УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 позивач ПАТ «Київенерго» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, який мотивував тим, що між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка у липні 2011 року у відповідності до вимог та положень Закону України «Про акціонерні товариства» перейменована у Публічне акціонерне товариство «Київенерго», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01 липня 2001 року № 8151047. За умовами вказаного договору ПАТ «Київенерго» зобов'язалося постачати теплову енергію на межу балансової належності у вигляді гарячої води для потреб: опалення - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком 1 до договору, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Однак свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01 червня 2011 року по 01 березня 2015 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка на 01 березня 2015 року становить 11 876,12 грн, яку позивач просить стягнути із ОСОБА_2, а також три проценти річних та інфляційну складову боргу у сумі 4 622,66 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, позов ПАТ «Київенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 11 876,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» три проценти річних та інфляційну складову боргу у сумі 4 622,66 грн, судовий збір у сумі 1 218 грн, а всього - 5 840,66 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем теплової енергії, постачання якої здійснюється ПАТ «Київенерго» через приєднану мережу за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01 липня 2001 року № 8151047.

На ім'я ОСОБА_2 ПАТ «Київенерго» було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за яким здійснюється облік теплової енергії.

Нарахування відповідачу за теплову енергію здійснюється відповідно до звертання доручення про укладення договору, по приладах обліку та за тарифами, встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

Відповідно до пп. 2.2.1., 2.3.1. договору ПАТ «Київенерго» зобов'язалося постачати теплову енергію на межу балансової належності у вигляді гарячої води для потреб: опалення - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком 1 до договору, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

На підставі п. 9 додатку 2 до договору ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду та рахунок, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 10 додатку 2 до договору, ОСОБА_2 зобов'язався оплачувати вартість використаної теплової енергії не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що внаслідок невиконання належним чином обов'язку по внесенню платежів за теплову енергію, із ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 11 876,12 грн, а також 3% річних та інфляційна складова боргу у сумі 4 622,66 грн.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова