Справа № 350/56/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1216/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В. Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу сторони мають троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 На час розгляду спору спільно з відповідачем не проживають. Діти перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість, оскільки працює сезонно у ОСОБА_6.

Посилаючись на обовязок батьків спільно утримувати дітей, ОСОБА_2 просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно.

ОСОБА_3 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду щодо наявності у нього можливості сплачувати аліменти по 1000 грн. на кожну дитину. Зокрема не відповідає дійсності обставина щодо його заробітків у ОСОБА_6. Такого висновку суд дійшов на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки, складеного у грудні 2015 року комісією Ясенської сільської ради а також на підставі свідчень свідка ОСОБА_9, жительки села Ясень.

Апелянт вважає наведені докази неналежними, оскільки вони вказують на факт його виїзду у ОСОБА_6 лише у 2015 році, а в подальшому з осені 2015 року він проживає у матері в селі Рожище Волинської області, тому посилання позивача на його заробітки у ОСОБА_6 в 2016 році є недоведеними, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що на утриманні апелянта перебуває непрацездатна мати, про що свідчить долучене до матеріалів справи пенсійне посвідчення.

Визнаючи свій обовязок утримувати неповнолітніх дітей, апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти у розмірі 500 грн. на кожну дитину.

У судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач клопотав слухати справу у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19.08.2010 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.5), від якого у них народилися: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Сторони спільно не проживають, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, яка не працює.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача аліменти у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції виходив із положень сімейного законодавства щодо обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей, а також з огляду на те, що відповідач працює за кордоном (ОСОБА_6), а відтак спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі.

Колегія суддів з таким висновком погоджується частково, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач ОСОБА_3 має стабільний, регулярний дохід. Як вказала у позовній заяві позивач та не заперечив відповідач, останній не має постійного місця роботи.

Тому висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі колегія суддів вважає правильним.

Однак, переглядаючи рішення суду в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.10,59,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Визначаючи розмір аліментів по 1000 грн. на кожну дитину, суд визнав доведеною обставину наявності місця праці і доходу у відповідача за кордоном на даний час.

Такий висновок суду обгрунтований актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 09.12.2015 року та свідченнями свідка ОСОБА_9, які на думку колегії суддів, не є належними доказами спірних обставин в розумінні ст.ст.59-60 ЦПК України та не свідчать про наявність у відповідача обєктивної можливості сплачувати щомісячно аліменти на загальну суму 3000 грн., а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень.

При визначенні розміру аліментів, колегія суддів бере до уваги вік дітей (троє дітей віком до 6-ти років), відсутність у матері можливості працювати, у звязку з необхідністю догляду найменшої дитини (дочки ОСОБА_7, 08.08.2014 р.н.), а також те, що відповідач є молодим, здоровим та працездатним, інших дітей чи непрацездатних осіб на його утриманні немає.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, обовязок батьків спільно брати участь у вихованні та утриманні дітей, а також з урахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, колегія суддів вважає обґрунтованим стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 700 грн. на кожну дитину.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, не заслуговують на увагу суду, оскільки долучене апелянтом пенсійне посвідчення ОСОБА_10 (08.01.1963 р.н.) свідчить виключно про досягнення вказаною особою пенсійного віку та не є належним доказом обставини, на яку вказує апелянт (а.с.67)

Беручи до уваги встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів шляхом їх зменшення з 1000 грн. на кожну дитину до 700 грн. на кожну дитину.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 змінити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В. Соколовський В.М.