Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"20" травня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Судді - Адамовича О.Й.

За участю секретаря Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ "АБ "Експрес-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

ПАТ «АК «Експрес-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 19302,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ «АК «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 141400/06/К. відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 14000,00 грн. строком на 24 місяці, з 13.03.2012 року по 13.03.2014 року, визначивши дату повернення кредиту не пізніше 13.03.2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобов'язання, просить стягнути заборгованість в сумі 19302,34 грн., з яких: 8349,53 грн. сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 3753,61 грн. сума прострочених нарахованих відсотків по кредиту; 910,67 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 630,25 грн. сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 1400 грн. сума штрафу за невиконання умов п. 5.2.5 та 5.2.6 кредитного договору, в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожний випадок такого невиконання; 4258,28 грн. заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції.

У судове засідання представник позивача не зявився, у клопотанні щодо розгляду справи без участі представників позивача № 083-1/1057 від 24.03.2016 року просить подальший розгляд справи здійснювати без участі представників позивача на підставі обставин викладених у позовній заяві. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 83).

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились. 20.05.2016 року відповідач подав заперечення на позов в яких просив розгляд справи здійснювати без його участі. Також вказав, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що він отримав кредит в розмірі 12950 грн., а не в сумі 14000,00 грн. як зазначено в позові. Виходячи з цього, позивачем неправильно здійснено нарахування по відсоткам за кредитним договором, пені, інфляційним та штрафу та з порушення строків позовної давності. Відповідач просить суд до позовних вимог про стягнення пені, та штрафу застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу щодо вимог про стягнення пені та штрафу (а.с. 97-98).

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2012 року між ПАТ «АК «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 141400/06/К, кредит на споживчі цілі з зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП (а.с. 36-38).

Відповідно до умов вказаного договору, відповідачу надається кредит в сумі 14000,00 грн. строком на 24 місяці, з 13.03.2012 року по 13.03.2014 року, визначивши дату повернення кредиту не пізніше 13.03.2014 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 25% річних. За надання кредитодавцем позичальнику супутніх послуг, які повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту позичальник сплачує кредитодавцю плату згідно тарифів зазначених в додатку№ 1, що є невідємною частиною договору.

Позивач вказує, що виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 03.09.2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 19302,34 грн. з яких: 8349,53 грн. сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 3753,61 грн. сума прострочених нарахованих відсотків по кредиту; 910,67 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 630,25 грн. сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 1400 грн. сума штрафу за невиконання умов п. 5.2.5 та 5.2.6 кредитного договору, в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожний випадок такого невиконання; 4258,28 грн. заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції.

Позивачем було направлено відповідачу листи-вимоги про порушення умов кредитного договору та вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором від 30.10.2013 року, 12.02.2014 року, 31.03.2014 року, 30.04.2014 року, а також повідомлення про порушення строку (терміну) сплати кредитної заборгованості від 27.08.2014 року, 30.03.2015 року, 20.05.2015 року, 26.06.2015 року (а.с. 45-52). Однак, відповідачем не було здійснено жодних дій для погашення заборгованості.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

З кредитного договору вбачається, що відповідачу був наданий кредит в сумі 14000,00 грн. з чим погодився ОСОБА_1 поставивши підпис в договорі. Відповідно до довідки по рахунку № 0607 за 13.03.2012 року відповідач отримав кошти в сумі 12950 грн., при цьому у виписці по рахунку № 0002 з 13.03.2012 по 02.09.2015 рік вказано, що комісія за надання кредиту або відкриття рахунку (додаток 1 до договору) становить 1050 грн., що разом і складає суму вказану у кредитному договорі, тому суд не бере до уваги доводи відповідача, що він не отримував кредит в сумі 14000,00 грн., а отримав лише 12950 грн. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 8349,53 грн. та 3753,61 грн. прострочених відсотків по кредиту обґрунтованими.

Однак, суд частково відмовляє позивачу у стягненні пені за несвоєчасне повернення кредиту виходячи з наступного.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 кредитного договору за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту в т.ч. строку(терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем

В розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за яким сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобовязання за кожний день прострочення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Дана позиція відповідає висновкам зробленим у Постанові ВСУ від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

В запереченні на позов від 20.05.2016 року відповідач просить суду застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежним чином виконує договірні зобовязання, а тому позивач має право на стягнення з відповідача пені за весь час прострочки повернення тіла кредиту з урахуванням положень ст. 258 ЦК України. Оскільки, позивач звернувся до суду з позовом лише 21.09.2015 року, суд застосовує строк позовної давності та виходячи з розрахунку позивача стягує пеню за період з 21.09.2014р. по 11.10.2014р., що в сумі становить 120,10грн..

Враховуючи вищезазначене, а також положення ст. 267 ЦК України, суд відмовляє в іншій частині позиву про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Також, суд частково задовольняє вимоги позивача щодо стягнення суми пені за несвоєчасне повернення процентів, а саме за останній рік перед зверненням до суду, що в сумі становить 526,96 грн. В іншій частині позиву про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом слід відмовити.

Крім того, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 4258,28 грн., оскільки розрахунок позивачем проведено відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо стягнення штрафу за невиконання норм п. 5.2.5 та п. 5.2.6 слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5.2.5 кредитного договору позичальник зобовязується отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює тільки на поточний (картковий) рахунок, відкритий в кредитодавця на протязі всього строку (терміну) дії договору.

Пунктом 5.2.6 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується протягом 3 робочих днів письмово повідомити кредитодавця про припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, а також про отримання відпустки у звязку з вагітністю та пологами, відпустки по догляду за дитиною, виходу на пенсію, призову на строкову службу до збройних сил України та про будь-який випадок, що призведе до припинення зарахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, відкритий у кредитодавця.

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови кредитного договору зазначеної п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6, 5.2.7 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.

Як вбачається з позовної заяви, банк контролював зарахування коштів на рахунок відповідача та відповідно міг дізнатися про ненадходження коштів на рахунок у звязку зі звільненням, тому про невиконання відповідачем свого обовязку, передбаченого п. 5.2.5 та 5.2.6 позивач міг дізнатись раніше від дати отримання листа ДТГО «Південно-Західної залізниці» на запит від 05.02.2014 року, про що також свідчить лист-вимога від 30.10.2013 року (а.с. 45).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 1400,00 грн., у зв`язку із спливом строку позовної давності.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню, а саме щодо стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 17008,48 грн. В іншій частині позову слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивач при зверненні з позовом сплатив мінімальний розмір судового збору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218грн.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, ч.2 ст.158, 169, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ «АБ «Експрес Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 17008,48 грн. з яких:

- 8349,53 грн. сума простроченої заборгованості по тілу кредиту;

- 3753,61 грн. сума прострочених нарахованих відсотків по кредиту;

- 120,10грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 526,96 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів;

- 4258,28 грн. заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ «АБ «Експрес Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович