Справа № 489/6923/15-ц
Номер провадження 2/489/240/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Провідна" (далі-відповідач 2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом - ДТП), внаслідок якої водій ОСОБА_2 через неочікувану появу пішохода на проїжджій частині наїхав на останнього, позивач отримав численні тілесні ушкодження. Автомобіль відповідача 1 застрахований в страховій компанії "Провідна". Зазначає, що за таких обставин відповідачі повинні відшкодувати йому майнову та моральну шкоду.

Просив суд стягнути з відповідачів майнову шкоду у розмірі 42258,59 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

16.12.2015 до суду від відповідача 2 надійшло заперечення, в якому вказує, що вказана позивачем ДТП не є страховим випадком, а тому вимоги позивача є безпідставними.

26.01.2016 до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява. Просив суд стягнути з страхової компанії "Провідна" на користь позивача майнову шкоду в розмірі 42258,59 грн. Стягнути з відповідача 1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 40000 грн. З відповідачів стягнути сплачений судовий збір.

12.04.2016 до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява. Просив суд стягнути з страхової компанії "Провідна" на користь позивача майнову шкоду в розмірі 42258,59 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 2110 грн. та сплачений судовий збір.

Позивач та представник в судове засідання не з'явилися, представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач 1 та його представник в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Відповідач 2 представника не направив, надали письмові заперечення, просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

20.07.2015 водій ОСОБА_2 керував технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався в темний час доби з увімкненим ближнім світлом фар по освітленій міським електроосвітленням сухій прямій ділянці проїжджої частини пр. Жовтневого, зі сторони вул. Південна в напрямку вул. Скороходова. Виявивши пішохода, водій ОСОБА_2 прийняв міри екстреного гальмування, але в виду неочікуваної появи пішохода на проїжджій частині та незначної відстані до нього уникнути наїзду на пішохода не вдалося. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Постановою від 30.09.2015 закрито кримінальне провадження за даним фактом, оскільки причиною виникнення вказаної ДТП, стали дії пішохода ОСОБА_1, які не відповідали вимогам п. п. 4.4; 4.7; 4.8; 4.14 "а,б" ПДР України.

Автомобіль "ВАЗ 2110", державний номер НОМЕР_2 застрахований згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2426869. Страхувальником є ОСОБА_3 Розмір франшизи - 500 грн. Страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого) за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000 грн., майну - 50000 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури №573 від 29.07.2015 позивачем сплачено 17270,00 грн.

Згідно з Актом прийому-передачі від 29.07.2015 позивач оплатив та прийняв протезно-ортопедичні вироби.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, шкода була завдана автомобілем, тобто джерелом підвищеної небезпеки, тому в даному випадку необхідно застосовувати положення статті 1187 ЦК України. Згідно з ч. 2 зазначеної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Аналізуючи вищезазначене положення, суд вважає, що в даному випадку діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Позивачем надано квитанції, що підтверджують розмір витрат на лікарські засоби та на лікування.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Згідно з постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

У п. 17 вказаної Постанови зазначено, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2426869 страхувальником є ОСОБА_3 Особливою умовою використання забезпеченого транспортного засобу, зокрема, є те, що до керування допущені особи з водійським стажем менше 3-х років, водійський стаж страхувальника менше трьох років.

Аналізуючи вище перелічені положення нормативно-правових актів, випливає висновок про те, що страхове покриття може бути щодо страхування відповідальності осіб, зазначених у договорі страхування та щодо страхування відповідальність будь-якої особи, яка на законній підставі керує транспортним засобом

Тобто в даному випадку обов'язок відшкодування у страховика виникає в результаті настання страхового випадку - події, що сталась внаслідок шкоди завданої забезпеченим транспортним засобом чи то за участю особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором чи то за участю особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (допущена до керування).

Позивачем надано чеки на підтвердження придбання ліків та лікарських засобів на суму 42 217,45 грн., тому відшкодуванню підлягає компенсація матеріальної шкоди саме в такому розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 4 зазначеної постанови з'ясуванню підлягають обставини, а саме в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, при прийнятті рішення про відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність трьох елементів:

1) шкода була завдана внаслідок неправомірних дій особи, які призвели до моральних страждань;

2) наявність причинно - наслідкового зв'язку між діями винного та наслідками;

3) вина такої особи.

Суд вважає, що позивачу заподіяно моральної шкоди, яка полягала в стражданнях внаслідок травм, зміни звичного способу життя тощо.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 500 грн. Розмір компенсації моральної шкоди визначений судом становить 1000 грн. з якої необхідно вирахувати 500 грн. франшизи.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Провідна" (ЄДРПОУ - 23510137) на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 42 217 (сорок дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 45 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_1 компенсацію компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 (п'ятсот) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Провідна" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 909,79 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв