справа № 208/728/16-ц
№ провадження 2/208/1290/16
19 квітня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., при секретареві Шешуревої Я.І.,
- Представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Оріон», Заводський районний відділ Державної міграційної служби про усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Оріон», Заводський районний відділ Державної міграційної служби про усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку.
У своєму позові позивач просить суд захистити права ОСОБА_2, усунути перешкоди в користуванні ти розпорядженні власністю йому на праві власності на підстав договору дарування, посвідченого 08 квітня 2013 року, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську, та зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстраційного обліку із вказаної адреси у Заводському районному відділі м.Дніпродзержинська Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській область.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування належить квартира № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську. Після укладення договору дарування відповідач ОСОБА_3 обіцяв протягом одного місяця з часу підписання договору дарування звільнити квартиру та разом з іншими членами сімї знятися з реєстраційного обліку з вказаної адреси. Але обіцянку відповідач виконав частково, він та його члени сімї ще в квітні 2013 року звільнили спірну квартиру, але з реєстраційного обліку не знялися. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі порушує права власника квартири. Відповідачі не проживають в спірній квартирі з часу її відчуження з квітня 2013 року, будь-яких домовленостей між власниками квартири та відповідачами про користування квартирою не було. Факт не проживання відповідачів в квартирі № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську з квітня 2013 року, тобто понад три роки, підтверджується актом.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги наведені у позові, просила суд захистити права ОСОБА_2, усунути йому перешкоди в користуванні ти розпорядженні власністю - квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею квартири № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську, та зняти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстраційного обліку із вказаної адреси у Заводському районному відділі м.Дніпродзержинська Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській область. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в позові.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином, причини не явки до суду не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Заводського районного відділу Державної міграційної служби, у судове засідання не зявився, надав суду лист, у якому просить розглядати справу у відсутність його представника.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Оріон» у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 є власником квартири № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, що вбачається з договору дарування квартири, посвідченого 08 квітня 2013 року, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що на даний час в квартирі № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є зареєстрованими у спірній квартирі, що вбачається з довідки про склад сімї від 14.12.2005 року.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч.1, 2 ст.386 ЦК України.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ст. 391 ЦК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Але, відповідно до ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Відповідно до вимог статті 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Згідно до ч.3 ст. 626 ЦК України, договір найму (оренди) житла є двостороннім договором, тому як правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони між собою договору найму житла та будь яких інших договорів, відповідно до яких позивач, як власник квартири № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, дозволив б відповідачам користуватися своїм майном, не укладали.
Таким чином, проживання відповідача в квартирі № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, перешкоджає позивачу ОСОБА_2 у володінні, користуванні та розпорядженні його майном в повному обсязі.
Так, судом встановлено, що відповідачі у встановленому законом порядку не набули право користування квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, а також останній не є членом сімї власника ОСОБА_2 та не веде з ним спільне господарство, а тому не має право на користування вищезазначеним житлом.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З акту про не проживання № 799 від 05.02.2016 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області не проживають з квітня 2013 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, оскільки не проживають в ній без поважних причин.
Таким чином, позовні вимоги позивача в частині усунення йому перешкод в користуванні належної йому на праві власності квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, підлягають задоволенню.
Згідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому позовні вимоги про зобовязання Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію відповідачів є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 64, 109, 116, 150, 155, 156, 158 Житлового Кодексу України, ст.ст. 319, 321, 391, 626, 810 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Оріон», Заводський районний відділ Державної міграційної служби про усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні ти розпорядженні власністю ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 08 квітня 2013 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, квартирою № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею квартири № 21, яка розташована в будинку № 66 по проспекту Аношкіна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області.
В частині позовних вимог щодо зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстраційного обліку із вказаної адреси у Заводському районному відділі м.Дніпродзержинська Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській область, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275,60 грн. на користь ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 275,60 грн. на користь ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.