Справа №589/3327/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1108/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Гагіна М. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Шосткинського міськрайонного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа: слідчий слідчого відділу Шосткинського міськрайонного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

14 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.03.2001 року по 20.06.2011 року він працював оператором АЗС в ТОВ «Нафта». В день звільнення ТОВ «Нафта» не виплатило йому заробітну плату за період з січня 2011 року по день звільнення та компенсацію за невикористану відпустку. В звязку з чим йому довелося 05.07.2014 року звернутися до Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області з заявою про кримінальне правопорушення. Вказана заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, але жодних дій по ній не було здійснено, тому він 23.09.2014 року звернувся до прокуратури Сумської області з проханням прискорити розгляд його заяви. Однак, досудове розслідування по кримінальному провадженню майже не проводиться, слідчим не допитаний керівник ТОВ «Нафта» та головний бухгалтер, не розшукана бухгалтерська документація, майно та кошти боржника, що свідчить про незаконну бездіяльність слідчого. Зазначає, що йому було завдано моральну шкоду незаконними діями органу попереднього слідства. Моральна шкода полягає в тому, що відповідачами було порушено його конституційне право на приватну власність та вільне розпорядження цією власністю, що завдало значних моральних страждань, оскільки було погіршено його соціальний та матеріальний стан. Він не міг повноцінно утримувати себе та свою сімю, так як сподівався, що боржник в судовому порядку виплатить йому заборгованість. Крім того, звернення до Шосткинського MB УМВС, прокуратури, суду за захистом своїх прав, також викликали душевні переживання, які негативно впливають на його фізичний та психічний стан. Внаслідок ігнорування відповідачами його законних вимог позивач отримав розлад стану здоровя, відчував внутрішню напругу, тривогу, погіршення сну. Він страждає із-за неможливості захистити свої права в судовому порядку, тобто не закінченням розслідування у кримінальному провадженні порушене його право на звернення до суду за захистом своїх прав. ОСОБА_3 було проведено оперативне лікування, для оплати якого він був змушений позичати кошти, хоча сподівався отримати кошти за рішенням суду. Крім того, його дружина також двічі перебувала на стаціонарному лікуванні. Отримання "відписок" з Шосткинського MB УМВС та невиконання ухвали слідчого судді про зобовязання допитати керівника ТОВ «Нафта» та головного бухгалтера принижує його гідність, завдаючи моральні страждання. Тому, посилаючись на зазначене, просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та 250 грн. витрат на правову допомогу шляхом списання Державною казначейською службою України в Сумській області вказаної суми за рахунок коштів Шосткинського MB УМВС України в Сумській області.

Рішенням суду від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що саме внаслідок бездіяльності слідчих та органів досудового слідства не виконано рішення суду про стягнення на його користь заробітної плати, чим йому завдана моральна шкода.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора Мороз А.В., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року стягнуто з ТОВ «Нафта» на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату у сумі 6955 грн., компенсацію за невикористані відпустки в загальній сумі 1807 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.06.2011 року по 17.04.2015 року в сумі 58 697 грн. 88 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 3 755 грн. 70 коп., всього 71 216 грн. 26 коп. та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 5-7).

05 липня 2014 року до ЄРДР була внесена заява ОСОБА_3 від 27.06.2014 року про невиплату йому ТОВ «Нафта» заробітної плати за період з 01.01.2011 року по 20.06.2011 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 175 КК України (а. с. 10-11; 111).

З 07.08.2014 року слідчим у даному кримінальному провадженні було призначено ОСОБА_4, прокурором, який здійснював процесуальне керівництво до 14.12.2015 року був ОСОБА_5 (а. с. 110).

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014 року було задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Ходькової Ю.О. та зобовязано слідчого допитати в якості свідків керівника та головного бухгалтера ТОВ «Нафта» щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_3 3. (а.с. 15)

Також судом першої інстанції, під час розгляду справи, встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження слідчим Ходьковою Ю.О. був допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 О.3., здійснені запити до Господарського суду Сумської області, Територіальної Державної інспекції з питань праці в Сумській області, арбітражному керуючому - ліквідатору ТОВ «Нафта», Шосткинської ОДПІ, Управління ПФУ в м. Шостка та Управління ПФУ в с. Ямпіль: надані доручення співробітникам Ямпільського РВ УМВС, в тому числі і щодо встановлення місцезнаходження керівника та головного бухгалтера та бухгалтерської документації ТОВ «ОСОБА_3, зважаючи на те, що згідно даних СДРПОУ місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Нафта» є с. Ямпіль.

Згідно рапорту співробітника Ямпільського РВ УМВС від 20.11.2014 року місцезнаходження керівника ТОВ «Нафта» встановити не виявилося можливим (а.с. 39 кримінального провадження)

Згідно відповіді арбітражного керуючого від 19.11.2014 року бухгалтерськими документами ТОВ «Нафта» він не володіє, і колишній керівник товариства, незважаючи на його вимогу, вказані документи ліквідатору не передав (а.с. 41 кримінального провадження)

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі вищезазначені дії виконувались слідчим ще до винесення вказаної ухвали.

В подальшому протягом січня - початку лютого 2015 року слідчим здійснювались запити до: Шосткинської ОДПІ, надавались доручення співробітникам Шосткинського MB УМВС щодо встановлення місцезнаходження керівника та головного бухгалтера ТОВ «Нафта».

04 лютого 2015 року слідчий направила кримінальне провадження прокурору Моісеєнко П.О. для прийняття рішення про передачу провадження за територіальністю (а.с.109)

Як встановлено судом першої інстанції, матеріали кримінального провадження до Шосткинського MB УМВС не повертались, слідчому не передавались, отже слідчий після 04.02.2015 року об'єктивно була позбавлена можливості проводити будь-які слідчі дії в даному кримінальному провадженні, в тому числі і допит свідків.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до цих норм обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Вказана правова позиція, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Згідно з п.п. 1 п. 9 Розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 16 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, Державна казначейська служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, тобто є самостійним суб'єктом цивільних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, яке є територіальним органом Державної казначейської служби України та окремою юридичною особою. Крім того він просить відшкодувати йому моральну шкоду за рахунок коштів Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області, що не відповідає змісту ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

В позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2014 року встановлена бездіяльність в діях слідчого СВ Шосткінського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 внаслідок якої йому спричинено моральну шкоду.

Проте, зазначеною ухвалою слідчого судді бездіяльність слідчого СВ Шосткінського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 в установленому діючим законодавством порядку неправомірною не визнана. Та обставина, що ухвалою слідчого судді зобовязано слідчого Ходькову Ю.О. допитати в якості свідків керівника та головного бухгалтера ТОВ «Нафта» щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_3, за встановлених судом першої інстанції обставин, сама по собі не підтверджує наявність в діях слідчого неправомірної бездіяльності. Так, судом першої інстанції на підставі матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим вживались заходи для допиту вказаних осіб в якості свідків, проте виконати ці процесуальні дії слідчий не мав можливості у звязку з тим заходи по встановленню місця перебування цих осіб виявились безрезультатними.

Враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що з вини слідчих та органів досудового слідства не виконувалось рішення суду та позивач не отримав заробітну плату. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спричинення моральної шкоди позивачу не виконанням рішення суду про стягнення на його користь заробітної плати, не повязане з діями слідчого та органів досудового слідства в кримінальному провадженні, так як від них не залежить виконання рішення суду у вказаній цивільній справі.

Колегія суддів також не може взяти до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на рішення по справі «Ромашов проти України», так як в даній справі предмет та підстави позову є іншими, ніж в зазначеній справі, в якій особа звернулась до Європейського Суду з прав людини з приводу тривалого не виконання рішення комісії з трудових спорів про зобовязання роботодавця виплатити грошову компенсацію невиплаченої заробітної плати.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин справи, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді