Справа 688/3686/15-ц
№ 2/688/36/16
Рішення

іменем України

12 травня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Босюка В.А.,

при секретарі - Кулеші Л.М.,

з участю позивача, його представника адвоката - Новачука Л.П.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача Пліщинської сільської ради Шепетівського району Квітніцької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, про відновлення межі шляхом перенесення паркану на попереднє місце, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Пліщинської сільської ради Шепетівського району, в якому просить відновити раніше існуючу межу між його земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом перенесення самочинно побудованого паркану на попереднє місце, зобов'язати Пліщинську сільську раду провести необхідні землевпорядні заходи по відновленню меж земельних ділянок на попереднє становище. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення виконкому Шепетівської районної ради від 27.04.1978 року №42 його батько ОСОБА_6 розпочав будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,64 га, яке завершив у 2000 році. Рішенням виконкому Пліщинської сільської ради від 26.02.2003 року №5 надано дозвіл Шепетівському БТІ на видачу ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на новозбудований будинок за АДРЕСА_2. По сусідству з ним у будинку за АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_2, який у жовтні 2014 року самовільно та безпідставно переніс свій паркан на його земельну ділянку, в зв'язку з чим в січні 2015 року він звернувся до Пліщинської сільської ради. В результаті обстеження комісією сільської ради його та відповідача дворогосподарств встановлено, що на підставі обмірів земельно-аграрного центру «Карат» земельна ділянка ОСОБА_2 становить 0,2454га, а його 0,2505га, при узгодженні меж сторони виявили свою незгоду щодо межі, яка існувала на місцевості тривалий час, що зафіксовано у відповідному акті. 30 березня 2015 року, не погоджуючись з тим, що ОСОБА_2 умисно захватив 1,60 метра по всій довжині його земельної ділянки, він відмовився погодити йому межі земельної ділянки для приватизації землі. Таким чином відповідач самовільно зайняв його земельну ділянку на 1,60 метрів впродовж всієї межі, побудував бетонну огорожу. Оскільки відповідач добровільно звільнити вказану земельну ділянку не бажає, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що, користуючись його відсутністю, відповідач приорював належну йому земельну ділянку, а в жовтні 2014 року на його земельну ділянку переніс паркан на 1,50 метрів по довжині 30 метрів, встановивши власний паркан з бетону довжиною 6 метрів. Обстеження його та відповідача земельних ділянок після захвату землі останнім, не проводилось, відповідні акти не оформлялись, слідів раніше існуючої межі не має. Після отримання у дар від батька будинку, до сільської ради по питанню переоформлення користування земельною ділянкою для обслуговування будинку не звертався. Просить встановити межі, які були між суміжними земельними ділянками у 1970-х роках.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що з 1991 року є власником будинку та проживає у дворогосподарстві АДРЕСА_3. Суміжна межа між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, якою раніше користувалися батьки позивача, а в послідуючому і позивач, не змінювалася. Бетонну огорожу довжиною 6 метрів встановив на місці старої огорожі.

Представник відповідача Пліщинської сільської ради позов визнала частково, пояснила, що межі між земельними ділянками позивача та відповідача фактично не змінилися. В результаті облаштування відповідачем огорожі межа у цій частині суміжної земельної ділянки перенесена на 0,15 метра, а не на 1,5 метра, як вказує позивач, тому позов визнає частково

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів, знаходить в позові відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Шепетівської районної ради депутатів трудящих №42 від 27 квітня 1978 року затверджено матеріали на забудову присадибної ділянки ОСОБА_6 (батько позивача) на площі 0,10га в с. Пліщин відповідно до Генерального плану забудови села, всього в користуванні знаходиться 0,24га. Рішенням виконкому Пліщинської сільської ради Шепетівського району №5 від 26.02.2003 року надано дозвіл Шепетівському БТІ оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на новозбудований будинок в АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_6. Згідно договору дарування від 5 травня 2003 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 жилий будинок з відповідними господарськими спорудами по АДРЕСА_2. У вказаному договорі відомості про розмір земельної ділянки для обслуговування цього жилого будинку, перехід права на неї від однієї до другої сторони договору, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України (далі ЗК України), в редакції, що була чинною на день посвідчення 05.05.2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 договору дарування жилого будинку, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Доказів про перехід права власності чи права користування земельною ділянкою в зв'язку з отриманням у дар будинку на підставі договору дарування від 05.05.2003 року, позивач суду не надав, не надав таких доказів і на оформлення свого права на землю на вказану земельну ділянку і в послідуючому, пояснивши, що у органи місцевого самоврядування з цього приводу по теперішній час не звертався.

Максимальний розмір земельної ділянки, що може бути виділений для будівництва і обслуговування житлового будинку у селі, і в послідуючому приватизований, складає 0,25га, що слідує зі змісту ст. 121 ЗК України.

З актів обстеження від 23.01.2015 року та 09.06.2015 року дворогосподарств ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які знаходяться відповідно по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, слідує, що за даними відомостей по господарського обліку Пліщинської сільської ради для обслуговування житлового будинку за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,25га, за ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 - 0,24га. В результаті обстеження та обмірів земельно-аграрного центру «Карат» встановлено, що розмір земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,2454га, а ОСОБА_5 - 0,2505га. При узгодженні меж ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виявили свою незгоду за межу, яка існувала на місцевості тривалий час.

З висновку земельно-технічної експертизи №334/016 від 18.03.2016 року, проведеної за клопотанням позивача, слідує, що фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5 та розташована по АДРЕСА_2 становить 0,2525га, що не відповідає значенню 0,2505га, а фактичні межі земельної ділянки не відповідають межам зазначеним в Проекті землеустрою та Плані (схемі) забудови садиби, як і не відповідає таким Проектам конфігурація межі між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до перенесення останнім паркану. Встановити порушення меж між суміжними земельними ділянками немає можливості, оскільки право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не оформлене, а земельні ділянки не є сформованими. Площа земельної ділянки ОСОБА_5 після переносу паркану ОСОБА_2 зменшилась на 1-2 кв.м.

Таким чином, навіть після зменшення відповідно до висновку експертизи на 1-2 метри земельної ділянки ОСОБА_5 після перенесення паркану ОСОБА_2, розмір земельної ділянки позивача, що фактично був у його користуванні до виникнення спору (0,2505га), чи розмір його земельної ділянки 0,24га за даними по господарського обліку Пліщинської сільської ради, становить 0,2525га.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач у своїй позовній заяві, в ході судового розгляду не довів належними та допустимими доказами порушення його прав відповідачем.

Так, заявляючи вимогу про відновлення раніше існуючої межі між його та відповідачем земельними ділянками, позивач не довів, де така межа проходила, яким чином її змінено, на який конкретний розмір та площу змінилась його земельна ділянка, та чи призвело це до порушення його прав.

З мотивувальної частини висновку експертизи № 334/016 від 18.03.2016 року слідує, що при огляді межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 експертом було з'ясовано, що ОСОБА_2 було встановлено нову ділянку огорожі з бетонних плит довжиною 6,3м. та шириною близько 20см. У порівняні зі старою дерев?яною огорожею дана огорожа ширша на 5-10см, внаслідок чого межа між земельними ділянками була переміщена в сторону ОСОБА_5 на 10-20см., що потягло зменшення земельної ділянки позивача на 1-2 кв.м. Точну відстань зміщення встановити неможливо через відсутність точних даних про місце розташування старої огорожі.

За наведених обставин, суд знаходить в позові ОСОБА_5 відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, про відновлення межі шляхом перенесення паркану на попереднє місце - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які бралли участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - в той же строк з дня отримання його копії, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Головуючий: В.А. Босюк.