Номер провадження: 22-ц/785/4600/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі: Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт" (треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 квітня 2016 року, -

встановила:

26 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт" (треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі.

Посилаючись на ті обставини, що була звільнена без попередньої згоди Незалежної профспілки працівників порту,членом якої є, після незаконного переміщення за наказами №33, 46-0 від 26.01.2015 р. Позивач просить поновити пропущений строк на оскарження наказів про переміщення, посилаючись на ті обставини, що відповідачем не було розяснено право та строки на оскарження цих наказів.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2подала до суду апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати,постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що на підприємстві дійсно відбувалась реорганізація підприємства згідно до Закону України «Про морські порти України» з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП ІМТП. У звязку зі змінами в організації виробництва і праці, повязаними з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «ІІІ термінал» були виключені із штатних розкладів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним у наказі, у тому числі і посади тальманів 2 терміналу. Відповідно до п. 2 оскаржуваного наказу було здійснено переміщення з 26 січня 2015року працівників в структурний підрозділ «ІІІ термінал». Даний наказ було виконано у встановленому законом порядку.

Згідно до наказу № 46-0 від 26 січня 2015 року позивачка була з 2 лютого 2015 року переміщена постійно тальманом ІІІ терміналу, на умовах, передбачених трудовим договором.

Статтею 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, встановлених ст. 33 КЗпП України.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Власник або уповноважений ним орган не має права перміщати на роботу, протипоказану йому за станом здоровя.

З огляду на фактичні обставини справи, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про законність переміщення позивачки на інше робоче місце.

Подальше звільнення позивачки, на думку районного суду, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, також відповідало вимогам трудового законодавства.

Посилання позивачки на те, що вона була звільнена з роботи без згоди профспілкової організації не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Так у відповідності до частини 7 статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового працівника).

Тобто право визначати підставність відмови у дачі згоди на звільнення працівника надано власнику або уповноваженому ним органу. У межах наданих йому повноважень, власник або уповноважений ним орган прийшов до висновку про необґрунтованість відмови, оскільки вона не містила посилань на відповідні норми чинного трудового законодавства і звільнив працівника згідно до положень частини 7 статті 43 КЗпП України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7