АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3677/15 Головуючий 1-ї інстанції Ульяніч І.В.
Справа №645/168/16-ц Доповідач Довгаль А.П.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та збитків згідно Закону України «Про захист прав споживача», -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2О.), в якому просила стягнути з відповідача на її користь 13 380,00грн., індексацію цієї суми 6 418,48грн. та 3% (відсотки) річних 401,40грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 07 червня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір №FJ-323L на виготовлення та передачу у власність виробу (надалі договір), відповідно до умов якого вона сплатила ОСОБА_2 за виготовлення конструкції балкону суму 13 380,00грн. Перед підписанням договору відповідач розяснив, що за вказану суму буде зроблено: виготовлення і монтаж конструкції «під ключ». Проте згодом виявилося, що за монтаж конструкції потрібно сплатити ще 13 000,00грн., що їй не було відомо перед укладенням договору, тобто, на її думку, виникла помилка щодо прав та обовязків сторін. Позивач зазначає, що монтаж конструкції має для неї істотне значення, і якби вона знала, що за монтаж необхідно доплатити ще додатково 13 000,00грн., то вона би не підписувала цей правочин. Добровільно відмовитися від цього договору та повернути сплачені нею кошти ФОП ОСОБА_3 відмовився, у звязку з чим вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року з відповідача на її користь було стягнуто 13 380,00грн., які нею були сплачені за цим договором. Відповідач користувався її коштами більше року. Оскільки укладений договір визнано судом недійсним з підстав передбачених ст.230 ЦК України (під впливом обману), а тому відповідач, який застосував до неї обман, зобовязаний відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі. Також зазначає, що за цей період розмір інфляції склав 47,8% (відсотків), а тому ОСОБА_2 повинен сплатити їй ще інфляційні та 3% (відсотка) річних.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Окрім того, просить стягнути з відповідача ще додатково суму неустойки, яка за її підрахунком становить 5 552,70грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного й обгрунтованого висновку про недоведеність заявлених нею позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що 07 червня 2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір індивідуального номеру заказу №FJ-323L, в якому зазначено «заказник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій по розцінкам виконавця». Вартість виробу сторони визначили на загальну суму 13 380,00грн., з яких задаток в розмірі 13 380,00грн. і борг в сумі 2 670,00грн, який повинно сплатити до передачі конструкції у власність (а.с. 3).

Після сплати усієї суми вартості конструкції балкону, яку ОСОБА_1 вносила частинами, та передачі її заказчику, виявилось, що за монтаж цієї конструкції ОСОБА_1 повинна сплатити виконавцю ще додатково 1 300,00грн., оскільки в укладеному нею договорі про монтаж безпосередньо виконавцем цих послуг нічого зазначено не було. Узнавши про таке, ОСОБА_1 відмовилися від цієї конструкції і запропонувала відповідачу повернути їй сплачені йому гроші. На цю пропозицію ОСОБА_2 відмовився і ця обставина змусила ОСОБА_1 звернутися до суду.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року договір №FJ-323L від 07 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 визнано недійсним.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 380,00грн. у якості відшкодування шкоди за невиконання договору.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржувалося, рішення набрало законної сили і по теперішній час є чинним.

Як стверджувала в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 через декілька днів після винесення судом рішення, а саме 07.06.2015року повернув їй сплачені кошти в сумі 13 380,00грн., іншу суму 500,00грн. моральної шкоди, яка також була стягнута за цим рішенням, не повернув по теперішній час.

Доказів які б свідчили, що ОСОБА_1 зверталася до суду за видачею виконавчого листа на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року і такий виконавчий документ предявлявся на виконання до ВДВС матеріали справи не містять.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми 13 380,00грн., як подвійного розміру збитків за вчинений відносно неї обман, то ці вимоги є надуманими, оскільки рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.05.2015року договір визнано недійсним з підстав передбачених ст.229 ЦК України, тобто внаслідок помилки щодо обставин, які мають суттєве значення, прав та обовязків сторін, а не з підстав визначених ст.230 ЦК України. З урахуванням цих обставин, районний суд правомірно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні цих позовних вимог.

Оскільки рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.05.2015року було виконано ОСОБА_2 добровільно, тобто на протязі менш ніж одного місяця з моменту його ухвалення, про що зазначила сама ОСОБА_1, що свідчить про відсутність прострочення зобовязання з боку відповідача, а тому підстави для нарахування інфляційних та 3% річних відсутні.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 5 552,70грн., які містяться в апеляційній скарзі, то згідно положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки таких вимог позовна заява не містить, тому розгляд цього питання виходить за межі заявлених позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд повно, всебічно та обєктивно розглянув справу, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, всім зібраним доказам надав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -