Справа № 298/1076/16-ц
Номер провадження 2/298/332/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі;

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Вороняк А.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Малоберезнянська сільська рада Великоберезнянського району про позбавлення права користування приміщеннями будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку №154 в с. Малий Березний вул.Центральна (колишня вул. Леніна) Великоберезнянського району. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач,який в ньому не проживає понад вісімнадцять років. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у користуванні,володінні та розпорядженні житловим будинком, який належить їй на праві приватної власності,а відповідач у добровільному порядку не усуває такі, тому позивачка просить позбавити відповідача права користування приміщенням будинку №154 по вул. Центральній в с. М.Березний.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилася ,однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку №154 в с.Малий Березний вул. Центральна (вул.Леніна) Великоберезнянського району Закарпатської області є позивачка ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.03.2009 року.

З копії довідки, що видана виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1997 року.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається, позивач обґрунтовував свої вимоги як з посиланням на захист права власності , так і з посиланням на те, що відповідач, як член сімї, втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Так, згідно частин 2, 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 156 ч.4 ЖК України, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Стаття 162 ЖК України визначає, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач у спірному будинку не проживає понад 18 років , відповідач не несе витрати по утриманню цього будинку, угод між останнім та позивачем про безоплатне чи платне користування жилим приміщенням не укладалося, в подальшому позивач не бажає укладати з відповідачем таких угод.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №154 в с.Малий Березний вул. Центральна, Великоберезнянського району Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.316,317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Малоберезнянська сільська рада Великоберезнянського району про позбавлення права користування приміщеннями будинку задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування житловим приміщенням будинку, за адресою с.Малий Березний вул. Центральна,154, Великоберезнянського району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: М.С.Лютянська