БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1961/16-ц
провадження № 2/361/1583/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
за участю секретарів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення грошового зобовязання, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення грошового зобовязання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 березня 2013 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 64 810 (шістдесят чотири тисячі вісімсот десять) грн. 93 грн. Рішення набрало законної сили.

Як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідачем частково виконане зазначене рішення суду, а саме, із вказаної суми ОСОБА_5 сплатив лише 14 960 (чотирнадцять тисяч девятсот шістдесят) грн.

Таким чином, позивач вважає, що невиплачена сума коштів знецінилася за рахунок інфляції і її недостатньо для повного відшкодування боргу, а тому відповідач має сплатити позивачу втрати від простроченої суми боргових зобовязань у розмірі 40 179,85 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргових зобовязань у розмірі 4493,60 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, при цьому пояснивши, що у нього немає можливості сплачувати суму боргу ОСОБА_4

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 64 810 (шістдесят чотири тисячі вісімсот десять) грн. 93 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що вищевказане рішення суду ОСОБА_5 виконано частково, а саме, сплачено ОСОБА_4 суму боргу у розмірі14 960 (чотирнадцять тисяч девятсот шістдесят) грн., про що свідчать копії виписок та розписка. Остання сплата боргу відбулася 31 грудня 2015 року. Такі ж обставини підтвердив у судовому засіданні і відповідач.

Отже, на даний у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 49 850 (сорок девять тисяч вісімсот пятдесят) грн. 93 коп.

Із наданого позивачем розрахунку, який суд бере до уваги, вбачається, що останній просить стягнути із відповідача втрати від інфляції за період із 24.03.2013 р. по 24.06.2016 р. у розмірі 40 179 (сорок тисяч сто сімдесят девять) грн. 85 коп. та 3 % річних за період із 24.03.2013 р. по 24.03.2016 р. у розмірі 4493 (чотири тисячі чотириста девяносто три) грн. 60 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такі ж висновки викладені у правовій позиції постанови Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі за № 6-113цс14.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у розмірі 40 179 (сорок тисяч сто сімдесят девять) грн. 85 коп. та 3 % річних у розмірі 4 493(чотири тисячі чотириста девяносто три) грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин