АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Семенюк Т.А., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року

в цивільній справі за поданням Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новака Г.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року у задоволенні зазначеного подання відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням питання ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2за довіреністю, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_5 Представник заявника посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необгрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає ,що суд не урахував у повній мірі тривалість невиконання судового рішення, значний розмір боргу,що підлягає стягненню з боржника та відсутність з боку останнього наміру погасити його добровільно.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав,наведених в ній .

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. та боржник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.5ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цих межах, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи своє подання державний виконавець зазначав, що боржник не виконує рішення Святошинського районного суду м. Києва, не сплачує заборгованість за договором позики, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції дійшов до висновку, що саме по собі невиконання боржником зобов'язання протягом строку, визначеного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Суд вважав,що державним виконавцем не доведено належними доказами,а з матеріалів виконавчого провадження не убачається, що боржник вчиняє дії, які б давали підстави для висновку про його ухилення від виконання рішення суду, або,що він безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції .

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до подання головний державний виконавець Новак Г.М. звернулася до суду з проханням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_5 в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2015 року по справі №2/759/29/13 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 9 063 588, 22 грн. та судових витрат у розмірі 1 820 грн.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2013 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_2 9 063 588, 22 грн. боргу.

На виконання вказаного рішення суду 18.03.2015 року видано виконавчий лист.

02.06.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається факт ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення суду, боржник не вчиняв умисні дії, які унеможливлюють виконання рішення, в матеріалах справи немає доказів на підтвердження надання ОСОБА_5 недостовірних відомостей про свої доходи та майно. Дані обставини також не були доведені державним виконавцем і у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ухвалі висновків.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/4407/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9168/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.