Провадження № 2/761/297/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Жигня І.В., Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, який в ході розгляду справи уточнили, а саме не чинити перешкод в доступі до стіни будинку для обслуговування та проведення ремонтних робіт ( т.1 а.с.169).

Відповідач ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також уточнили в ході судового розгляду справи, про зобов'язання вчинити дії щодо знесення прибудови та надбудови у квартирі АДРЕСА_1, зобов»язання переустановити металевий гараж.

Позовні вимоги позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2009 року. 27.06.2014 між позивачами було укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 2/3 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та ? частини земельної ділянки за вищевказаною адресою.

Сусідкою позивачів по суміжному землекористуванні є відповідач ОСОБА_3, якій на праві власності належить 1/3 частини житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_2.

На даний час між позивачами та відповідачем склалися неприязні стосунки та виникли суперечки стосовно обслуговування стіни належного позивачам на праві власності житлового будинку. Відповідач створює перешкоди в користуванні їх власністю, а саме стіною житлового будинку, яка виходить на її сторону. Відповідач не дозволяє позивачам заходити на її територію для обслуговування стіни житлового будинку позивачів.

Оскільки виникла необхідність привести стіну житлового будинку в порядок, так як вона пошкоджена, позивачі просять усунути їм перешкоди в користуванні належним їм на праві власності житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити позивачам перешкоди в доступі до стіни (з її сторони), належного їм на праві власності зазначеного будинку для її обслуговування та проведення ремонтних робіт.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та просили відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову ОСОБА_1, пояснивши, що з обставин, викладених у позовній заяві не можна зрозуміти в чому виявляється порушення прав та інтересів позивачів, а саме: яким чином відповідач може перешкоджати позивачам користуватися їхньою земельною ділянкою, заходити на неї та підходити до стіни будинку позивачів.

На обґрунтування зустрічного позову представник відповідача, як представник позивача, пояснив, що в порушення принципу добросусідства, визначеного ст.. 103 ЗК України, ОСОБА_1 на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1, почала незаконне будівництво двоповерхової прибудови до належного позивачу за зустрічним позовом узаконеного будинку. Будівництво ОСОБА_1 здійснюється прямо на межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 Крім того, на земельній ділянці ОСОБА_1 прямо на межі земельної ділянки ОСОБА_3, навпроти вікон її житлового будинку розміщений металевий гараж відповідача за зустрічним позовом. Вказаний металевий гараж також розміщений з порушенням правил і норм містобудування та протипожежної безпеки.

За таких обставин представник позивача за зустрічним позовом, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви (а.с. 176 т. 1), просив зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знести прибудову під Літ «б» площею забудови 19,6 кв.м та надбудову Літ «Б» (ІІ поверх) площею забудови 48,2 кв.м у квартирі АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переустановити металевий гараж Літ «В» площею 16,9 кв.м, розташований на належній їм земельній ділянці по АДРЕСА_1 на відстань не менше 9 метрів від стіни (вікон) кухні Літ «а-2» будинку АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належними чином, направив до суду пояснення, в яких просив винести рішення відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2009 року позивач ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, житловою площею 59 кв.м та земельну ділянку, площею 0,0464 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6,58).

27.06.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами та ? частини земельної ділянки, площею 0,0464 га, що розташовані за вищевказаною адресою (т.1 а.с.162).

Відповідач ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2013 року успадкувала 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, жилою площею 69,9 кв.м. та земельну ділянку, площею 1/3 частки від 0,0299 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.30).

Також судом встановлено, що земельна ділянка позивачів межує з земельною ділянкою відповідача.

Із змісту позовної заяви вбачається, що між позивачами та відповідачем склалися неприязні стосунки та виникли суперечки стосовно обслуговування стіни житлового будинку, який належить на праві власності позивачам, а саме: відповідач не дозволяє заходити їм на свою земельну ділянку для обслуговування стіни житлового будинку, що належить позивачам.

Позивачі просять захистити їх порушене право, посилаючись на ст.. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, з юридичної точки зору, позивачі звернулися з негаторним позовом.

Так, підставою для подання негаторного позову є вчинення відповадчем перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Виходячи з аналізу норм ст.ст. 317, 391 ЦК України позивачі, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надали жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає їм у користуванні та розпорядженні їх майном.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачі обрали не правильний спосіб захисту, а тому з цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю не підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна 23.08.2013 року на житловий будинок АДРЕСА_1, прибудова літ «б» житлового будинку 2000 року побудови; другий поверх літ «Б» житлового будинку 2007 року побудови; гараж літ «В» 1979 року побудови.

Станом на 23.08.2013 року прибудова літ «б» та надбудова (другий поверх) літ «Б» по АДРЕСА_1 мали статус самочинно збудованих об'єктів. Декларацією про готовність зазначених об'єктів до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції ДАБК у м. Києві 25.12.2013 року № КВ 9, ці об'єкти були прийняті до експлуатації.

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 227 від 21.02.2003 року самовільно побудований гараж літ «В» по АДРЕСА_1 було узаконено.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 вважає, що прибудова під Літ «б» площею забудови 19,6 кв.м та надбудова Літ «Б» (ІІ поверх) площею забудови 48,2 кв.м у квартирі АДРЕСА_1, та металевий гараж Літ «В», що знаходиться на земельній ділянці за вказаною адресою є самочинним будівництвом, а отже, відповідно до приписів норми ст.. 103 ЗК України, є порушенням принципу добросусідства.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для з'ясування наявності порушень ОСОБА_1 при здійсненні прибудови та надбудови та при установці гаражу.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3449/15-43 від 19.01.2016 року Київського НДІ судових експертиз станом на 23.08.2013 року прибудова літ «б» та надбудова (другий поверх) літ «Б» по АДРЕСА_1 мали статус самочинно збудованих об'єктів, які згідно декларації про готовність зазначених об'єктів до експлуатації від 25.12.2013 року були прийняті до експлуатації. Самовільно побудований гараж літ «В» узаконено на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації.

Фактичне розташування гаража літ «В», прибудови літ «б» та надбудови літ «Б» житлового будинку АДРЕСА_1 на фактичній межі суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Відсутність облаштованого водостоку на покрівлі гаража літ «В» по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Розташування прибудови літ «б» та надбудови літ «Б» житлового будинку, гаража літ «В» по АДРЕСА_1 на відстані 7,12 м від прибудови літ «а-2», в якій розташоване приміщення кухні житлового будинку літ «А» по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам додатка 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», відповідно до якого відстань між вищезазначеними будівлями повинна бути не менше 8 м.

Розташування гаража літ «В» по АДРЕСА_1 на відстані 1,97-2 м від прибудови літ «а-2», в якій розташоване приміщення кухні, житлового будинку літ «А» по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам додатка 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» відповідно до якого відстань між вищезазначеними будівлями повинна бути не менше 10 м.

Таким чином, висновком судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що розташування гаража літ «В» , прибудови літ «б» та надбудови літ «Б» житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 не відповідає вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та вимогам додатка 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозволи на забудови об'єкта будування та виконання будівельних робіт.

Згідно письмових пояснень Державної архітектурно-будівельної інспекції України зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструйований будинок з реконструйованою прибудовою та прибудовами, надбудова на АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва» від 25.12.2013 року. Відповідно до ст.. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 посадовою особою Інспекції проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києві. Під час виїзду будь-яких ознак виконання будівельних робіт не виявлено. Приміщення будинку відповідають технічному паспорту, виготовленому Київським міським бюро технічної інвентаризації від 23.08.2013 року.

Слід також відмітити, що спірні об'єкти самочинного будівництва були введені в експлуатацію на підставі п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності;будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Як вже було встановлено вище, позивачем ОСОБА_1 були узаконені спірні забудови. На сьогоднішній день рішення про введення спірних об'єктів будівництва в експлуатацію не скасоване, а отже, воно є чинним.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (частина 1,3 статті 212 ЦПК України).

Оскільки вищевказані об'єкти самочинного будівництва введені в експлуатацію у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд не приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи, що в свою чергу узгоджується з ч. 6 ст. 147 ЦПК України, відповідно до якої висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знести об'єкти самочинного будівництва.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 376, 391 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 10, 59, 60, 88, 147, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод у користуванні власністю, - залишити без задоволення.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії щодо знесення прибудови, надбудови та переуставки гаражу домоволодіння в будинку АДРЕСА_1, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: