Провадження №2/523/4858/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою. що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

Установив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником 1/4 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 4 квітня 1997 року, котрий посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №4-808, 04.04.1997 року. Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11169879 від 02.04.2012 року.

Відповідач по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній чоловік позивачки.

Позивачка в позовних вимогах зазначила, що 18 квітня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.04.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради.

З 07.01.2013 року ОСОБА_2 у вищезазначеному житловому приміщенні не проживає, всі особисті речі вивіз та у домоволодінні його особистих речей немає, добровільно зніматись з реєстраційного обліку за місцем реєстрації він не бажає.

Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач ОСОБА_2 втратив право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації ОСОБА_2 в даному домоволодінні, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення.

Позивачка в судове засідання з'явилась, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 31-34).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. (а.с. 35).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, ОСОБА_2

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивачку, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 4 квітня 1997 року, котрий посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №4-808, 04.04.1997 року. (а.с. 9,11) Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11169879 від 02.04.2012 року. (а.с.10).

У вказаній квартирі значиться зареєстрований з 03 серпня 1987 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 27 вересня 2016 року. (а.с. 23).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно розлучені, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.04.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради. (а.с. 12).

Відповідач по справі, ОСОБА_2 на спірній жилій площі не проживає з 07.01.2013 року, ніякі витрати на утримання домоволодіння не несе, що також підтверджується показами свідків. (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Отже, на підставі наведеного, суд вважає що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 580,00 грн. сплачених позивачем при подачі до суду судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 157,169, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою. що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: . Одеса, вул. Лиманна, буд. 8.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, судовий збір в розмірі 580,00 грн. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації. АДРЕСА_1.

В частині позовних вимог про зобов'язання зняти особу з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя