Справа № 658/3329/15-ц
(провадження № 2/658/59/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Оніщенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Каховка, цивільну справу за позо-вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

15.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2014 року ОСОБА_2 позичив в неї грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, які зобовязувався повернути до 01.02.2015 року, але свої зобовязання не виконав.

Позивачка зазначила, що вона зверталася до ОСОБА_2 з вимогами повернути борг, але він ухиляється від погашення боргу.

З урахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки, - адвокат ОСОБА_3. заявлені вимоги під-тримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_4, позов не визнав та пояснив, що від-повідач ОСОБА_2 не отримував від позивачки грошових коштів, а розписка складена не ним і під-пис в розписці не відповідає дійсності. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові мате-ріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволь-нити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до письмовій розписці (а.с.5, 50), позивачка ОСОБА_1, дійсно, надала 12.12.2014 року у позику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, які останній зобовязувався повернути до 01.02.2015 ро-ку.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.1046 ЦК Ук-раїни, а укладений між ними договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими озна-ками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму по-зики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від су-ми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка по-зичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем ви-значеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої яко-сті, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять пять тисяч) доларів США (а.с.5, 50).

На підтвердження укладення договору позики відповідачем позивачу була надана розписка (а.с.5, 50). За умовами договору позики відповідач зобовязався повернути позику до 01.02.2015 року.

Але, як вбачається зі змісту позовної заяви, свої зобовязання перед позивачем відповідач ста-ном на день звернення до суду з позовною заявою не виконав.

Відповідно до вимогст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чи-ном.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, креди-тор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наяв-ність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати вико-нання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Взяте на себе зобов'язання, відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу не виконав, про що, свідчить оригінал вказаної розписки, який на даний час перебуває у позивачки та наданий її представ-ником суду (а.с.50).

З письмових заперечень відповідача ОСОБА_2 (а.с.38) вбачається, що останній позовні вимоги позивача не визнає, так як вказаної розписки про взяття в борг коштів від 12.12.2014 року він не писав, і гроші в борг у позивача не брав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б підтверджували доводи відповідача в його письмових запереченнях, з приводу того, що розписка від 12.12.2014 року ним не писалася, відповідачем суду надано не було.

При цьому, суд не може залишити поаз увагою, що після призначення судом почеркознавчої експертизи відповідач не надав експертам необхідних для дослідження зразків, внаслідок чого екс-пертизу проведено не було і ухвалу про її призначення повернуто суду без виконання.

Суд також зазначає, що предметом договору позики від 12.12.2014 року є іноземна валюта.

Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

В абзаці четвертому пункту 1статті 1 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що іноземна валюта - це іноземні гро-шові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, кошти у грошових одиницях інозем-них держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Згідно зі ст.524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з час-тинами 1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовя-занні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визна-чається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі пред-явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конверта-цію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За договором позики від 12.12.2014 року сума позики становить 25 000 доларів США, що у перерахунку, виходячи з офіційного курсу гривні щодо іноземних валют за курсом НБУ ( 21,7985 гривень за 1 долар США) станом на момент звернення до суду складає 544 962 грн 50 коп .

Таким чином, з відповідача за вказаним позовом на користь позивача слід стягнути борг за до-говором позики від 12.12.2014 року у сумі 25 000 (двадцять пять тисяч) доларів США, що за курсом НБУ від 02.09.2015 складає 544 962 грн 50 коп.

Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.1046-1050, ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 169, 213-215, 224-226, 294 ЦПК Ук-раїни, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 544 962 грн 50 коп, судовий збір в загальній сумі 3 897 грн 60 коп (3 654 грн + 121 грн 80 коп +121 грн 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 867 грн 72 коп.

В решті інших позовних вимог - відмовити.

Апеляція на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Каховський міськрайонний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. Є. Терещенко