Справа 688/4284/13-ц
№ 2/688/44/16
Рішення

Іменем України

07 червня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

при секретарі - Гошовської О.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Костюка В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар`єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар`єр» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із первісним позовом до відповідача ТОВ «Шепетівський гранкар`єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, заначає, що 28 травня 2007 р., його було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Шепетівський гранкар'єр».

01 липня 2009р., у зв'язку зі зміною керівника підприємства, йому було запропоновано укласти із ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» договір про надання юридичних послуг, що й було зроблено. Весь цей час, на виділеному йому робочому місці, підпорядковуючись внутрішньому трудовому розпорядку, позивач виконував обов'язки начальника юридичного відділу ТОВ «Шепетівський гранкар'єр», а саме: розробляв та погоджував різнопланові договори із контрагентами підприємства; надавав консультації керівництву підприємства по трудових правовідносинах; працював із кореспонденцією, яка надходила від контролюючих органів; готував та реєстрував зміни і доповнення до установчих документів; представляв інтереси ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» у всіх державних органах; за понад шестирічний термін роботи на ТОВ «Шепетівський гран кар'єр» взяв участь у якості представника підприємства у більш ніж п'ятдесяти судових справах (в адміністративних, господарських судах та судах загальної юрисдикції усіх рівнів). У 2010р., у нього у підпорядкуванні був юрист ОСОБА_9, якому він кожного дня ставив завдання.

За виконання своїх трудових обов'язків я разом із усіма працівникам отримував заробітну платню, премії (100 або 200 гривень) до різних "круглих" дат. Постійно брав активну участь у культурно - масових заходе які проводились на підприємстві (відзначення нового року, професійних свят дні народження керівного складу і т.д.).

Однак, приїхавши на підприємство, позивач виявив, що на його робочому місці сидить інша людина а його робочим комп'ютером користується начальник відділу кадрів, яка повідомила що його робочий ноутбук їй дав засновник підприємства ОСОБА_3 Його намагання зв'язатися із ним для з'ясування ситуації не дали ніякого результату - він ігнорував його дзвінки. Після цього із ним зустрівся директор підприємства ОСОБА_4, який повідомив його, що за вказівкою засновника ОСОБА_3, йому необхідно передати всі справи по ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» бухгалтерії підприємства.

Почавши вирішувати питання звільнення позивач наштовхнувся на повне ігнорування, відділ кадрів ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» відмовляється вносити запис про звільнення до його трудової книжки. Просить суд визнати трудовий договір, укладений 28 травня 2007р., - законним. Визнати договір про надання юридичних послуг від 01 липня 2009р., укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та ОСОБА_1, - трудовим.

30.12.2015 року, ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом зазначено, що ОСОБА_3, приступив до виконання повноважень директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на підставі протоколу загальних зборів № 1/15від 20.02.2015р., та виконує дані обов'язки до теперішнього часу. Через декілька місяців роботи на посаді він дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Однак, лише нещодавно, під час детального вивчення копії вищезазначеного договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, було виявилено, що він є підробленим. Адже зроблені на ньому підписи директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виконані не ними, а невідомими їм особами. До того ж печатка ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на даному договорі є також підробленою. В результаті використання підробленого договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року та введення суд в оману, ОСОБА_1, незаконно намагається заволодіти коштами їхнього товариства на суму 751820 грн.

Також, було направлено до Шепетівського МВ УМВС України заяву про вчинення ОСОБА_1, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч.4 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Відразу було відкрито кримінальне провадження та зараз проводиться досудове розслідування по факту підробки та використання завідомого підроблених документів ОСОБА_1 Зі слів слідчого стало відомо, що провести експертизу договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року на разі не є можливим, оскільки ОСОБА_1, нібито даний договір втратив. А на підприємстві такого договору ніколи не було.

Більше того, будь-яких дій бухгалтерією їхнього товариства не вчинялось щодо утримання та перерахування податків та обов'язкових зборів із ОСОБА_1, за період із 2007р., по 2012р. Дані обставини цілком повністю підтверджують нашу, що ОСОБА_1, ніколи не перебував з їхнім підприємством у трудових відносинах, не мав графіку роботи, табелі обліку робочого часу по ньому також не велись, в книзі реєстрації виходу на роботу він не розписувався, відпустки на підприємстві він також не мав та відповідні кошти йому не нараховувались, а надавав послуги виключно як ФОП. Просить суд у зустрічні позовній заяві визнати недійсним договір про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та ОСОБА_1

В судове засідання ОСОБА_1, з'явився, позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача Костюк В.В., в судове засідання з'явився, проти задоволення первісного позову ОСОБА_1, заперечував, на полягав на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія договору від 01.07.2009 р., про надання юридичних послуг, як вбачається із вищевказаної копії договору, що між ТОВ «Шепетівський гранкар`єр» в особі директора ОСОБА_5, та ОСОБА_1, був укладений договір.

Предметом вказаного договору є надання ОСОБА_1, ТОВ «Шепетівському гранкар`єру» послуг (юридичний супровід господарської діяльності замовника, а саме робота на посаді начальника юридичного відділу підприємства).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.2.4 вищевказаного договору про надання юридичних послуг, позивач зобов'язувався добросовісно виконувати обов'язки начальника юридичного відділу підприємства.

Відповідно до п.1.1 договору про надання юридичних послуг, позивач бере на себе зобов'язання надавати відповідачу послуги, а відповідач зобов'язався оплачувати ці послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні даним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, показав, що працював в ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" з 2010 року по 2013 р., в трудових відносинах ОСОБА_1, із підприємством не перебував, та він ОСОБА_1, не уповноважував на які небудь юридичні дії. ОСОБА_1, в штатті підприємства не працював.

Свідок ОСОБА_6, яка допитана в судовому засіданні суду показала, що працює з 2009 р.,бухгалтером у ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" по даний час. Також зазначила, що ОСОБА_1, в трудових відносинах із ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" не перебував, відрахування до бюджету не здійснювались.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, показав, що є власником підприємства, ОСОБА_1, у трудових відносинах із ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" не перебував, відповідних відрахувань не здійснювалось, також зазначив, що ніхто із директорів ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" до нього накази про прийняття на роботу ОСОБА_1, не підписував.

Свідок ОСОБА_7, який допитаний в судовому засіданні суду показав, що він головний інженер на підприємстві, чи ОСОБА_1, працював на підприємстві йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, показав суду, що він із 2006 р, по 2014 р., працював на підприємстві машиністом екскаватора. Також зазначив, що ОСОБА_1, працював на підприємстві юристом, отримував заробітну плату, мав робоче місце на підприємстві.

Оглянутими в судовому засіданні доказами які знаходяться в матеріалах справи №688/4284/15-Ц за заявою ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, і на яких неодноразово наголошував в судовому засіданні представник відповідача, а саме: повідомленням УПФ України в м.Шепетівка та Шепетівському районі від 31.07.2015 р., №8584/08 у якому зазначено, що станом на 31.07.2015р., у звітності, що подавалася ТОВ «Шепетівським гранкар`єром» до управління ПФУ за період з 01.01.2007 р., по 31.12.2012 р., інформація щодо особи ОСОБА_1, відсутня; повідомленням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Хмельницьке обласне відділення, у якому зазначено, що в період з 01.01.2007р., по 31.12.2010р., передбачена законодавством звітність Ф4-ФСС з ТВП подавалась, однак персоніфікація матеріального забезпечення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до введення єдиного соціального страхування (до 01.01.2011р.) не здійснювалась. З 01.01.2011р., по 31.12.2012р., відповідно до поданих заяв - розрахунків від ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1, не нараховувалась і не виплачувалась; повідомленням Шепетівської ОДПІ, у якому зазначено, що згідно поданих ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф.1-ДФ) в період з 01.01.2007р., по 31.12.2012р., відомості про громадянина ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, а також про нарахування доходу (заробітної плати), відрахувань з доходу, виплат лікарняних, або інших доходів відсутні, що на думку суду і підтверджується факт, що ОСОБА_1, не перебував у будь-яких трудових відносинах із ТОВ «Шепетівський гранкар`єр».

Трудове законодавство забезпечує особі, яка працевлаштовується на роботу за трудовим договором, низку істотних гарантій. Так, роботодавцю забороняється необґрунтовано відмовляти особі у прийомі на роботу; не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав або встановлення переваг при прийомі на роботу з обставин, не пов'язаних із діловими якостями працівника (недопущення дискримінації); працівник має право на щорічну відпустку, соціальне страхування та інші трудові і соціально-побутові пільги і переваги.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так, ОСОБА_1, заявлено вимогу про визнання трудового договору укладеного 28.05.2007 року законним. На думку суду така вимога позивач не підлягає задоволенню оскільки такого договору до суду подано не було, що позбавляє суд можливості дослідити вищевказаний договір та прийняти рішення по заявленій вимозі позивача.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1, на яку посилався останній як на підставу своїх позовних вимог, зазначаючи при цьому, що в його трудовій книжці зроблений запис від 28.05.2007 р., що він прийнятий ТОВ „Шепетівським гранкар'єром" на посаду начальника юридичного відділу (Наказ № 40к від 28.05.2007 р.).

Як встановлено судом у вищевказаній копії трудової книжки дійсно міститься запис від 28.05.2007 р., але суд не може прийняти до уваги дану копію трудової книжки та як вищевказаний запис не засвідчений печаткою підприємства та підписом керівника.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, об'єктом права особи та її власністю.

Згідно п. 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Крім того на думку суду копія договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року не є належним та допустимим доказом який б підтверджував факт дійсного укладення даного договору позивача з відповідачем. ОСОБА_1, оригінал вищевказаного договору суду для огляду не було надано, а також оригінал даного договору відсутній і в ТОВ „Шепетівський гранкар'єр", що позбавляє суд можливості дослідити оригінал договору та пересвідчитись в справжності договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Із твердженнями ОСОБА_1, який посилався на ст. 61 ЦПК України, а також зазначав, що вищевказаний договір досліджувався та посвідчений суддею (Копія вірна), при розгляді справи № 2/688/1073/13, рішення суду від 23.12.2013 р., вступило у закону силу, тому договір необхідно вважати належним та таким, що підтверджує, що саме даний договір дійсно укладався між ним та ТОВ „Шепетівський гранкар'єр", суд погодитись не може, оскільки ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 02.11.2015 р., рішення Шепетівського міськрайонного суду від 23.12.2013 р., по справі 688/4284/13-ц провадження № 2/688/1073/13 скасовано за нововиявленими обставинами, а отже вищевказане рішення втратило у зв'язку із переглядом за нововиявленими обставинами і свою чинність.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України, письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, позивачем не було надано суду доказів того, що під час надання юридичних послуг ТОВ „Шепетівському гранкар'єру" він не перебував у трудових відносинах з іншою юридичною чи фізичною особою, а тому суд приходить до висновку, що на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюються норми Кодексу Законів про працю України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим.

Оскільки судом встановлено, що позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, то суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог щодо визнання трудового договору, укладеного 28 травня 2007р. - законним, та визнання договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009р., укладеного між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та ОСОБА_1, - трудовим.

ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулось до суду 30.12.2015 року із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року.

У своїй зустрічній позовній заяві т.в.о директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» ОСОБА_3, зазначив, що приступив до виконання повноважень директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на підставі протоколу загальних зборів № 1/15від 20.02.2015р., та виконує дані обов'язки до теперішнього часу. Через декілька місяців роботи на посаді він дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Однак, лише нещодавно, під час детального вивчення копії вищезазначеного договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, було виявилено, що він є підробленим. Адже зроблені на ньому підписи директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виконані не ними, а невідомими їм особами. До того ж печатка ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на даному договорі є також підробленою.

Як вже вище зазначалось, судом не оглянутий оригінал договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 р., що позбавляє суд можливості прийняти даний договір як належний та допустимий доказ.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається із постанови від 05.02.2009 р., Житомирського Апеляційного Господарського суду ОСОБА_1, брав участь представником у справі на стороні боржника (ТОВ «Шепетівський гранкар'єр») за довіреність №25 від 05.02.2009 р. А отже строк позовної давності слід рахувати не з моменту коли т.в.о директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» ОСОБА_3, дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року, а з моменту коли ОСОБА_1, почав представляти інтереси ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» в судових справах, на що вищевказане підприємство і уповноважувало у формі довіреності ОСОБА_1

Відповідно до вище вказаного аналізу Верховний Суд України встановив правову позицію (у справі № 6-116цс13), для застосування судами при розгляді аналогічних справ, а саме: відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності у вищевказаних правововідносинах розпочався 05.02.2009 р., і тривав протягом 3 років - по 05.02.2012 р., включно, а позивач звернувся до суду з позовом лише 30.12.2015 р., тобто після спливу позовної давності.

З оляду на вище викладене суд вважає, що у зустрічному позові слід відмовити, із застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 169, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар`єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар`єр» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя Огороднік І.В.