудня 2009 року надбавка за вислугу років виплачується керівникам закладів охорони здоров'я, їх заступникам з числа лікарів, заступникам головного лікаря з медсестринства, керівникам структурних підрозділів з числа лікарів, головним медичним сестрам, лікарям усіх спеціальностей, професіоналам з вищою немедичною освітою, що допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров'я, керівникам фармацевтичних (аптечних) закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів з числа провізорів і фармацевтів, провізорам усіх спеціальностей, фахівцям з базовою вищою та неповною вищою медичною і фармацевтичною освітою усіх спеціальностей та помічникам ентомолога.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що, оскільки ОСОБА_4 має право на надбавку за вислугу років, яка останній не виплачувалась, а тому суд правильно стягнув заборгованість на користь позивача у сумі 1 876,67 грн, розрахованої згідно довідки перерахунку заробітної плати №72 від 11 серпня 2015 року, яку ОСОБА_4 вході судового засідання не спростувала.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова