Провадження № 2/761/4937/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач) про стягнення аліментів (дата звернення до суду підтверджується штампом поштового відділення на конверті).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.02.2014р. між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб на даний час не розірвано, проте шлюбні відносини між сторонами припинено. Із моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально Позивачці та їх спільній дитині не допомагає, участі у вихованні та піклуванні про дитину не приймає. Позивачка зазначила, що Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.18), Позивачка просила стягнути з Відповідача на свою користь: - аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітків, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини; - аліменти на утримання Позивачки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків Відповідача до досягнення дитиною 3 років.

В судовому засіданні Позивачка позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення, - не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 (Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_3, 26 лютого 2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, про що 26.02.2014р. складено відповідний актовий запис № 103 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "ОСОБА_2", дружини "ОСОБА_1". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.02.2014р. (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у Позивачки та Відповідача народився син - ОСОБА_4, про що 26.11.2014р. складено відповідний актовий запис № 1309, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 26.11.2014р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено в графі «мати»: ОСОБА_1, «батько» - ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення Позивачки до суду є 05.04.2016р., оскільки саме цим днем позовна заява здана до поштового відділення для відправки до Шевченківського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним штампом поштового відділення на конверті (а.с.10).

Під час розгляду справи, Відповідачем не було надано суду документів, які б підтверджували його офіційне працевлаштування, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім спільного сина від шлюбу з Позивачкою, розміру доходу та інших відомостей, які могли б мати значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку та аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, що підтверджується його заявами (а.с.16,19).

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, оскільки Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог та фактично їх визнав, суд, виходячи з наявних доказів в матеріалах справи, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в примусовому порядку.

Враховуючи ст.ст. 84, 182-183 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, та вимоги щодо стягнення з Відповідача аліментів на утримання дружини - ОСОБА_1 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку Відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) трьох років - підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (квітень 2016р.), у розмірі 551,20 грн.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст.10,11,57-61,64,88,174,179,208,209,212-215,218,223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), аліменти на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання дитини, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), аліменти на утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 квітня 2016 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років (до ІНФОРМАЦІЯ_4).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: