Справа № 323/3057/16-ц
22.11.2016 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території.
Тому виклик відповідача здійснено в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі у встановленому законом порядку.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, проаналізувавши законодавство, як регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, на підставі такого.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти.
Факт видачі кредиту та його часткового повернення відповідачем підтверджується Випискою по особовим рахункам від 19.08.2016 року, наданою позивачем.
Згідно цієї виписки, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, вона почала виникати з вересня 2014 року. До того часу відповідач належним чином виконував свої зобовязання.
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та іншим платежів за цим Договором, зокрема, у разі затримання сплати частини кредиту та (або) інших платежів щонайменше на один календарний місяць.
Згідно п. 10.1 Кредитного договору, у разі набуття позивачем права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, позивач має направити відповідачу рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за Договором, та (або) про усунення порушення та виконання порушеного зобовязання у не менш як тридцяти денний термін з письмовим попередженням про звернення стягнення на транспортний засіб. Документом, що підтверджує відправлення позивачем листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобовязання та про дострокове повернення кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа відповідачу за адресою його проживання. Лист, що містить вимогу про усунення порушеного зобовязання і дострокове повернення кредиту та будь-яке повідомлення позивача, відправлене поштою, вважається отриманим відповідачем після спливу 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення такого повідомлення.
Позивач під час розгляду справи не надав доказів відправлення відповідачу вимоги відповідно до п. 10.1 Кредитного договору, а тому суд приходить до висновку, що у відповідача не виникло зобовязання щодо дострокового повного повернення кредиту, оскільки момент виникнення такого обовязку залежить від факту направлення йому вимоги позивачем та отримання такої вимоги.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Суд при цьому бере до уваги, що відповідач припинив вносити платежі за Кредитним договором з вересня 2014 року, тобто в момент, коли територія Амвросіївського району Донецької області стала не підконтрольною органам державної влади України, а фінансово-господарські звязки з його територією перервались в ході бойових дій з проведення антитерористичної операції. Внаслідок цих подій відповідач був позбавлений можливості належним чином виконувати свої договірні зобовязання з причин, які від нього не залежать.
За змістом п. 2.9 Кредитного договору, Додатку до Кредитного договору передбачено, що щомісячна комісійна винагорода за управління кредитними грошовими коштами складає 1,25% від суми кредиту, що в грошовому еквіваленті становить 1135,81 грн. на місяць, і вона підлягає сплаті в момент внесення чергового платежу за кредитом.
При цьому Кредитний договір не містить чіткого та зрозумілого визначення того, у чому полягає послуга з управління кредитними грошовим коштами. Не містить Кредитний договір й прямого зобовязання позивача надавати такі послуги. Так, за змістом п. 2, п. 5.1 позивач зобовязався лише видати кредит в порядку та розмірі відповідно до умов Договору.
Позивач не надав жодного доказу того, що протягом часу з вересня 2014 року по вересень 2016 року він надав, а відповідач отримав послугу з управління кредитними грошовим коштами.
З огляду на це, оскільки оплата такої послуги привязується до моменту внесення чергового платежу за кредитом, а у вказаний період платежі відповідачем не вносились, - то відсутні підстави вважати, що послуга з управління кредитними грошовим коштами була надана і позивач має право на її оплату.
Таким чином, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, тобто пропорційно задоволеним вимогам.
Разом з тим суд бере до уваги, що позивач не надав документів на підтвердження оплати оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання, а тому відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 1, 8, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2