Ухвала

іменем україни

31 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Універбур», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Белхаус-Україна», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, а після його смерті дізналась про існування договору купівлі-продажу від 07 грудня 2009 року № 7/12/09, згідно з яким ТОВ «Універбур» продало, а ОСОБА_5 придбав виставковий екземпляр будинку щитового. Після смерті чоловіка ТОВ «Універбур» звернулось до суду із позовом про стягнення з неї, як спадкоємця ОСОБА_5, заборгованості за договором від 07 грудня 2009 року № 7/12/09 у розмірі 604 250,41 грн.

Вказуючи на те, що договір купівлі-продажу від 07 грудня 2009 року № 7/12/09 було укладено без її згоди, позивач просила визнати його недійсним. Крім того, придбаний будинок не використовувався в інтересах сім'ї.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У статтях 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 07 грудня 2009 року між ТОВ «Універбур» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу № 7/12/09, предметом якого був виставочний екземпляр будинку щитового.

Згідно з актом прийому-передачі від 07 грудня 2009 року ТОВ «Універбур» передало, а ОСОБА_5 прийняв виставковий екземпляр будинку щитового вартістю 617 450,40 грн.

30 грудня 2010 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору від 07 грудня 2009 року, якою передбачено, що покупець зобов'язується провести оплату за товар в безготівковій формі в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом трьох років з моменту передачі товару продавцем покупцю. Крім того, визначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2012 року.

03 грудня 2012 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору від 07 грудня 2009 року, якою передбачено, що станом на 01 грудня 2012 року ОСОБА_5 здійснив розрахунок за отриманий товар у розмірі 8 399,99 грн. Заборгованість станом на 01 грудня 2012 року складає 609 050,41 грн. Також сторони погодили порядок проведення розрахунків покупцем за отриманий товар.

03 квітня 2014 року ОСОБА_5 помер.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Універбур» стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу від 07 грудня 2009 року у розмірі 604 250,41 грн.

Колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які відповідно до ст. 203 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович