Справа № 627/606/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,Яхно Т.І,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним , третя особа - Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області ,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним .

В позові ОСОБА_4 вказала , що в травні 2015 року їй стало відомо про заповіт , складений її батьком ОСОБА_6 в 2008 році . В березні 2009 року батько помер. Згідно вказаного заповіту , батько заповідав земельну ділянку не позивачу , а іншій особі. Батько до дня смерті хворів , переніс травму голови , тому на її думку , він не розумів значення своїх дій під час складання заповіту та міг бути складений ним недобровільно , під дією насильства чи обману . Прохала визнати заповіт , посвідчений приватним нотаріусом від 02.04.2008 року у реєстрі № 587 , недійсним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити .

Представник відповідача Козіївської сільської ради до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував.

Представник відповідача , відповідач ОСОБА_3 позов не визнали , прохали відмовити .

Представник третьої особи до суду не з»явився , про причини неявки суду не повідомив , повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін , вивчивши матеріали справи , допитавши свідків, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 02 квітня 2008 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу Піднебенною І.М. за № 587 на користь ОСОБА_3, яким заповідав все належне йому майно (а.с.59).

Спадковим майном є земельна ділянка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5121 га , що знаходиться на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП « Козіївське» , а також майновий пай члена КСП « Козіївське» у розмірі 4072 грн. ,який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва НОМЕР_1 , виданого Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області від 27.06.2002 року.

НОМЕР_2 року ОСОБА_6 помер. ( а.с. 10).

Матеріали справи свідчать, що позивач, ОСОБА_4 , є дочкою померлого ОСОБА_6 (а.с.8,9).

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер в ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на обліку у лікаря-психіатра Краснокутської ЦРЛ в період з 1994 року по 2004 рік з діагнозом постконтузиційний синдром ( а.с.62)

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду , що працює лікарем психіатром Краснокутської ЦРЛ. В 1994 році до неї звернувся хворий ОСОБА_6 за направленням невропатолога , зі скаргами на дратівливість , поганий сон. ОСОБА_6 мав контузію головного мозку . Йому було призначено лікування заспокійливими препаратами. Через місяць стан хворого покращився . Ще декілька раз він звертався до лікаря-психіатра на рік , йому призначалися судинні препарати . ОСОБА_6 був плаксивий , що характерно людині похилого віку. Їй відомо , що коли ОСОБА_6 проживав з сином , то в них виникали конфлікти. В 2004 році ОСОБА_6 знятий з обліку , та за допомогою лікаря - психіатра він не звертався . Їй більше не відомо , чи лікувався дід чи ні, так як медичні препарати можна були придбати без рецепту лікаря . Дід був позитивний, шукаючий співчуття , допомоги . Він був адекватний , розумів значення своїх дій та керувався ними.

Допитаний по справі свідок ОСОБА_9 пояснила суду , що ОСОБА_6 є її дідом . Дід останній час проживав у свого онука ОСОБА_3 Їй не відомо , що дід перебував деякий час на обліку у лікаря психіатра, але знає , що дід мав травму голови , так як впав . Дід був при здоровій пам»яті, він весь час спілкувався, згадував молодість . Дід розпорядився своїм майном все розуміючи, на час складання заповіту на психічні хвороби він не хворів , психічних вад не мав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що проживала по - сусідству з сім»єю Солонецькі , де проживав ОСОБА_6 Дід був доглянутий . ОСОБА_6 до останніх днів свого життя розумів значення своїх днів , дивився телевізор , спілкувався з рідними та сусідами , відповідав на всі питання . Психічних відхилень у діда вона не помічала.

Допитана по справі свідок ОСОБА_11 пояснила в суді , що є медичною сестрою Краснокутської ЦРЛ . ОСОБА_6 був призначений стаціонар на дому , так як він через похилий вік не міг отримувати амбулаторне лікування в медичному закладі . Дід хворів на серцеву недостатність , тиск , скаржився на болі в нозі , а вона як медичний працівник , виконувала призначення лікаря. З дідом розмовляли , він розказував за своє життя . Психічний стан у нього був нормальний , він розумів значення своїх дій та керувався ними , на всі питання відповідав , вів вільну розмову . Про травму голови їй як свідку не відомо нічого.

Свідок ОСОБА_4 пояснила , що є дочкою ОСОБА_6 На її думку , батько не міг заповідати своє майно сину, так як мав похилий вік та травму голови. З приводу психічних вад , свідок пояснень не надала ,їй не відомо , що батько перебував чи не перебував на обліку у лікаря психіатра.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №276 від 04.04.2016 року , ОСОБА_6 під час життя виявляв ознаки стійкого хронічного психічного розладу. По своєму психічному стану ОСОБА_6 при оформленні заповіту 02 квітня 2008 року був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними .

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат», відповідно до п. п. 2.1., 2.2 Наказу Міністерства юстиції України N 3306/5 від 11 листопада 2011 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Зі змісту оспорюваного заповіту вбачається, що заповіт складено у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Краснокутського районного нотаріального округу ,на прохання ОСОБА_6 та з його слів записаний нотаріусом за допомогою технічних засобів , відповідає його дійсним намірам , прочитаний нотаріусом, заповідачем , вголос і особисто підписаний.

Нотаріусом дотримані вищевказані вимоги законодавства під час посвідчення заповіту .

Підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК України); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем.

Матеріали справи свідчать, що заповіт відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для визнання його нікчемним не має.

Померлий ОСОБА_6 склав заповіт в квітні 2008 року відносно відповідача ОСОБА_3, добровільно виявив свою волю стосовно належного його майна.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказів про те, що вказаний заповіт був складений під дією насильства чи обману або з використанням безпорадного стану спадкодавця, та те , що ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та не керувався ними під час складання заповіту , позивачем суду не надано.

За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.203, 205, 209, 225 ,1234, 1247,1257 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88, 209,212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В позові ОСОБА_4 до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним , третя особа - Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л. В. Вовк