Справа № 127/5551/16-ц
Провадження № 2/127/2830/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 червня 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря Тонкопій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2016 року ПАТ КБ „Приватбанк (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1, який мотивовано тим, що 21.08.2007 року між ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем укладено Кредитний договір №VIW3AЕ00002236, відповідно до якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит в розмірі 21 772,02 доларів США на термін до 19.08.2012 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші платежі згідно кредитного договору. Згідно Кредитного договору, у випадку порушення зобовязань за Кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими платежами згідно кредитного договору, у звязку з чим станом на 01.03.2016 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 110 627,69 доларів США, яка складається з наступного:

-16 673,84 долари США заборгованість за кредитом;

-31 684,23 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 077,30 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

-61 192,32 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав позов, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом про день, час та місце судового розгляду завчасно та належним чином.

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21.08.2007 року між ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем укладено Кредитний договір №VIW3AЕ00002236, відповідно до якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 21 772,02 доларів США на термін до 19.08.2012 року на наступні цілі: купівлю автомобіля 17 101,02 долари США, а також в розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2, та у розмірі 4 671,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору (а.с.8-10). За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1% від суми виданого кредиту в момент видачі кредиту, винагороду за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми наданого кредиту щомісячно в Період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 Договору та винагороду за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до п.6.2 Кредитного договору.

Згідно п.7.1 Договору, щомісяця в період сплати (з 20 по 25 число кожного місяця) відповідач зобовязався сплатити щомісячний платіж розмірі 389,15 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, відповідач надав позивачу в заставу автомобіль BMW Volkswagen VW T4.

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів. Станом на 01.03.2016 року у відповідача виникла заборгованість, за розрахунками позивача (а.с.4-6) в розмірі 110 627,69 доларів США, яка складається з наступного:

-16 673,84 долари США заборгованість за кредитом;

-31 684,23 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 077,30 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

-61 192,32 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань по поверненню тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, становить 61 192,32 долари США, що, враховуючи обставини справи, значно перевищує розмір збитків 48 358,07 доларів США (з яких: заборгованість за тілом кредиту 16 673,84 долари США; заборгованість за процентами за користування кредитом 31 684,23 долари США).

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно Правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року, справа № 6-100 цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 48 358,07 доларів США.

Суд зазначає, що стягнення всієї суми заборгованості по всім зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності.

Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

П.4.1 Кредитного договору визначено, що сплата пені здійснюється в гривнях. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Отже, пеню за прострочення заборгованості, відповідно до норм Закону та умов Договору, слід стягнути в гривневому еквіваленті.

Стосовно стягнення заборгованість по комісії за користування кредитом суд зазначає, що згідно п.6.2 Кредитного договору, сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Оскільки позивач, здійснюючи розрахунок еквівалентної заборгованості по кредитному договору застосовував офіційний курс НБУ (27,09 гривні за 1 долар США) на дату розрахунку (01.03.2016 року), суд, при визначені розміру пені та комісії в гривні, приходить до висновку про застосування при цьому офіційного курсу НБУ станом на день ухвалення рішення (24,90 гривні за 1 долар США).

З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідача по договору, яка виникла станом на 17.06.2015 року, у наступному розмірі:

-16 673,84 долари США заборгованість за кредитом;

-31 684,23 долари США заборгованість по процентам за користування

-26 824,77 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом;

-1 204 115,94 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, а також зобовязувався сплачувати інші платежі за договором, у випадку порушення взятих на себе зобовязань, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору.

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, в розмірі встановленому судом.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 36 524,77 грн., що становить 81,25 % від задоволеної частини позовних вимог, пропорційно до сплаченого судового збору в розмірі 44,953,56 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 525,526, 626, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк заборгованість за Кредитним договором №VIW3AЕ00002236 від 21.08.2007 року в розмірі:

-16 673,84 долари США заборгованість за кредитом;

-31 684,23 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом;

-26 824,77 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом;

-1 204 115,94 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк судові витрати у виді судового збору в сумі 36 524,77 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: