№ 207/2807/16-ц
№ 4-с/207/26/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.

за участю секретаря Білецької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 07.09.2016 року у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, заінтересована особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська зі скаргою, у якій просив визнати дії державного виконавця Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про арешт квартири АДРЕСА_1, просить визнати її не правомірною і скасувати, оскільки розмір арештованого майна та його вартість значно перевищують розмір заборгованості з аліментів, не погоджується з розміром нарахованої державним виконавцем заборгованості, вважає її погашеною. Вважає, що строк оскарження постанови державного виконавця пропустив з поважних причин, оскільки з 09 по 23 вересня 2016 року знаходився за межами Дніпропетровскої області, заявив клопотання про поновлення строку, так як звертався зі скаргою до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, але скаргу було повернуто ухвалою від 07.07.2016 року.

В обгрунтування скарги заявник послався на те, що рішенням Баглійського районного суду від 25.04.2014 року стягнуто з нього як боржника на користь стягувача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, він сплачував їх, має при собі квитанції, але державний виконавець їх неправильно рахує. Виконавче провадження відкрито, за заявою стягувача від 01.09.2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника в рахунок погашення заборгованості в сумі 18825 грн. з аліментів. Вважає, що заборгованість складає меншу суму станом на листопад 2015 року 8000 грн. Таким чином виконавець порушив Закон України Про виконавче провадження згідно ч.2 ст. 74, ч.7 ст. 52 якого у разі наявності заборгованості з аліментів понад 3 місяці накладається арешт на майно боржника, звернення стягнення на єдине житло боржника може бути здійснено лише при перевищенні сумою, що підлягає стягненню, 10 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому точної або приблизної дати коли саме дізнався про порушення своїх прав і винесення оскаржуваної постанови заявник не вказує; оскаржив постанову від 07.09.2015 року до Кіровського суду 04.07.2016 року.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи, викладені у скарзі, просив задовольнити скаргу у повному обсязі. Пояснив, що тимчасово не працював, сплачував аліменти у розмірі, який дозволяв його дохід, офіційних довідок про підтвердження доходу не має і держвиконавцю не надавав. Вважає, що на даний час заборгованість є меншою, ніж вказує виконавець.

Представник Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та день розгляду справи, просив розглянути скаргу без його участі, про що надіслав письмову заяву. Подав письмові заперечення проти скарги, вважає винесену постанову правомірною, заборгованість з аліментів не погашена і становить 18865 грн. на 24.10.2016 року, за таких умов закон не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні подала письмові заперечення проти скарги, зазначила, що не подавала жодних заяв про нібито погашення заборгованості з аліментів та зняття арешту з квартири боржника, ці заяви сфальсифікував сам боржник, проти задоволення скарги боржника заперечує, оскільк на даний час борг становить 19221 грн. 85 коп. на 01.11.2016 року, дитина є інвалідом, у разі зняття арешту вважає, що боржник ніколи не сплатить існуючу заборгованість.

Виходячи з обставин справи, встановлених ст. 386 ЦПК України термінів розгляду скарги, суд вважає можливим розглянути скаргу без участі представника відділу державної виконавчої служби.

Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали, додані сторонами до скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.09.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа № 2/207/772/14 виданого Баглійським районним судом (л.с.11) про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2

У відповідності до ст. 74 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. У разі незгоди з розрахунком заборгованості дії державного виконавця можуть бути оскаржені начальнику ВДВС або до суду.

Згідно ст. 50 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ч. 7 ст. 52 вказаного Закону у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. ст. 384, 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлений судом. У відповідності до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Виходячи з встановлених під час розгляду обставин, зокрема, наявності заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує 19 тис. грн. на час розгляду скарги у суді, розрахунок якої боржником не оскаржено; позиції стягувача з аліментів, котра повідомила, що від претензій до боржника не відмовлялась і жодних заяв до органу ДВС з цього приводу не писала, заборгованість і поточні аліменти на її користь не сплачені, а тому заперечує проти зняття арешту; підстави для зняття арешту на майно боржника встановлені ст. 50 Закону України Про виконавче провадження у даному провадженні відсутні, доказів відсутності іншого житла для проживання на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови заявником суду не надано, арешт згідно оскаржуваної постанови накладено на все майно, належне боржникові, що не суперечить закону, тому суд дійшов висновку, що скарга заявника є необгрунтованою.

Крім того, заявником не додано жодних доказів на підтвердження поважності причин суттєвого пропуску встановленого законом строку оскарження до суду постанови про арешт майна: так постанову від 07.09.2015 року ним оскаржено до суду лише у червні 2016 року, тому суд не знаходить підстав для поновлення строку оскарження.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 215, 383-387 ЦПК України, ст. ст. 50, 52, 74, Закону України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця від 07.09.2015 року при поданні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 07.09.2016 року у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, заінтересована особа ОСОБА_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 05 днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні ухвали, мають право оскаржити ухвалу шляхом подання апеляційної скарги протягом 05 днів з дня отримання її копії.

Головуючий у справі ОСОБА_4