Справа № 192/1893/16-ц
Провадження № 2/192/296/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про зміну способу та розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу та розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. батьком якої він є.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частина від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 18 грудня 2014 року до досягнення ним повноліття, а на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ВДВС Солонянського РУЮ.

На період винесення рішення суду він був працевлаштований та працював оператором-свиноводом в ТОВ «Свинокомплекс «Новоселівський», тобто мав офіційне місце роботи та стабільні доходи, в зв'язку з чим аліменти були стягнуті у частці від заробітку (доходу), як того вимагає ст.183 СК України, але після стягнення аліментів він був звільнений з робити та вже не перебуває на обліку в центрі занятості, а з 13 вересня 2013 року є безробітнім, тому його матеріальний стан суттєво змінився, внаслідок чого є визначені ст.192 СК України підстави для зміни розміру та способу стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання спільної з відповідачкою неповнолітньої дитини.

Вважав, що аліменти на утримання дитини з нього повинні бути стягнуті у твердій грошовій сумі у відповідності з вимогами ст.184 СК України, оскільки він має нерегулярний, мінливий дохід, а розмір аліментів прохав визначити у сумі 436 гривень 50 копійок, що відповідатиме 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір якого становить 1455 гривень, оскільки його матеріальний стан з зазначених вище підстав не дозволяє здійснювати сплату аліментів у твердій грошовій сумі в більшому розмірі.

Позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_5 (а.с.32,34), в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, оскільки його інтереси в судовому засіданні згідно договору на представництво інтересів від 21 квітня 2016 року представляє його представник з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.27-29).

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, та прохала їх задовольнити. Пояснила, що після постановлення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки його заробітку щомісячно змінився його матеріальний стан, так як останній втратив роботу, внаслідок чого не має постійного доходу, але має обов'язок сплачувати щомісячно аліменти у розмірі, встановленому рішенням суду, який вираховується з середнього заробітку, встановленого для даної місцевості. Вважала, що є визначені законом підстави для зміни способу та розміру стягнутих за рішенням суду з позивача аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини з частки від його доходів щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 436 гривень 50 копійок гривень, що відповідатиме 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір якого становить 1455 гривень.

Відповідач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду згідно розписки (а.с.35), в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечував проти зміни способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму, але визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі прохала врахувати, що на утримання сина вона витрачає щомісячно не менше 2000 гривень 00 копійок, оскільки він потребує з урахуванням віку забезпечення одягом, харчуванням, підручниками, внесення грошових коштів до шкільних фондів, оплати проїзду та прохала стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки відповідач хоча на даний час і не працевлаштований, але має інші доходи у вигляді орендної плати за два земельні паї, які він має у власності, але ці доходив скрив від державного виконавця та не сплачував з них аліментів за минулий рік. Оскільки права та обов'язки батьків по утриманню та вихованню дитини є рівними за законом, то відповідач, який є працездатною людиною, в разі втрати певної роботи не позбавлений можливості влаштуватися на іншу роботу і це не звільняє його від обов'язку виховувати та утримувати неповнолітню дитину, про що зазначила і в поданому до суду письмовому відгуку на позовну заяву (а.с.42-43).

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, найменування якої в процесі розгляду справи змінилось на Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.33), у судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.39).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами у цивільній справі письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що у позивача та відповідачки, які проживали однією сім'єю без реєстрацію шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась спільна неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений позивач ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_2 (а.с.6).

Після припинення між сторонами спільного проживання неповнолітня дитина проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні, що підтвердила в судовому засіданні відповідачка та не заперечував представник позивача, а також вбачається з довідки виконкому Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року №407 (а.с.14) та рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року (а.с.7-8).

Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2015 року, у цивільній справі №192/2891/14 провадження №2/192/106/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а в задоволені решти позову було відмовлено, при цьому при визначені розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) судом було враховано, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати та орендної плати за здачу в оренду земельної ділянки, інших утриманців не має, а неповнолітня дитина проживає з ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні (а.с.7-8).

На виконання даного судового рішення суду 09 лютого 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист (а.с.9), який на період розгляду справи судом знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (раніше - відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області).

З довідки Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.41) вбачається, що за даним виконавчим листом станом на 22 червня 2016 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів за період з 04.2016 року в сумі 1129 гривень 31 копійка, оскільки нараховані в вказаний період аліменти боржник сплачує частково в сумі 440 гривен щомісячно.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку.

В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться і п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, де також зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я позивача ОСОБА_1 він офіційно не працює з 27 лютого 2015 року (а.с.10-12), при цьому станом 11 квітня 2016 року не перебуває і на обліку в центрі занятості як безробітній (а.с.13), оскільки виплата по безробіттю йому припинена 14 березня 2016 року (а.с.12 оборотна сторона), а зазначене свідчить про те, що з дня постановлення 19 січня 2015 року судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини змінився його матеріальний стан, а його заробіток (дохід), в тому числі з урахуванням отримання орендної плати за задачу в оренду земельної ділянки, що підтверджується і актом державного виконавця Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21 червня 2016 року (а.с.40), має нерегулярний та мінливий характер.

Таким чином, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів в межах заявлених позовних вимог, які частково визнані в судовому засіданні відповідачем в частині зміни способу стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму (а.с.42-43), суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан платника аліментів в процесі виконання судового рішення частково змінився, його заробіток (дохід) внаслідок втрати роботи став нерегулярним та мінливим, при цьому ним до квітня 2016 року аліменти сплачувались у визначеному судовим рішенням розмірів, а з квітня 2016 році сплачуються лише частково, зв'язку з чим є правові підставі для зміни способу стягнення та розміру стягнутих за рішенням суду аліментів, при цьому аліменти з позивача на користь відповідача необхідно стягнути у твердій грошовій сумі відповідно до положень ст.184 СК України, а новий розмір стягуваних з позивача аліментів необхідно встановити з урахуванням рівності обов'язків батьків по утриманню дитини та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 січня 2016 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 гривень, а з 01 травня 2016 року - 1531 гривня, у зв'язку з чим розмір аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 765 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а в задоволенні решти позову необхідно відмовити, при цьому суд також враховує, що доказів наявності у позивача інших утриманців, а також розміру доходів від виконання періодичних робіт суду не надано, як не надано і відповідачем доказів витрат, які вона несе щомісячно на утримання сина, про що неодноразово роз'яснялось судом при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до вимог ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а позивач як батько неповнолітньої дитини є працездатною особою, інших утриманців не має, то зобов'язаний та має можливість утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідачка як мати дитини також є працездатною особою і також зобов'язана та має можливість утримувати сина, при цьому забезпечення матеріального утримання дитини на рівні не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є не правом, а обов'язком батьків.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, які будуть стягуватися за даним судовим рішенням, судом не можуть бути прийняті доводи позивача про те, що новий розмір аліментів повинен становити саме 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір якого становить 1455 гривень, тобто в сумі 436 гривень 50 копійок, оскільки такий розмір аліментів є занадто низьким для забезпечення матеріального утримання дитини, віком більше десяти років з урахуванням її віку та потреб, в тому числі на забезпечення навчального процесу, при цьому на день розгляду справи судом з 01 травня 2016 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено інший розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - в сумі 1531 гривня. В той же час, не можуть бути враховані і доводи відповідача, який вважав, що розмір аліментів повинен становити не менше 1000 гривень 00 копійок, оскільки матеріальне становище платника аліментів, для якого з урахуванням матеріального стану на день розгляду справи судом складно виплачувати аліменти у визначеному ВДВС розмірі в сумі 896 гривні 09 копійок щомісячно, не дозволяє на даний час сплачувати аліменти саме у такому розмірі, але в подальшому у разі усунення зазначених обставин та зміни матеріального становища платника аліментів стягувач вправі звернутися до суду з відповідним позовом про зміну (збільшення) розміру сплачуваних на утримання дитини аліментів.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов про зміну способу та розміру стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а в задоволені решти позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір» витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, який звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-184,191-192 Сімейного кодексу України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про зміну способу та розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення та розмір стягнутих у цивільній справі №192/2891/14 провадження №2/192/106/15 за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 765 (сімсот шістдесят п'ять) гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволені решти позову.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону

Після набрання рішенням суду законної сили відкликати з Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виданий 19 лютого 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №192/2891/14 провадження №2/192/106/15 виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя