Ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на, що рішенням Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 11 березня 2013 року на її користь з відповідача стягнуто заборгованість за договорами позики від 1 травня 2011 року та від 10 жовтня 2011 року на загальну суму 51 663,82 грн. Відповідач лише частково сплатила зазначену заборгованість.

Ураховуючи наведене, просила відшкодувати їй збитки, 3% річних та інфляційні втрати.

Крім того, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 збитки в сумі 63 942,60 грн, оскільки за договором позики від 1 травня 2011 року остання винна їй 3 800 доларів США, що на день розгляду справи еквівалентно 30 373,40 грн, проте станом на 4 березня 2015 року 3 800 доларів еквівалентно 90 316 грн. Оскільки рішенням Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 11 березня 2013 року з відповідача стягнуто 30 373,40 грн, позивач просила стягнути додатково 63 942,60 грн збитків, 18 735,18 грн інфляційних втрати, та 3 747,21 грн 3% річних.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 569,06 грн 3% річних від простроченої суми за період з 22 березня 2013 року до

5 березня 2015 pоку, 17 493,33 грн інфляційних втрат за вказаний період, 221,57 грн витрат на сплату судового збopy, всього 20 283,96 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня

2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір та період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, а саме з 2 569,06 грн до 824,33 грн 3% річних від простроченої суми, з 17 493,33 грн інфляційних втрат до 5 135,54 грн, період з 22 березня 2013 року до 5 березня 2015 pоку на період з 22 березня 2013 року по 24 лютого 2015 року. Ухвалено, що загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 становить 6 181,44 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначала, що апеляційним судом скасовано рішення місцевого суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно із ч. 1 ст. 294 України ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що Комунарським районним судом

м. Запоріжжя рішення було ухвалено 22 травня 2015 року, з апеляційною скаргою представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який приймав участь у розгляді справи в місцевому суді, звернувся 5 червня 2015 року, тобто з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 294 ЦПК України строку, заява про поновлення такого строку в матеріалах справи відсутня, відсутнє й клопотання про поновлення строку безпосередньо в апеляційній скарзі відповідача.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження у справі.

Суддею-доповідачем не вирішено питання про залишення скарги без руху для надання обґрунтованої заяви про поновлення строку на виконання вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України, а вчинено процесуальні дії поза межами процесуальних строків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Зазначені обставини апеляційний суд залишив поза увагою, в порушення вищенаведених вимог цивільного процесуального закону відкрив апеляційне провадження та розглянув по суті апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, при тому, що строк на апеляційне оскарження такого рішення поновленим не був.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 повний текст рішення отримав лише 28 травня

2015 року, тому граничний термін подачі апеляційної скарги є 8 червня

2015 року не свідчить про своєчасне звернення з апеляційною скаргою, оскільки останній був присутнім при проголошенні рішення у суді першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційним судом порушено вимоги ст. 297 ЦПК України при відкритті апеляційного провадження та проведено перевірку судового рішення за скаргою, поданою з пропуском строку на апеляційне оскарження, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька М.К. Гримич
О.В. Кафідова В.М. Коротун