Справа № 363/3897/14-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С.І.
Провадження № 22-ц/780/34/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (правонаступника ОСОБА_4) про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Банк Форум» звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який надалі доповнив і мотивував тим, що 15 листопада 2006 року між АКБ «Форум», який змінив назву на ПАТ «Банк «Форум», і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір (з додатковими угодами № 1 і № 2), за яким остання отримала кошти в сумі 116000 доларів США терміном на 10 років зі сплатою процентів в розмірі 14 %. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачкою ОСОБА_2 15 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передала банку в іпотеку дві належні їй земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування будинку і площею 0,1459 га для ведення особистого підсобного господарства по вул.Приморській в с.Лютіж Вишгородського району Київської області.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальниця ОСОБА_4 мала повертати кредит щомісячними платежами в розмірі 1758 доларів США, однак не виконує цих обовязків має прострочену заборгованість. Вимога банку про дострокове повернення кредитних коштів, направлена банком відповідачам 11 серпня 2014 року, залишена без задоволення. Станом на 25 березня 2015 року борг за кредитом становить 77806,17 доларів США, з яких тіло кредиту 60470,31 доларів США, проценти 6278,83 долари США, пеня 11057,03 долари США.

Посилаючись на ч.2 ст.1050 ЦК України, ст.ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку» та умови кредитного договору, який передбачає право банку у випадку прострочення платежів вимагати дострокового повернення кредиту, просив стягнути з позичальниці ОСОБА_4 на користь банку борг за кредитним договором в розмірі 77806,17 доларів США. Також просив в рахунок погашення боргу за кредитним договором в розмірі 77806,17 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді двох належних ОСОБА_5 земельних ділянок площею 0,2500 га та площею 0,1459 га, розташованих по вул.Приморській в с.Лютіж Вишгородського району Київської області, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде встановлена субєктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» борг за кредитним договором в розмірі 64051,77 доларів США. У вимогах про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ПАТ «Банк Форум» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов банку задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що судом було правильно встановлено факт невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, однак суд стягнув борг в розмірі 64051,77 доларів США, який був вказаний у первинній позовній заяві станом на 22 серпня 2014 року і залишив поза увагою заяву банку від 26 березня 2015 року про доповнення позовних вимог і стягнення боргу станом на 25 березня 2015 року в розмірі 77806,17 доларів США. Крім того, суд безпідставно і надумано відмовив у зверненні стягнення на предмет іпотеки, належний іпотекодавцю ОСОБА_2

11 вересня 2015 року померла відповідачка у справі ОСОБА_4, після смерті якої на підставі претензії ПАТ «Банк Форум» заведена спадкова справа.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року до участі у справі залучена ОСОБА_3, як правонаступник померлої відповідачки ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «Надра» подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області як незаконне.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на припинення іпотеки у звязку із смертю позичальниці ОСОБА_4

Правонаступник померлої позичальниці ОСОБА_3 подала заяву про розгляд спраив у її відсутність проти задоволення позову банку заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15 листопада 2006 року між АКБ «Форум», в даний час змінив назву на ПАТ «Банк Форум», і відповідачкою ОСОБА_4 укладено кредитний договір (з послідуючими додатковими угодами № 1 від 31 серпня 2007 року та № 2 від 7 червня 2011 року), згідно яких позичальниця отримала в банку на споживчі цілі кредит в розмірі 116000 доларів США терміном на 10 років зі сплатою процентів у розмірі 14 % річних (т.1 а.с.8-16). Повернення кредиту згідно п.п.2.3 договору (в редакції додаткової угоди № 2) передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом та процентами в розмірі на менше 1758 доларів США (т.1 а.с.15).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачкою ОСОБА_2 15 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки (з послідуючими змінами і доповненнями від 31 серпня 2007 року та № 2 від 7 червня 2011 рок), згідно яких ОСОБА_2 передала в іпотеку банку дві належні їй земельні ділянки, а саме: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування будинку кадастровий номер 202970114 та площею 0,1459 га кадастровий номер 202970115 для ведення особистого підсобного господарства, розташовані по вул.Приморській в с.Лютіж Вишгородського району Київської області (т.1 а.с.22).

Також, судом встановлено, що позичальниця ОСОБА_4 не виконувала обовязків по щомісячному поверненню кредиту, покладених на неї умовами договору, із березня 2014 року припинила погашення кредиту, з цього часу мала прострочену заборгованість (т.1 а.с.23), у звязку з чим банк скористався правом на дострокове повернення кредиту, передбаченим 3.2.2 кредитного договору. Письмова вимога банку, направлена відповідачам 11 серпня 2014 року, про необхідність погашення заборгованості та наслідки її невиконання у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки залишена останніми без задоволення (т.1 а.с.29-33).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позичальниця ОСОБА_4 не виконувала передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, мала прострочену заборгованість, чим у свою чергу порушувала права ПАТ «Банк Форум».

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Проте, визначаючи розмір коштів, які підлягають стягненню із позичальниці ОСОБА_4, суд не звернув уваги, що 1 квітня 2015 року банк подав до суду заяву про доповнення позовних вимог і стягнення боргу станом на 25 березня 2015 року в розмірі 77806,17 доларів США. Суд же ухвалив рішення про стягнення боргу в розмірі 64051,77 доларів США, який визначений у первинному позові станом на 22 серпня 2014 року.

Крім того, стягуючи з боржника передбачену кредитним договором пеню за несвоєчасне повернення кредиту і процентів в іноземній валюті суд допустив порушення норм матеріального права.

Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом на території України є гривня.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно вимог ст.ст.1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Отже уразі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України (п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Разом із тим пеня (неустойка) є одним із способів забезпечення зобовязань і визначена як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України). З огляду на те, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, пеня підлягає стягненню у гривні із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Крім того, колегія суддів не погоджується із рішенням суду в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Відмовляючи у позові в цій частині, суд послався у рішенні на передчасність таких вимог, що є безпідставним, надуманим та таким, що не грунтується на вимогах закону, поскільки іпотека є способом забезпечення виконання зобовязань і застосовується у випадку невиконання основного зобовязання, що судом першої інстанції було встановлено у прийнятому рішенні.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що під час розгляду справи 11 вересня 2015 року померла відповідачка у справі ОСОБА_4, яка була позичальником, тобто боржником в основному зобовязанні за кредитним договором.

Спадкоємцем померлої боржниці є її дочка ОСОБА_3, яка згідно повідомлення Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 03 червня 2016 року подала заяву про прийняття спадщину після смерті матері і яку суд відповідно до ст.37 ЦПК України залучив до участі у справі у якості правонаступника відповідачки (т.2 а.с.29).

Згідно ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, правила про яку встановлюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в ч.1 ст.598 ЦК України.

Згідно ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Правові наслідки заміни у зобовязанні боржника, який є відмінним від заставодавця (іпотекодавця) врегульовані ч.1 ст.523 ЦК України, згідно якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Отже, за змістом даної норми обовязковою умовою покладення відповідальності за невиконання основного зобовязання на іпотекодавця, який є відмінним від боржника, у випадку заміни боржника в основному зобовязанні, є згода іпотекодавця забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Аналогічні розяснення містить п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого відповідно до ст.523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Таким чином на поручителів (заставодавців) може бути покладено відповідальність за порушення боржником обовязку щодо виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Судом встановлено, що у спірному правідношенні щодо отримання кредитних коштів відбулася заміна боржника ОСОБА_4 на його правонаступника спадкоємця ОСОБА_3, яка прийняла спадщину (правова позиція про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, викладена в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року № 6-18цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів).

З огляду на те, що, іпотекодавець ОСОБА_2 не надала згоди забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником ОСОБА_3, відсутні передбачені законом підстави для покладення на неї відповідальності і звернення стягнення наналежний їй предмет іпотеки.

Крім того, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення із ОСОБА_3, як спадкоємиці померлої ОСОБА_4, боргу за кредитним договором з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України у випадку смерті боржника за кредитним договором його обов'язки щодо повернення боргу, який виник на момент смерті, переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, однією з умов покладення відповідальності на спадкоємця є встановлення обсягу і вартості майна, одержаного ним у спадщину.

Всупереч положенням ст.60 ЦПК України позивач не надав доказів і такі у справі відсутні, яке майно прийняла у спадщину ОСОБА_3 та яка його вартість для визначення розміру її відповідальності перед банком.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи повному і об'єктивному зясуванню обставин справи, розяснив представнику банку в судовому засіданні його обовязок надати докази про наявність спадкового майна і його вартість, проте позивач таких доказів не надав, клопотань про витребування доказів не заявив.

Апеляційний суд за власною ініціативою звернувся із запитом щодо наявності відомостей про спадкове майно ОСОБА_4 та його вартість до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, яка своїм листом від 24 жовтня 2016 року повідомила суд, що спадкоємець померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 не надавала до нотаріальної контори документів про наявність спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину їй не видавалися.

За таких обставин ненадання позивачем доказів у справі про наявність і вартість спадкового майна ОСОБА_4 унеможливлює вирішення судом питання про розмір відповідальності спадкоємиці ОСОБА_3 за боргами померлої.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (правонаступника ОСОБА_4) про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: