ЄУН № 389/1071/16-ц
Провадження № 2/389/372/16
У Х В А Л А

17 червня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у м. Знамянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знамянка» регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про зобовязання укласти трудовий договір, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В матеріалах даної цивільної справи міститься звернення ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України ОСОБА_2 від 16.04.2016 року в тому числі з приводу незаконних (на його думку) дій головуючого судді Берднікової Г.В. при розгляді іншої цивільної справи за його ж позовом, з висловленням суджень щодо упередженості судді, а також проханням вступити у справу з метою попередження порушення суддею Бердніковою Г.В. норм процесуального та матеріального права.

Дане звернення було представлено позивачем при розгляді цієї справи у попередньому складі суду на підтвердження підстав для заявлення відводу судді Українському В.В., у відношенні якого позивачем також висловлена недовіра в зазначеному зверненні.

У попереднє судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій серед іншого просив у разі його неявки провести розгляд справи 17.06.2016 року за його відсутності.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 20 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов'язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що обєктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому, у справі Morris v. the United Kingdom Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ'єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об'єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього. Аналогічне рішення викладено у справі Findlay v. the United Kingdom.

Незважаючи на те, що головуючий не має будь - якої упередженості до жодної сторони у справі та не має зацікавленості у розгляді справи, водночас враховуючи те, що позивач висловлює недовіру судді, хоча й при розгляді іншої цивільної справи, однак долучає дане звернення і до матеріалів цієї справи, висловлюючи на його підставі недовіру попередньому складу суду, що розглядав дану справу, а тому з метою запобігання виникненню при розгляді справи щонайменших сумнівів в обєктивності та неупередженості судді, з метою уникнення можливих суджень учасників судового процесу на рахунок безсторонності судді, недопущення в подальшому невірного сприйняття сторонами рішення суду по суті спору, а також для забезпечення ефективності розгляду даної справи, головуючий вважає за доцільне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24, 210 ЦПК України суд ,-

У Х В А Л И В:

Прийняти самовідвід головуючого судді Берднікової Галини Володимирівни у справі за позовом ОСОБА_1 до виробничого підрозділу «Локомотивне депо Знамянка» регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про зобовязання укласти трудовий договір.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Берднікова