У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В.,Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 11 241,71 доларів США, що в еквіваленті становить 279 249 грн 75 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 13 листопада 2007 року акціонерний комерційний банк «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 21 000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом з терміном повернення до 12 листопада 2032 року.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки, визначені умовами кредитного договору, належним чином не виконував, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, ПАТ «Банк Форум» просило позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено, заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 279 249 грн 75 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відсутня прострочена заборгованість за основною сумою кредиту, у зв'язку із чим дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, виходив з того, що згідно із розрахунком ПАТ «Банк Форум» у відповідача наявна заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку із чим позивачем нараховані штрафні санкції у вигляді пені, а врахувавши, що умовами кредитного договору сторони погодили право банку вимагати повернення усієї суми кредиту у випадку несплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку про наявність підстав для дострокового стягнення з відповідача суми заборгованості у повному розмірі.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 листопада 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0421/07/26, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 21 000,00 дол. США зі сплатою 12 % річних терміном до 12 листопада 2032 року.

Згідно з п. 2.5 договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п. 2.7 цього договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п. 2.7 договору дати є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно.

За умовами п. 3.2.2 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з п. 2.3 цього договору. Не пізніше визначеного п. 1.2 цього договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Згідно з п. 3.3.7 договору позичальник зобов'язаний протягом дії цього договору застрахувати предмет застави на користь банку.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн (п. п. 4.1, 4.4 кредитного договору).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачем неналежно виконуються умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 10 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 279 249 грн 75 коп., на підтвердження чого надав розрахунок, за яким прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів склала 0,00 грн, поточна заборгованість з повернення кредитних коштів - 252 393 грн 84 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 15 491 грн 53 коп.; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами -3 365 грн 14 коп.; сума пені в розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами - 2 999 грн 24 коп.; штраф за порушення умов п. 3.3.7 договору - 5 000 грн (а. с. 3).

Таким чином, станом на 10 лютого 2015 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати нарахованих відсотків за користування кредитом (останній платіж здійснено 23 липня 2014 року), у зв'язку із чим позивачем була нарахована пеня, а також штраф за невиконання умов п. 3.3.7 кредитного договору.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що сторони договору обумовили право банку вимагати повернення усієї суми кредиту не тільки у випадку прострочення позичальником повернення частини кредиту, але і у разі несплати ним нарахованих відсотків за користування кредитним коштами, а тому, враховуючи, що з серпня 2014 року ОСОБА_3 не сплачує відсотки за користування кредитом, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та дострокового повернення кредиту.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана