ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7122/16-ц
провадження № 2-о/753/238/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою підписаною ОСОБА_2, в якій заявником зазначено ОСОБА_3, заінтересована особа -Дарницький центр занятості м. Києва, з вимогою про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених уст.ст.119,258 ЦПК України, в тому числі: не надано документу на підтвердження повноважень представника заявника, передбаченого вимогами ст.42 ЦПК України; в заяві містяться дописи, зокрема щодо дати підписання заяви, вчинені невідомою особою - без застереження щодо їх наявності особою, що їх вчинила; не вказано повне автентичне найменування заінтересованої особи; зміст вимог заяви викладено не конкретно.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану заяву було залишено без руху, а заявнику надано строк для виконання зазначених вимог.

На виконання вказаних вимог до суду надано заяву ОСОБА_3 "Про усунення недоліків" від 25.07.2016 року, при цьому, до цієї заяви "Про усунення недоліків" від 25.07.2016 року долучено заяву ОСОБА_3 про встановлення факту припинення трудових відносин в новій редакції, в якій зміст вимог заяви конкретно не викладено, а саме не зазначена фізична особа, щодо якої міститься прохання визнати факт припинення трудових відносин з "Управлінні" Пенсійного Фонду в м. Єнакієве (також не вказана повна автентична назва цієї особи), при цьому відсутнє і обгрунтування щодо не залучення Пенсійного Фонду України у якості заінтересованої особи.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що заявник намагалася усунути вказані недоліки, вважаю, що заяву належить знову залишити без руху, а заявнику належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ