Справа № 204/1064/16-ц
Провадження № 2-з/204/142/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 грудня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання заповіту недійсним.

02 грудня 2016 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви вказав на те, що невжиття заходів забезпечення позову може затрудняти чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 05 грудня 2016 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали даної заяви, суд прийшов до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вищевказане також узгоджується з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», який розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Але, заявник не вказав причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та зовсім не обґрунтувала необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову як «накладення арешту». Крім того, ним не вказані обставини (докази) того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Заявником не було надано суду документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали, суд вважає необхідним повернути заявнику його заяву про забезпечення позову, в порядку ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання заповіту недійсним - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова