Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1204/16 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
№ провадження 22-ц/778/4538/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10" листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

У позові зазначав, що з 09.08.2003 року перебував зі ОСОБА_3.у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2010 року з нього на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 14.12.2009 року.

Про вказане рішення с він дізнався через значний проміжок часу, коли строк на оскарження рішення сплинув. Крім того, відповідач вмовила його рішення не оскаржувати, оскільки, за її твердженнями, гроші, навіть за таких умов, залишаються в сім'ї.

Через п'ять років їхня сім'я розпалась.

Все домашнє майно залишилось дружині.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу з нього стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/3 частки заробітку, що є занадто великим стягненням на одну дитину.

При стягненні аліментів судом не були враховані передбачені ст. 182 ч 1 СК України обставини, які впливають на розмір аліментів.

В останні роки виникла необхідність і він почав надавати матеріальну допомогу своїй матері-пенсіонеру ОСОБА_6, 1954 року народження, яка отримує мізерну пенсію за віком, хворіє на різні недуги і неспроможна забезпечити своє прожиття.

Крім того, в нього загострились наявні раніш хвороби: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, хронічна алергія та інші, внаслідок чого його фізичний стан значно погіршився і він змушений витрачати значні грошові кошти на лікування, у тому числі в умовах стаціонару.

Так, у березні 2015 року через загострення виразкової хвороби з 04 по 18 березня він проходив курс лікування у відділковій клінічній лікарні станції Запоріжжя-2.

Таким чином, при стягненні з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку, з урахуванням матеріального утримання з боку матері, рівень матеріального забезпечення його сина ОСОБА_5 став значно вищим порівняно з його рівнем, а отже виникли законні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з 1/3 частини заробітку до 1/4 частини заробітку.

Середній заробіток позивача за останні півроку складав 5 026,78 грн. на місяць, що підтверджує довідка про доходи № 132 від 11.02.2016 р. ПВД, Запоріжжя-1.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2007 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно та стягувати аліменти у зазначеному розмірі до повноліття дитини ОСОБА_5, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Як передбачено ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 09.08.2003 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 року, і є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.12.2009 року(а.с.9).

В обґрунтування вимог про зменшення розміру стягнутих за вказаним рішенням аліментів на утримання сина з 1/3 частини доходів до 1 /4 частини доходів ОСОБА_2 посилався на зміну свого матеріального стану, обумовленого погіршенням як стану його здоров»я, так і стану здоров»я його непрацездатної матері ОСОБА_6, яка у зв»язку з необхідністю лікування потребує матеріальної допомоги.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на недоведеність позивачем наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України в якості підстав для зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Висновок суду погоджується з фактичними обставинами справи, вимогами норм матеріального та процесуального права, враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 60 СК України кожна сторона зобов»язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення по справі, суд повно і всебічно дослідив надані по справі докази, зокрема, довідки про середній заробіток ОСОБА_2, про доходи його матері ОСОБА_6 та її чоловіка, про стан здоров»я як позивача так і його матері. Оцінку доказам по справі суд надав згідно із вимогами ст.ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, тому висновок про недоведеність позивачем фактів погіршення його матеріального стану та суттєвого погіршення стану його здоров»я є обґрунтованим і переконливим.

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх встановленні та дослідженні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Фактично доводи зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, отже не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що відповідно до положень ст. 303 ЦПК України повноважень щодо переоцінки доказів суд апеляційної інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: