Cправа № 127/9993/16-ц
Провадження № 2/127/3852/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 12.10.2003 року помер її батько ОСОБА_2, останнім місцем проживання якого було м. Вінниця, вул. Щукіна, 50. Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом. ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця прийняла спадщину в установлений законом шестимісячний строк, а саме 07.04.2004 року, подавши заяву до Другої вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Спадщина складається з частини будинку, в якому зареєстрована ОСОБА_1 та постійно там проживає. Спадкодавцю належить на праві особистої власності 11/25 частки будинку № 50 п вул. Щукіна в м. Вінниці, які складаються з приміщень 1-4, 1-5 (згідно технічного паспорту від 12.01.2009 року приміщення: 2-1; 2-2), підвалу нежилого п/Б з погрібом п/Б, сараю «б», ? вбиральні «у».

Проте ОСОБА_1 не може в нотаріальному порядку оформити спадкові права, оскільки спадкодавець не зареєстрував вказане рішення в КП «ВМБТІ». Згідно довідки КП «ВМБТІ» від 25.04.2016 року № 1858 за ОСОБА_2 зареєстровано лише право власності на 11/25 часток на незавершене будівництво житлового будинку № 50 по вул. Щукіна в м. Вінниці.

Постановою про відмовою у вчинені нотаріальної дії від 04.05.2016 року № 683/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниці, після смерті батька ОСОБА_2, оскільки право власності на даний будинок не було зареєстровано спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не було зареєстровано у відповідному органі, який здійснював державну реєстрацію нерухомого майна. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/25 часток житлового будинку № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниця, які складаються із приміщень 1-4, 1-5 (згідно технічного паспорту на житловий будинок № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниця, виданий КП «ВМБТІ» від 12.01.2009 року - приміщення: 2-1; 2-2), підвалу нежилого п/Б з погрібом п/Б, сараю «б», ? вбиральні «у», у порядку спадкування за законом після смерті померлого ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову з тих підстав, що до складу спадкового майна входять обєкти самочинного будівництва.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов частково є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.10.2003 року помер батько позивача ОСОБА_2, останнім місцем проживання якого було м. Вінниця, вул. Щукіна, 50, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 29.03.2016 року, серії І-АМ № 336848, виданим відділом державної РАЦС Вінницького МУЮ.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом. Єдиною спадкоємицею є ОСОБА_1, яка прийняла спадщину в установлений законом шестимісячний строк, а саме 07.04.2004 року, подавши заяву до Другої вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 164/2004. Дані обставини підтверджуються довідкою Другої вінницької державної нотаріальної контори від 12.04.2016 року № 568/02-14; свідоцтвом про народження від 25.11.1969 року серії І-АВ № 026157, виданим бюро ЗАГС Вінницької міської ради; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.03.2016 року № 7, виданим відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області.

Спадщина складається з частини будинку, в якому зареєстрована ОСОБА_1 та постійно там проживає. Проте ОСОБА_1 не може в нотаріальному порядку оформити спадкові права.

Згідно довідки КП «ВМБТІ» від 25.04.2016 року № 1858 за ОСОБА_2 зареєстровано лише право власності на 11/25 часток на незавершене будівництво житлового будинку № 50 по вул. Щукіна в м. Вінниці. Постановою про відмовою у вчинені нотаріальної дії від 04.05.2016 року № 683/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниці після смерті батька ОСОБА_2, оскільки право власності на даний будинок не було зареєстровано спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не було зареєстровано у відповідному органі, який здійснював державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до норми ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Разом з тим, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1 ст. 376 ЦК України).

Суд погоджується з мотивами представника позивача, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законом України «про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення права діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Крім того, у листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23 березня 1999 року № 12/5-126, зокрема, розяснюється, що по обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Відповідно до договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 06.12.1960 року забудовнику ОСОБА_2 надано право на безстрокове користування земельною ділянкою по вул. Щукіна площею 600 кв.м.

Відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 18.03.1995 року за ОСОБА_2 визнано право особистої власності на 11/25 частки будинку № 50 по вул. Щукіна в м. Вінниці, що складаються з приміщень 1-4, 1-5 (згідно технічного паспорту від 12.01.2009 року приміщення: 2-1; 2-2), підвалу нежилого п/Б з погрібом п/Б, сараю «б», ? вбиральні «у».

Також суд зобовязав ОСОБА_3 закласти дверні пройоми з приміщень 1-2 в 1-5 та з 1-3 в 1-3, а ОСОБА_2 відкрити дверний пройом з приміщень 1-4 в 1-5 та 1-4 назовні.

Згідно акту поточних змін, вчиненого техніком КП «ВМБТІ» 26.10.2016 року будівництво житлового будинку літ «А» завершено в 1965 році, що згідно вимог п. 3.2 діючої інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не потребує прийняття до експлуатації.

Відповідно до поетажного плану будинку літ. «А» від 10.06.1987 року кімнати 1-4, 1-5 дістали відповідну нумерацію «2-1» та «2-2» та не є самочинно збудованими. Також вони не є самочинними і згідно подальшої технічної документації, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вбиральні «у», суд вважає за доцільне визнати право власності у порядку спадкування, тому що згідно технічного паспорту від 26.10.2016 року убиральня позначена буквою «г» та не є самочинною. Дана зміна нумерації з «у» на «г» відбулась згідно викопіювання зі схематичного плану будівельного кварталу № 100 м. Вінниці по будинковолодінню № 50 по вул. Щукіна в червні 1987 року (а.с. 33 інвентаризаційної справи)

Відповідно до того ж акту поточних змін при обстеженні будинковолодіння було виявлено самовільно зведений гараж літ «Е» та захоплена земельна дліянка площею 371 кв.м. Також виявлені наступні зміни: самовільно збудовані прибудови літ «б1», «б2», ІІ поверх літ «Б»; самовільно переплановано сарай літ «Б» в житловий будинок, літ «б» в прибудову та літ «п/Б» в підвал пл. 33,7 кв.м.

Оскільки після рішення суду 18.03.1985 року в будинковолодінні здійснювалось чамочинне будівництво, зокрема відбулась реконструкція підвалу нежилого п/Б з погрібом п/Б, сараю «б», та на технічному паспорті, виготовленому КП «ВМБТІ» 26.10.2016 року вони заначаться як самочинно збудовані внаслідок їх переобладнання та реконструкції, суд не може визнати право власності на нього в порядку спадкування за спадкоємцем, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту яких є визнання права.

Таким чином, позивач, прийнявши спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим її права підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно у визначеній частці.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/25 часток житлового будинку № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниця, які складаються із приміщень 1-4, 1-5 (згідно технічного паспорту на житловий будинок № 52 (50) по вул. Щукіна в м. Вінниця, виданому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2009 року приміщення 2-1; 2-2), 1/2 вбиральні «у» («г») у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя