Справа № 201/7589/16ц
Провадження № 2/201/2050/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016р. ОСОБА_1 звернулася в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (треті особи приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 6-8).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві та додаткових поясненнях від 06.07.2016р. посилалася на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО ОСОБА_2 № 1143 від 19.02.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 72 858,89 грн., та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису 1700 грн., всього 74 558,89 грн., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки є таким, що вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригіналу кредитного договору. Анкета-заява від 30.06.2012р. не є кредитним договором, так як у вказаній анкеті заяві взагалі ніде не вказано про виникнення кредитних відносин, в тому числі не вказана ні сума кредиту, ні дата та спосіб його повернення, ні відсотки за користування кредитом, ні інші передбачені діючим законодавством обовязкові умови кредитного договору, а тому не підтверджує факт існування між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачкою правовідносин, за яких визнається безспірна наявність боргу. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало нотаріусу для вчинення виконавчого напису засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив, з якого дня у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимоги до ОСОБА_1 і чи виникло взагалі, чи дотриманий банком трирічний строк, чим порушив приписи ч. 1 ст. 88 Закону "Про нотаріат" та п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Нотаріусом порушені вимоги щодо строків здійснення виконавчого напису після надіслання боржнику вимоги про усунення порушень, та фактично за відсутності доказів надсилання та вручення вимоги на конкретну суму.

Крім того, нотаріусом порушені обовязкові в тому числі і для нотаріуса при здійсненні виконавчого напису положення ст. 360-7 ЦПК, Обов'язковість судових рішень ВСУ про обовязкове застосування Висновків ВСУ щодо застосування норм права для визначення початку перебігу строків позовної давності по пені, викладених, зокрема, в Постановах ВСУ № 6-116цс13, № 6-160цс14 від 19.11.2014р.. Так в виконавчому напису вказано, що стягнення провадиться з а кредитним договором б/н від 30.06.2012р., за строк три роки шість місяців один день, а саме з 30.06.2012р. по 31.12.2015р., сума стягнення складається з залишку заборгованості за кредитом 33 225,91 грн.; сума заборгованості за відсотками 34830,29 грн.; пеня та комісія 1333,22 грн., що суперечить вимогам п.1 ч.2 ст. 258 ЦК, відповідно до якої до вимог про стягнення штрафу, пені позовна давність застосовується в один рік. Таким чином, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачкою не існує безспірної заборгованості.

Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 від 19.02.2016р., зареєстрований в реєстрі за №1143 таким, що не підлягає виконанню.

В наданій суду 07.11.2016р. заяві представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16.08.2016р. - а.с. № 95) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити вимоги та розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Крім того, просив врахувати, що сума заборгованості яка випливає із наданої представником відповідача виписки з розрахунку відрізняється від суми заборгованості, яка була стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с. № 124, 125).

Представник відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 29.04.2015р.- а.с. № 118), в судове засідання не з,явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази ( а.с. № 117), про причини неявки суд не сповістив. Раніше, в поданій до суду заяві про відкладення слухання справи від 07.07.2016р., представник відповідача просив відкласти слухання справи для надання можливості підготувати заперечення проти позову, проте станом на 07.11.2016р. відповідач так і не скористався правом надання письмових заперечень.

Третя особа приватний нотаріус ДМНО - ОСОБА_2 в наданих суду 07.07.2016р. письмових поясненнях, позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено на підставі наданих банком документів, які підтверджували безспірність заборгованості та у суворій відповідності до вимог закону. Щодо нікчемності договору, зазначила, що банком був наданий нотаріусу саме договір від 30.06.2012р., який підписаний позивачем особисто, а відсутність інформації щодо вказаного договору у відповіді банку на лист позивачки не може свідчити про його не існування. Крім того, нотаріусом були повністю дотримані вимоги порядку щодо трирічного строку ( та однорічного строку стосовно пені ) для вчинення виконавчого напису, оскільки з моменту предявлення вимоги, на підставі якої було вчинено виконавчий напис, не минуло зазначених строків, що підтверджується копією самої вимоги про усунення порушень, поштовою квитанцією та описом вкладення. Просила в задоволенні позову відмовити. В судове засідання 07.11.2016р. нотаріус не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, про причини неявки суд не сповістила (а.с. №120).

Представник третьої особи Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з,явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, про завчасне отримання третьою особою судової повістки (а.с. № 121), до суду 01.11.2016р. від старшого державного виконавця Покровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за відсутністю третьої особи та винесення рішення на розсуд суду (а.с. № 122).

Враховуючи належне повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З урахуванням тих обставин, що стороною відповідача по справі було подана заява з проханням відкласти слухання справи для надання можливості надати заперечення проти позову, отже незгода з позовом та позиція відповідача буде врахована при розгляді справи, суд розглянув справу на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.06.2012р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку та видано платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с. № 17).

01.02.2016р. банк надіслав на адресу позивача письмову вимогу про погашення заборгованості станом на 31.12.2015р. в розмірі 73 358 грн.89коп. (а.с. № 65).

19.02.2016р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 74 558 грн.89коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.06.2012р. Заборгованість складається з : заборгованості за кредитом 33 225грн.91коп.; заборгованості по відсоткам в розмірі 34 830 грн.29коп.; пеня та комісія 1 333грн. 22 коп.; штраф 3 469 грн. 47 коп. Крім того, з позивачки було також стягнуто витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700грн. (а.с. № 11).

В даному виконавчому написі приватним нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за 3 роки 6 місяців та один день з 30.06.2012р. по 31.12.2015р.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом МЮУ від 03.03.2004р. № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Як вбачається з наданих нотаріусом документів, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: анкети заяви б/н від 30.06.2012р., розрахунку заборгованості станом на 31.12.2015р., досудової вимоги з підтвердженням про її надіслання (а.с.№ 62-67).

Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як вбачається з виконавчого напису, строк за який провадиться стягнення становить 3 роки 6 місяців та один день з 30.06.2012р. по 31.12.2015р.

Таким чином, з огляд на те, що виконавчий напис було вчинено 19.02.2016р., то строк, з якого повинна була стягуватись заборгованість, з урахуванням строків позовної давності, повинен обчислюватись з 2013р., тоді як заборгованість стягнута з 2012р.

Крім того, з розрахунку банку не вбачається, за який період було нараховано штраф, як фіксовану частину, так і відсоток від суми заборгованості, а тому суд виходить з того, що заборгованість по штрафу, як зазначено у виконавчому написі, нарахована, в тому числі за період з 30.06.2012р. по 31.12.2015р., не дивлячись на те, що для даної вимоги відповідно вимог ст. 258 ЦК України взагалі встановлено строк позовної давності в один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими посилання позивачки та її представника, що надані банком документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 від 19.02.2016р., зареєстрований в реєстрі за №1143 таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується підстав позову, зазначених позивачкою та її представником в позовній заяві, як відсутність оригіналу кредитного договору, неналежне оформлення розрахунку заборгованості, відсутність інформації про вручення позивачці письмової вимоги про наявність заборгованості, відсутність взагалі кредитного договору, оскільки анкета заява не є кредитним договором, відсутність інформації про умови та правила надання банківських послу, суд оцінює критично, оскільки всі ці обставини для вчинення нотаріального напису не мають суттєвого значення, а можуть бути лише підставою для визнання договору недійсним, його розірвання, тощо. Крім того, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що позивачкою вносились грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, отже позивачка визнала умови договору.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивачки, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 551 грн. 21коп., що підтверджується квитанцією (а.с. № 18).

На підставі викладеного, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом МЮУ від 03.03.2004р., ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19.02.2016р., зареєстрований в реєстрі за №1143 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 30.06.2012р. в розмірі 74 558 грн.89коп. та складається з: заборгованості за кредитом 33 225грн.91коп.; заборгованості по відсоткам в розмірі 34 830 грн.29коп.; пеня та комісія 1 333грн. 22 коп.; штраф 3 469 грн. 47 коп.; витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.