Справа № 202/2385/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

судді Бєльченко Л.А.

при секретарі Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»,Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки за договором іпотеки припиненою та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про заборону відчуження, запису про державну реєстрацію іпотеки,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позов та, уточнивши позовні вимоги, указала, що 29.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_2, був посвідчений договір іпотеки № PM-SME 307/08/2008, укладений між ОСОБА_3, яка є її матір*ю, та ПАТ «ОТП Банк» в забезпечення зобов*язань іпотекодавця щодо повернення іпотечного кредиту іпотекодержателю по кредитному договору № CM-SME 307/080/2008 від 29.02.2008 року. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1, право власності на яку набуто ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 29.02.2008 року ВКІ № 5000961. Іпотека за договором іпотеки № PM-SME 307/08/200 була зареєстрована у Державному реєстрі іпотек за № 6696868 29.08.2008 року з одночасним накладенням на його підставі заборони відчуження на об*єкт нерухомості : квартиру № 40 у будинку

№ 54 по вулиці Батумській в місті Дніпрі шляхом внесення 29.08.2008 року відповідного запису про заборону в Єдиний реєстр заборони відчуження об*єктів нерухомого майна за № 6696756.

На підставі договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року ПАТ «ОТП Банк» продав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік якого міститься у додатку 1 до договору).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2010 року у справі № 2-1709/10 за нею, ОСОБА_1, яка на той час була неповнолітньою, визнано право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2.

Указаному рішенню передувало рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.02.2010 року у справі 2-509/10, яким за нею, позивачем було визнано право власності на ? частки вище указаної квартири.

В судовому рішенні від 17.08.2010 року встановлено, що згідно із розпискою від 18.06.2007 року мати позивачки, яка на той час була її законним представником, отримала від батька позивачки грошові кошти у сумі 82 000 гривень для спільного вкладання у житло в якості аліментів, цільовим призначенням яких було придбання нерухомості при обов*язковій умові включення її, ОСОБА_1, яка на той час була неповнолітньою в правовстановлюючі документи. Проте мати ОСОБА_1О не виконала письмових домовленостей по включенню дитини в правовстановлюючі документи, порушивши використання аліментів.

Тому, посилаючись на вимоги ч.7 ст. 576, 319, 391 ЦК України, ч.4 ст.190 СК України, позивач просила суд визнати іпотеку за договором іпотеки № PM-SME 307/08/2008 від 29.02.2008 року припиненою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 29.02.2008 року за № 6696756 про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3, виключити з Державного реєстру іпотек запису від 29.03.2011 року № 6696868 про державну реєстрацію іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ«ОТП Банк» в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином ( а.с. 91,97).

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг України» позовні вимоги не визнала, указавши, що Закон України «Про іпотеку» містить перелік підстав за яких припиняється іпотека. Підстави, наведені позивачем для визнання іпотеки припиненою, у Законі відсутні.

Не обгрунтованим вважає представник ТОВ «ОТП Факторинг України» посилання позивача на лист Верховного Суду України від 01.02.2015 року « Аналіз практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна», оскільки позивач посилається на роз*яснення питання щодо правильності вирішення спорів між іпотекодавцем і іпотеко держателем у випадках, коли на час передачі нерухомості в іпотеку іпотекодавець був власником майна, що підтверджується правовстановлюючими документами, зокрема на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване з відмовою іпотекодавця у визнанні права власності на це майно, або на підставі договору, за яким іпотекодавець набув у власність конкретне нерухоме майно і який після укладення іпотечного договору був визнаний недійсним. Проте позивач не витребував майно із чужого незаконного володіння ( у даному випадку у ОСОБА_3М.), що передала його в іпотеку. Право власності у ОСОБА_3 виникло на підставі договору купівлі - продажу.

Вважаючи позовні вимоги безпідставними, представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг України» просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

З*ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.02.2008 року між ОСОБА_3, яка є матір*ю позивача, та ПАТ «ОТП Банк» в забезпечення зобов*язань іпотекодавця щодо повернення іпотечного кредиту іпотекодержателю по кредитному договору № CM-SME 307/080/2008 від 29.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_2, був посвідчений договір іпотеки № PM-SME 307/08/2008.. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1, право власності на яку набуто ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 29.02.2008 року ВКІ № 5000961. Іпотека за договором іпотеки № PM-SME 307/08/200 була зареєстрована у Державному реєстрі іпотек за № 6696868 29.08.2008 року з одночасним накладенням на його підставі заборони відчуження на об*єкт нерухомості : квартиру АДРЕСА_1 шляхом внесення 29.08.2008 року відповідного запису про заборону в Єдиний реєстр заборони відчуження об*єктів нерухомого майна за № 6696756( а.с. 11-17,36,37).

На підставі договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року ПАТ «ОТП Банк» продав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік якого міститься у додатку 1 до договору) ( а.с. 78-87).

З рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2010 року у справі № 2-1709/10 убачається, що за ОСОБА_1, яка на той час була неповнолітньою, визнано право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 20).

Цим судовим рішенням встановлено, що згідно із розпискою від 18.06.2007 року ОСОБА_3, мати позивачки, яка на той час була її законним представником, отримала від батька позивачки грошові кошти у сумі 82 000 гривень для спільного вкладання у житло в якості аліментів, цільовим призначенням яких було придбання нерухомості при обов*язковій умові включення ОСОБА_1, яка на той час була неповнолітньою, в правовстановлюючі документи. Проте за ОСОБА_1О не було зареєстровано право власності на вище указану квартиру , чим порушено не тільки цільове призначення аліментів , а й майнове право малолітньої дитини на володіння нерухомістю.

Указаному рішенню передувало рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26.02.2010 року у справі 2-509/10, яким за позивачем було визнано право власності на ? частки вище указаної квартири( а.с. 18,19).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» , іпотека це вид забезпечення виконання зобов*язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою забов*язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі : припинення основного зобов*язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення

( втрати) переданої в іпотеку будівлі ( споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля

( споруда), в разі знищення ( втрати) будівлі ( споруди) іпотека земельної не припиняється; з інших підстав , передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 23 цього Закону, у разі переходу права власності ( право господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна,навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Таким чином, аналіз встановленого в судовому засіданні дає суду підстави вважати, що обставини, які визначені Законом як підстави для припинення іпотеки, за договором іпотеки № PM-SME 307/08/2008 від 29.02.2008 року, відсутні.

Слід зазначити, що суд критично ставиться до посилань позивача на судову практику Верховного Суду України, викладену в розділі 3 листа від 01.02.2015 року щодо того, що відповідно до ч.7 ст. 576 ЦК України застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом, у зв*язку з чим предметом іпотеки не може бути майно, одержане за договором про припинення права на аліменти для дитини у зв*язку з передачею права власності на нерухоме майно ( ч.4 ст. 190 СК ), оскільки іпотекодавець ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 не на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване з відмовою іпотекодавцю у визнанні права власності на це майно, або на підставі договору, за яким іпотекодавець набув у власність конкретне майно і який після укладання іпотечного договору судом був визнаний недійсним. Обставини щодо яких надав роз*яснення Верховний Суд України в цьому листі, не відповідають обставинам цієї справи.

Не обґрунтованим суд вважає посилання позивача на постанову Вищого господарського суду України № 48/621 від 12.12.2001 року, оскільки предметом розгляду цієї справи є вимоги щодо визнання недійсним договору іпотеки з моменту укладання договору, що також відноситься до обставин , які були встановлені по справі за позовом ОСОБА_1

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11,58- 60, 213-215 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку» , суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання іпотеки за договором іпотеки № PM-SME 307/08/2008 від 29.02.2008 року припиненою та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 29.02.2008 року за № 6696756 про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3, виключення з Державного реєстру іпотек запису від 29.03.2011 року № 6696868 про державну реєстрацію іпотеки відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя - Бєльченко Л.А.