АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/2783/16 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Категорія стягнення
заборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_2,

секретарів Пруднікової О.В., Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ «Харківміськгаз» , в особі представника за довіреністю, звернулось до Київського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за послуги газопостачання у розмірі 12 222,17 грн., суми, на яку збільшився борг, внаслідок інфляційних процесів у розмірі 5 850,59 грн., 3% річних у розмірі 476,69 грн. та суму судового збору у розмірі 243, 60 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачка користується житловим будинком , розташованим за адресою: м. Харків, вул. Челюскінців, б. 93. Будинок обладнано газовими приладами та пристроями.

Внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїх обов'язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася значна сума заборгованості, яка станом на 31.05.2015 року склала 12222,17 грн.

21.11.2012 року між сторонами було укладено договір № к-231-12 про реструктуризацію заборгованості, згідно якого споживач на підставі звірки з постачальником визнав всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року та погодив графік її погашення.

На теперішній час взяті на себе зобов'язання боржник вчасно не виконує, внаслідок чого сума невиконаних зобов'язань за договором про реструктуризацію склала 2205,98 грн., заборгованість за договором щодо сплати поточних платежів станом на 31.05.2015 року становить 10016,19 грн., сума, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 5850,59 грн., 3 % річних від загальної суми боргу складають 476,69 грн.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ«Харківміськгаз» задоволені..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Харківміськгаз» заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 18549,45грн., яка складається із: 12 222,17 грн. - суми основного боргу, 5 850,59 грн. - суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 476,69 грн. - 3 % річних, а також 243, 60 грн. витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування скарги посилається на незаконність рішення, невідповідінсть його вимогам ст.213 ЦПК України та роз"ясненням, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року " Про судове рішення у цивільній справі" про те, що рішення суду як найважливіщий акт правовсуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв"язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Проте, висновок суду першої інстанції про її обов"язок сплатити 2205,98 грн. за договором про реструктуризацію боргу від 21.12.2012 року за № К-231/12 не має під собою правового підгрунтя. Власником 42/100 частин домоволодіння по вул.Челюскінців,93 в місті Харкочві вона стала 24 травня 2012 року. Вселитись в домоволодіння змогла лише восени 2012 року, при цьому виявила, що воно відключено від газопостачання.

За таких обставин вона звернулась до ПАТ" Харківміськгаз" з вимогою укласти з нею, як новим власником, договір на газопостачання. Втім, їй пояснили, що попередній власник ОСОБА_4 має заборгованість в розмірі 5478,96 грн., що і стало підставою для відключення домоволодіння від газопостачання і підключення можливе лише за умови погашення нею цього боргу.

Вона відмовлялася сплачувати чужі борги, проте ПАТ "Харківміськгаз", користуючись монопольним становищем на ринку постачання населенню побутового газу, в порушення п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.2009 року №2246 категорично відмовив їй в укладенні договору.

Спірна ситуація виникла вже в холодну пору року і підключення домоволодіння було вкрай необхідним, оскільки на її утриманні знаходилось двоє малолітніх дітей.

Представники позивача на апеляційну скаргу подали заперечення, в яких просять відмовити у задоволенні скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_3В.є власником 42/100 частин домоволодіння по вулиці Челюскінців, 93 в місті Харкові , що нею не заперечується та підтверджено витягом про державну реєстрацію прав за № 34258158 від 24 травня 2015 року, зареєстрована та проживає за вказаною адресою і є споживачем послуг позивача з газопостачання.

21.11.2012 року між сторонами було укладено Договір № к-231-12 про реструктуризацію заборгованості, згідно якого ОСОБА_3 на підставі звірки з постачальником визнала всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року, погодила графік її погашення та зобов'язалася сплатити всю суму заборгованості до 31.04.2013 року за графіком, сплачуючи щомісяця по 496,49 грн. продовж 6 місяців, та вчасно здійснювати поточну оплату послуг з газопостачання згідно Договору про надання населенню послуг з газопостачання .

Зобов'язання за Договором про реструктуризацію ОСОБА_3 виконала частково, сума невиконаних склала 2205,98 грн., крім того має заборгованість за договором про надання послуг з газопостачання від 08.10.2013 року, яка станом на 31.05.2015 року становить 10016,19 грн. За розрахунком позивача сума, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів, становить 5850,59 грн., 3 % річних від загальної суми боргу складають 476,69 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорений.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі договору про надання послуг з газопостачання, позивач свої зобов'язання перед відповідачкою виконав, а відповідачка навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить Крім того, згідно укладеного між сторонами Договору № к-231-12від 21.11.2012 року про реструктуризацію заборгованості, ОСОБА_3 на підставі звірки з постачальником визнала всю суму заборгованості, яка існувала на 21.11.2012 року, а тому її заперечення проти задоволення позовних вимог в цій частині судом до уваги не беруться.

Колегія погоджується з цими висновками суду, які грунтуються на законі і відповідають обставини справи.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правомірно виходив з того, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори, правочини, інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, під своєчасною оплатою послуг з газопостачання слід розуміти, здійснену не пізніше 10 числа наступного місяця оплату, визначену за результатами розрахункового періоду, тобто попереднього місяця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. У зв'язку з цим зазначені кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження. Стаття 625 розміщена у розділі 1 книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», у зв'язку з чим поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У зв'язку з чим на правовідносини, що виникли з фактичних договірних відносинах щодо надання послуг з газопостачання, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача і в частині стягнення з відповідачки індексу інфляції у сумі 5850,59 грн., 3% річних у сумі 476,45 грн. з суми основного боргу за послуги з газопостачання є обгрунтованими і підлягають задоволенню . Цей висновок на думку колегії є правильним і доводами апеляційної скарги відповідача не спростовується.

Помилкове посилання суду в мотивувальній частині рішення на норми ЖК України до неправильного вирішення справи не призвели і не є підставою для скасування або зміни рішення.

Твердження відповідача про те, що вона була змушена позивачем до укладення договору про реструктуризацію і не має нести відповідальності за борги колишнього власника колегія вважає безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів того, що вказаний договір не відповідав її волевиявленню та був укладений з порушеннями норм цивільного права нею не надано. Вказаний договір був частково виконаний відповідачем і до звернення ПАТ " Харківміськгаз" з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання нею не оскаржувався.

Крім того, до апеляційного суду відповідачем надано і з метою перевірки доводів її скаргі досліджено колегією суддів чинне заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 травня 2012 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовані приміщення, розташовані за адресою: місто Харків, вул.Челюскінців,93, які складають 42/100 частини домоволодіння.

Переросподілені ідеальні частки співвласників домоволодіння : ОСОБА_3 - 42/100, ОСОБА_5 -18/100, ОСОБА_6 -34/100, ОСОБА_7 -1/100, ОСОБА_8 -1/100.

При цьому в мотивувальній частині вказаного рішення зазначені, як встановлені судом, такі обставини, що ОСОБА_6 належало 59/100 частин житлового будинку літ."А-1"з надвірними будівлями по вул.Челюскінців № 93 в місті Харкові.15.01.2007 року між ним і ОСОБА_3 укладено договір оренди вказаної частини будинку, в якому сторонами досягнуто згоди щодо права орендаря вносити зміни до складу майна шляхом проведення його реконструкції, капітального та (або) поточного ремонту, що зумовляє зміну вартості майна. За власні кошти і своїми силами ОСОБА_3 у вказаній частині будинку були здійснені переобладнання, здійснено прибудови і побудовані надвірні будівлі та здійснено капітальний ремонт вказаної частини будинку. 22.07.2011 року між орендодавцем та орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди, за умовами якої через неможливість компенсувати затрати орендаря в сумі 550 000,00 грн., орендодавець погодився на компенсацію вказаних затрат шляхом передачі орендарю в натурі майна, побудованого за його рахунок.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини спростовують твердження відповідачки, що вона не має відношення до заборгованості, яка утворилась до 24.05.2012 року і була змушена визнати цей борг незаконними діями позивача.

Того факту, що вона має перед позивачем поточну заборгованість за послуги з газопостачаня. які надаються на підставі договору ОСОБА_3 не оспорює.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача відсутні, тому скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) ОСОБА_2