У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором,за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ‒ ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 (в системі обліку банку № 1), укладеним 06 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк», банк) та ОСОБА_6, за умовами якого позичальнику надано споживчий кредит у сумі 36 500 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 184 325 грн, в порядку і на умовах, визначених договором з кінцевим терміном повернення не пізніше 05 липня 2018 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням ОСОБА_10 умов згаданого договору та невиконанням ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9умов договорів поруки. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 належним чином взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманих коштів виникла заборгованість, яка станом на 24 листопада 2014 року становить 25 675,75 доларів США по кредиту та процентах та 2 347,99 грн. по пені, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про дострокове погашення кредиту відмовлено за безпідставністю.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 02 листопада 2015 року, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 (в системі обліку банку № 1) від 06 липня 2007 року станом на 24 листопада 2014 року по кредиту та процентах у розмірі 25 675,75 доларів США, що станом на 24 листопада 2014 року за курсом НБУ еквівалентно 386 697,18 грн та пені у розмірі 2 347,99 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 24 809,45 доларів США, що еквівалентно 373 650,02 грн, заборгованості по процентах в розмірі 866,30 доларів США, що еквівалентно 13 047,17 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 002,90 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах в розмірі 1 345,09 грн. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 (в системі обліку банку № 1) від 06 липня 2007 року станом на 24 листопада 2014 року по кредиту та процентах у розмірі 25 675,75 доларів США, що станом на 24 листопада 2014 року за курсом НБУ еквівалентно 386 697,18 грн та пені у розмірі 2 347,99 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 24 809,45 доларів США, що еквівалентно 373 650,02 грн, заборгованості по процентах в розмірі 866,30 доларів США, що еквівалентно 13 047,17 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 002,90 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах в розмірі 1 345,09 грн. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_11 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 (в системі обліку банку № 1) від 06 липня 2007 року станом на 24 листопада 2014 року по кредиту та процентах у розмірі 25 675,75 доларів США, що станом на 24 листопада 2014 року за курсом НБУ еквівалентно 386 697,18 грн та пені у розмірі 2 347,99 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 24 809,45 доларів США, що еквівалентно 373 650,02 грн, заборгованості по процентах в розмірі 866,30 доларів США, що еквівалентно 13 047,17 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 002,90 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах в розмірі 1 345,09 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 просять рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, виходив з того, що мало місце порушення боржником зобов'язань за кредитним договором та поручителів за зобов'язаннями боржника щодо своєчасного погашення чергових платежів за користування грошовими коштами, внаслідок чого підлягає достроковому стягненню заборгованість за кредитним договором.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи наступного.

Судами встановлено, що 06 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (в системі обліку банку №1) (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_6 кредит (грошові кошти) у сумі 36 500,00 доларів США, а останній зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05 липня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Додатковою угодою №1 від 04 лютого 2009 року до кредитного договору внесені зміни щодо схеми погашення кредиту та встановлено, що з дати підписання угоди ОСОБА_6 зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 459,00 доларів США 25 числа кожного місяця. Також було змінено термін повернення кредиту до 05 липня 2022 року та сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися , як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме №1.

Додатковою угодою №2 від 31 березня 2009 року до кредитного договору перенесено строки виконання зобов'язань ОСОБА_6 зі сплати процентів, нарахованих з 01 січня 2009 року до 04 лютого 2009 року на період з 01 до 23 грудня 2010 року та з 01 до 06 січня 2011 року.

За користування кредитними коштами позичальник зобов'язувався сплатити проценти у розмірі 13,00 % річних. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору.

Відповідно до п. 3.1.3 кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за кредит у порядку, визначеному розділом 6 договору, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань строком більше ніж на 30 календарних днів, відповідно до п.3.4.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит позичальник сплачує банку додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору від 06 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 укладено договір поруки № 0/п1 від 06 липня 2007 року, за умовами якого (п. 1.1) поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за борговим зобов'язанням боржника ОСОБА_6, які виникають з умов кредитного договору №0 від 06 липня 2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань як існуючих на час укладення договору та тих, що можуть виникнути у майбутньому.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 06 липня 2007 року було укладено договір поруки №0/п2, а також між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_11 було укладено договір поруки № 0/п3 аналогічні змісту договору поруки № 0/п1 від 06 липня 2007 року.

Станом на 24 листопада 2014 року за відповідачами утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 675,75 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України 386 697,18 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 24 809,45 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 373 650,02 грн, заборгованості по сплаті процентів в сумі 866,30 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 13 047,17 грн та пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1 002,90 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 1 345,09 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно тавляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

На час укладення кредитного договору у даній справі Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку, про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк».

Апеляційний суд, зазначаючи про те, що позивачем було фактично змінено строк виконання зобов'язання, шляхом направлення на адресу відповідачів вимог про дострокове повернення кредитних коштів (а.с. 43-44, 45-46, 47-48, 49-50, т. 1), залишив поза увагою, що зі змісту даних вимог вбачається, що позивач просив повернути відповідачів 921,7 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 999,87 доларів США простроченої заборгованості за процентами, тобто прострочену частину заборгованості, а не суму заборгованості в цілому.

Водночас, відкидаючи доводи відповідачів щодо часткового внесення останніми 25 грудня 2014 року, 08 січня 2015 року, 30 січня 2015 року, 02 березня 2015 року, 29 квітня 2015 року, 10 червня 2015 року, 15 липня 2015 року та 30 липня 2015 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів, апеляційний суд не перевірив чи були такі кошти зараховані в рахунок наявної заборгованості, що має визначальне значення для визначення розміру заборгованості.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд погодився з розрахунками заборгованості відповідачів, наданих позивачем, жодним чином не перевіривши їх, не було з'ясовано порядку зарахування грошових коштів, які вносились відповідачами на рахунок позивача.

Оскільки апеляційний суд не звернув належної уваги на вказані обставини, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановив в повному обсязі обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 02 листопада 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова