АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/5271/16-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Цимбал І.К.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Павленко Ольги Володимирівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича про визнання правочинів припиненими та скасування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання правочинів припиненими та скасування штрафних санкцій задоволено частково.

Визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» щодо нарахування пені за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 від 29 серпня 2011 року та скасовано пеню, нараховану Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 від 29 серпня 2011 року.

Визнано припиненими договір кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 від 29 серпня 2011 року та іпотечний договір від 29 серпня 2011 року, укладені між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Павленко Ольга Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм діючого законодавства, а викладені в ньому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не дослідив та не надав належної оцінки умовам укладеного між сторонами договору кредитної лінії, яким передбачалося нарахування пені за прострочення повернення кредитних коштів або сплати процентів, а тому, враховуючи систематичне порушення ОСОБА_5 порядку погашення заборгованості, банком було правомірно нараховано позичальнику пеню. Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що систематична зміна розміру пені в поданих Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» розрахунках є наслідком врахування банком встановленого законодавством річного строку позовної давності, тобто, вимоги щодо стягнення пені, які виходили за межі річного строку, в кожному наступному розрахунку вже не вказувалися, що призводило до зміни суми пені. Так як позивачем не було погашено наявну у нього заборгованість по пені, його договірні зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не виконані в повному обсязі, а тому судом було помилково застосовано положення ст. 599 ЦК України та визнано укладені між сторонами договори кредитної лінії і іпотеки припиненими.

В судовому засіданні представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Павленко Ольга Володимирівна повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір кредитної лінії № BKJI-4023114.

Відповідно до п. 1.1. договору сторони погодили, що банк надає позичальнику грошові кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1 600 000,00 грн., який зменшується рівними частинами відповідно до встановленого графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно додатку № 1 до даного договору, з кінцевим терміном повернення до 28 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 2.6 договору, погашення заборгованості позичальника за кредитом здійснюється в наступній черговості: - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - прострочена заборгованість за кредитом; - строкова заборгованість за нарахованими процентами; - строкова заборгованість за кредитом; - пеня та штрафи.

В п. 3.3 договору встановлено, що сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за звітним на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Сплата комісії, нарахованої відповідно до п. 3.2.1 договору, здійснюється в день укладення договору на рахунок № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». (п. 3.3.1)

Відповідно до п. 7.1 договору, позивач має право за власною ініціативою достроково або частково погасити кредит та нараховані відсотки, попередивши відповідача про свої наміри не пізніше, як за п'ять робочих днів до дати погашення.

Відповідно до п. 11.4 договору, договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 серпня 2011 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір іпотеки.

Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки, іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених договором, належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 407, 408 загальною площею 240,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не дотримувався встановленого договором № BKJI-402311 порядку погашення кредитної заборгованості, в зв'язку з чим в березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до боржника з позовом про дострокове стягнення боргу за договором кредитної лінії № BKJI-4023114.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 813 350,68 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн..

Згідно вказаного рішення, заборгованість в розмірі 813 350,68 грн. рахується за ОСОБА_5 станом на 22 січня 2014 року та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 750 000,00 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 63 350,68 грн..

Листом № 05-2405155 від 20 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_5 про існування судового рішення про стягнення з боржника заборгованості в розмірі 813 350,68 грн.. Також було повідомлено про факт договірного списання з рахунку позивача № НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 576 090,23 грн., в рахунок погашення існуючої за договором № BKJI-4023114 заборгованості. Крім того, в листі зазначено, що керівництвом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було прийнято рішення про анулювання штрафних санкцій, нарахованих по договору.

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, яку ухвалою районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року було залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, скасовано його та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про дострокове стягнення кредитної заборгованості за договором кредитної лінії № BKJI-4023114.

Вказаним рішенням встановлено, що, станом на 10 березня 2014 року у ОСОБА_5 заборгованість по відсоткам за договором № BKJI-4023114 відсутня, у зв'язку зі сплатою ним в лютому 2015 року в рахунок погашення заборгованості по відсоткам 81 770 грн..

Як вбачається з квитанції від 13 жовтня 2015 року на суму 123 200,00 грн. та квитанції від 08 грудня 2015 року на суму 6 486, 64 грн., ОСОБА_5 було достроково в повному обсязі погашено заборгованість по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами за договором № BKJI-4023114 08 грудня 2015 року.

Одночасно, згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 19 січня 2016 року, станом на 19 січня 2016 року у позичальника за договором № BKJI-4023114 рахується заборгованість по пені в розмірі 207 418,65 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості по пені, здійсненого станом на 19 квітня 2016 року за ОСОБА_5, як клієнтом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», рахується заборгованість по пені за договором № BKJI-4023114, яка нарахована за період з 20 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року, та становить 132 233,84 грн..

Звертаючись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання правочинів припиненими та скасування штрафних санкцій, ОСОБА_5 посилався на те, що ним було достроково погашено заборгованість по кредиту, прострочення сплати необхідних сум за весь період дії договору не допускалося, натомість банком неправомірно нараховано йому пеню за невиконання умов договору в частині вчасного погашення процентів, а тому, просив суд визнати такі дії банку по нарахуванню пені протиправними та скасувати здійснені нарахування, визнати кредитний договір № BKJI-4023114 припиненим внаслідок його належного виконання, визнати припиненим іпотечний договір від 29 серпня 2011 року, визнати припиненим обтяження нерухомого майна іпотекою і припинити заборону на відчуження цього майна.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 частково, визнаючи протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» щодо нарахування пені за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 від 29 серпня 2011 року та скасовуючи нараховану пеню, визначаючи припиненим договір кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 від 29 серпня 2011 року та іпотечний договір від 29 серпня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 свої зобов'язання по поверненню кредиту виконав достроково в грудні 2015 року, повернув надані йому кредитні кошти в повному обсязі, а тому пеня за несвоєчасне повернення кредиту нарахована йому неправомірно, що є підставою для її скасування та визнання Договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 припиненим внаслідок виконання, проведеного належним чином.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки він не відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, з наступних підстав.

Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладаючи договір кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 ОСОБА_5 та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» зафіксували ті умови, на яких вони погодилися виконувати свої зобов'язання за договором.

Порушення вказаних умов є порушенням зобов'язання, яке існує між сторонами, та таке порушення, за змістом ст. 549 та ст. 611 ЦК України, є підставою для нарахування і сплати неустойки.

Згідно умов договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114, ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання щомісячно, до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, сплачувати відсотки за користування кредитом, на рахунок, відкритий у кредитора. (п. 3.3)

При цьому розмір відсотків, які підлягають сплаті, обчислюється виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в договорі, фактичної кількості днів користування кредитом та непогашеної суми кредиту. (п. п. 3.1, 3.2)

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку по клієнту банку ОСОБА_5, позивачем було допущено порушення умов договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114, а саме: невчасно та не в повному обсязі сплачувалися як суми в погашення тіла кредиту, так і нараховані відсотки.

Так, як вбачається з даного розрахунку, після внесення в лютому 2014 року 81 700,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по процентам, у ОСОБА_5 будь-яка заборгованість за процентами була відсутня, що встановлено також рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року.

Проте, в подальшому, проценти сплачувалися ОСОБА_5 з порушенням того порядку, який встановлений п. 3.3 договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114, та в менших сумах, ніж було нараховано.

Так, в березні та квітні 2014 року позивачем було сплачено 3 971,58 грн. та 30 55,82 грн. відповідно.

За період з травня 2014 року по жовтень 2015 року ОСОБА_5 проценти взагалі не сплачував.

При цьому, враховуючи, що тіло кредиту не було погашено в повному обсязі, договір кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 продовжував діяти на визначених ним умовах, проценти нараховувалася банком на залишок кредиту у відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору та підлягали щомісячному погашенню.

Доказів того, що вчинений банком розрахунок є неправильним чи в ньому не відображено будь-які платежі, які здійснювались позичальником, ОСОБА_5 колегії суддів не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з наданих та досліджених судом доказів достовірно встановлено, що позивач при виконанні договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати процентів допустив порушення взятого на себе зобов'язання.

Пункт 9.1 договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 визначає, що за прострочення строків сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку один процент від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня стягується у випадку порушення строків платежів, передбачених, зокрема, пунктом 3.3 договору.

Тобто, за порушення зобов'язання в частині своєчасного (щомісячно до 10 числа) погашення процентів підлягає нарахуванню пеня, яка обчислюється у відповідності до п. 9.1 договору.

Суд першої інстанції вказані обставини не з'ясував, належної оцінки змісту укладеного між сторонами договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 та наведеним в розрахунку заборгованості даним не надав, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про неправомірність дій кредитора Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по нарахуванню пені позичальнику ОСОБА_5 за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114.

Оскільки позивачем за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року не було проведено жодної сплати нарахованих йому відсотків, враховуючи, що тіло кредиту не було повністю погашено не було, тобто, відсотки щомісячно нараховувалися на суму непогашеного тіла кредиту, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» нараховувало ОСОБА_5 пеню, відповідно до вимог п. 3.3, 9.1 договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114, ст.ст. 549, 610, 611, 612 ЦК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що 13 жовтня 2015 року ОСОБА_5 сплатив в рахунок погашення кредиту 123 200,00 грн., а 08 грудня 2015 року - 6 486, 64 грн., а всього 129 786,64 грн..

При цьому згідно розрахунку заборгованості, непогашена сума тіла кредиту станом на жовтень 2015 року становила 53 385,73 грн..

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-269гс16, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таким чином, позивач ОСОБА_5, сплачуючи 13 жовтня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом на 69 814,27 грн. більше, ніж непогашений залишок тіла кредиту, та, сплачуючи 08 грудня 2015 року додатково 6 486, 64 грн., фактично визнав наявність у нього заборгованості по сплаті відсотків за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114.

Одночасно, посилання позивача на те, що він достроково і повністю погасив заборгованість за кредитом в грудні 2015 року, в той час як строк дії кредитного договору визначений до 28 серпня 2016 року, не свідчать про належне виконання ним умов за договором протягом всього періоду його дії, так як з матеріалів справи вбачається, що позивач допускав порушення порядку погашення процентів за період, що передував повній сплаті боргу.

Факт списання з рахунку ОСОБА_5 грошових коштів в рахунок погашення кредиту в розмірі 576 090,23 грн. не свідчить про те, що позивачем було наперед погашено більшу частину належних до сплати сум за кредитом, включаючи відсотки, так як вбачається, що ця сума в повному обсязі була зарахована в рахунок тіла кредиту, проте на залишок тіла в розмірі 53 385,73 грн. банком обґрунтовано продовжувалося нарахування відсотків, оскільки це передбачено п. 3.2 договору.

Враховуючи вищевикладені обставини та встановлення в ході судового розгляду факту неодноразового порушення ОСОБА_5 порядку сплати нарахованих за договором відсотків, а саме несвоєчасності їх оплати, колегія суддів вважає, що у кредитора були підстави для нарахування пені, а тому позовні вимоги про визнання дій Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» щодо нарахування пені протиправними та скасування цієї пені є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях закону та умовах укладеного між сторонами договору.

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пункт 11.4 Договору кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 було встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Згідно п. 5.1 договору, позичальник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату платежів, що передбачені цим договором.

Обов'язок боржника сплатити пеню, у випадку допущення порушень умов договору, закріплене в п.9.1 договору.

Оскільки в ході судового розгляду достовірно встановлено, що позичальником ОСОБА_5 не в повному обсязі виконані зобов»язання за договором кредитної лінії № ВКЛ - 4023114 щодо сплати пені, відсутні підстави для застосування ст. 599 ЦК України та визнання цього договору припиненим, так як виконання зобов'язання в повному обсязі не відбулося.

Враховуючи, що заявлені позивачем вимоги про визнання припиненим іпотечного договору від 29 серпня 2011 року, визнання припиненим обтяження нерухомого майна іпотекою та визнання припиненим заборони відчуження, що накладена на іпотечне майно, є похідними від первісних вимог, в задоволенні яких відмовлено, відсутні правові підстави для задоволення цих вимог також.

З огляду на вказане, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Павленко Ольги Володимирівни є обґрунтованими, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича про визнання правочинів припиненими та скасування штрафних санкцій

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.549, 599, 610, 611, 612, 628 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Павленко Ольги Володимирівни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання правочинів припиненими та скасування штрафних санкцій - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: