АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ВОП «Лук'янівка» ТОВ «Комфортна вежа», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року, -

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3 088 грн. 80 коп., моральну шкоду в сумі 1 000 грн. 00 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Третя особа ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечила.

Третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив із наявності вини відповідача у залитті квартири позивача.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_2.

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є власниками вказаної квартири № АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності від 07.02.2000 року.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1.

31 жовтня 2014 року в квартирі позивача сталося залиття.

Відповідно до акту ВОП «Лук'янівка» від 31.10.2014 року причиною залиття квартири № АДРЕСА_2 стало протікання на з'єднанні між сифоном мийки та зливною трубою пральної машини, що є інженерною мережею внутрішньоквартирної системи каналізації.

Внаслідок залиття пошкоджені: кухня - стеля (водоемульсійне фарбування) спостерігається плями залиття розміром 0,50 кв.м., стіни (шпалери) спостерігається пляма залиття 1,0 кв.м.; туалет - стеля (водоемульсійне фарбування) спостерігається плями залиття розміром 0,50 кв.м., стіни (на висоті 1,8 обл. плитка, вище клейове фарбування та шпалери) спостерігається пляма залиття на шпалерах - 1,0 кв.м., клейового фарбування - 0,50 кв.м.

Дефектним актом встановлено, що вартість робіт по відновленню квартири № АДРЕСА_2 внаслідок залиття, становить 3 088 грн. 80 коп.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що залиття її квартири сталося з вини відповідача, у зв'язку із неналежним користуванням сантехнічним обладнанням.

На підтвердження зазначених обставин позивач послалась на акт від 31.10.2014 року та акт від 11.03.2015 року, складені комісією ВОП «Лук'янівка».

Заперечуючи проти позову, представник відповідача факт залиття квартири не визнав, зазначив, що акти від 31.10.2014 року та від 11.03.2015 року сфальсифіковано.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ухвалою Апеляційногосуду м. Києва від 15 червня 2016 року у даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Супровідним листом від 27 липня 2016 року українським центром судових експертиз повернуто матеріали справи, а ухвалу суду від 15 червня 2016 року залишено без виконання, у зв'язку із тим, що відповідачем не була здійснена оплата.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно вважав, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів відсутності своєї вини у залитті квартири позивача.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів, які доводять, що шкода позивачу завдана не з вини відповідача.

Статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стягуючи з відповідача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., завдану внаслідок залиття квартири, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши положення ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України, дійшов до правильного висновку про те, що у зв'язку із залиттям квартири з вини відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої визначено із врахуванням обставин у справі, характеру, тривалості та обсягу заподіяних позивачці моральних страждань, істотності вимушених змін у її житті, ступені вини відповідача, а також вимог розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач під час проведення ремонтних робіт змінила процес відведення конденсату та замурувала місця виходу труб комунікацій, що призводить до замокання стелі в місцях де проходять труби, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними доказами ( відповідними актами, висновками експертів тощо ).

Доводи апеляційної скарги про те, що Акти від 31.10.2014 року та від 11.03.2015 року сфальсифіковані, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не надала доказів, які б давали суду підстави вважати такі доводи обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що дефектний акт не може бути прийнятий судом як доказ обґрунтування вартості робіт, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач не спростував розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, клопотання про призначення експертизи з цього приводу не заявлялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 05 лютого 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук