У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Мельник С.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Рівнеобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що судом не досліджувалося жодних доказів, наданих позивачем стосовно утворення заборгованості, не визначався період, за який споживачем було спожито електроенергію, період виставлення рахунку за спожиту електроенергію, не зясовано, по який останній показник приладу обліку вона оплачена споживачем, коли здійснена оплата і якими доказами підтверджується. Стверджує, що судом при розгляді справи порушено ст. 526 ЦК та ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» і фактично звільнено відповідача від обовязку виконати своє зобовязання по оплаті спожитої активної електроенергії в сумі 7 823,78 грн. та нарахувань за спожиту електроенергію понад договірну величину в сумі 7 425,22 грн.. Пояснює, що останнім показом лічильника, до якого здійснена оплата, є значення 9 088 кВт відповідно до квитанції від 05.09.2011р., і з цим же показником споживач був повторно підключений до електропостачання у квітні 2014 року. Доводить, що з часу останнього підключення 17.04.2014р. і до часу технічної перевірки 12.05.2014р. споживачем було використано 5 889 кВт на суму 7 823,78 грн., при чому ним було допущено перевищення використання договірної величини електроенергії, у звязку з чим сплаті підлягає двократна вартість фактично спожитої і договірної величин, як це передбачено п. 4.2.2 Договору на постачання електроенергії. Заперечує висновок суду про те, що середньомісячне споживання електроенергії відповідача становить 200 кВт, і у звязку з цим він не міг спожити 5 889 кВт, оскільки він ґрунтується на припущеннях та не обґрунтований жодними доказами. Зауважує, що факт встановлення лімітів споживання не обмежує споживача в можливості використання значно більшого обсягу продукції у певному періоді та наполягає, що заборгованість за 5 889 кВт нарахована згідно поданих відповідачем показників приладів обліку. Додає, що суд безпідставно відмовив у стягненні санкцій за невиконання зобовязання відповідачем, адже їх нарахування прямо передбачене законом у випадку неналежного виконання зобовязань. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення

___________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/59916/15-ц Головуючий в суді І ін. ОСОБА_5

Провадження № 22-ц 787/1101/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1 заборгованості, пені, 3 % річних, індексу інфляції, а також судового збору.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено: ОСОБА_3 користується електроенергією від постачальника ПАТ «Рівнеобленерго», яка надається до приміщення магазину, що знаходяться в с.Новостав-Дальній по вул.Гагаріна, 30а Рівненського району Рівненської області.

27 вересня 2012 року через несплату за спожиту електроенергію магазин був відключений від електропостачання, про що складений наряд від 27.09.2012 року (а.с.56).

Сума заборгованості на час відключення складала 2 385,81 грн., яку ОСОБА_3 оплатив 10 квітня 2014 року (а.с.37 зворот).

Після повного погашення заборгованості працівниками ПАТ «Рівнеобленерго» 11 квітня 2014 року електропостачання до магазину відновлено, про що складений наряд (а.с.55).

29 квітня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ПАТ «Рівнеобленерго» укладено Договір № 270006657 про постачання електричної енергії, за умовами якого позивач надає електричну енергію відповідачу як споживачу, для забезпечення потреб електроустановок споживача, дозволена потужність яких зазначається в додатку № 6 «Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін»(далі Договір)(а.с.6-10).

Додатком №1 до Договору визначено обсяги постачання електричної енергії споживачу до приміщення магазину 0,300 тис. кВт/год на місяць (а.с.11).

В Додатку № 4 до Договору визначений Порядок зняття показів засобів обліку електроенергії та розрахунків, де в п.2 зазначено, що покази засобів обліку фіксуються споживачем 15 числа кожного місяця та вибірково контролюються постачальником.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність 17 жовтня 2011 року, тобто на час укладення Договору він не був субєктом підприємницької діяльності.

У липні 2015 року ПАТ «Рівнеобленерго» звернулось до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиту за період з червня по липень 2014 року електроенергію в сумі 27 983,50 грн. обсягом 5 889 кВт/год.

Під час провадження справи в суді позовні вимоги ПАТ «Рівнеобленерго» змінило, зазначивши, що заборгованість утворилась за період з 17 квітня по 12 травня 2014 року, просило стягнути 27 013,67 грн., що складається: 15 249 грн. основного боргу; 2 048,61 грн. пені за порушення строків оплати; 506,03 грн. 3% річних; 9 210,03 грн. інфляційних втрат.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Рівнеобленерго» обґрунтовувало свої вимоги тим, що відповідачем не оплачено 5 889 використаних кВт/год., оскільки встановлено, що при повторному підключенні до електропостачання до магазину у квітні 2014 року показник лічильника становив 9088 кВт/год., а у червні 2014 року при перевірці зафіксовано поточний показник приладу обліку - 14 977 кВт/год.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_3 зазначив, що показник лічильника на час повторного підключення у квітні 2014 року не може відповідати 9088 кВт/год, оскільки відповідно до рахунку за активну електроенергію № НОМЕР_1 за липень 2011 року, який складений та виданий йому позивачем показник приладу обліку зазначений 014736 кВт/год. на суму 399,58 грн. Відповідно до даного рахунку 5 вересня 2011 року він оплатив вартість спожитої електроенергії (а.с.32, 33).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту споживання відповідачем у квітні-травні 2014 року електроенергії загальним обсягом 5 889 кВт/год.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції.

Підтверджуючи свої позовні вимоги, ПАТ «Рівнеобленерго» долучила до позовної заяви рахунок-фактуру за активну електроенергію № НОМЕР_2 за червень 2014 року на суму 15 249 грн. за спожитих 5 889 кВт/год. В даному рахунку зазначено показник лічильника попередній 9 088 кВт/год., поточний 14 977 (а.с.14).

Заперечуючи проти такого нарахування та зазначення в рахунку попередніх показників лічильника 9 088 кВт/год., ОСОБА_3 послався на рахунок № НОМЕР_1 за липень 2011 року, виданий йому ПАТ «Рівнеобленерго», де вказаноно, що поточний показник приладу обліку електроенергії станом на липень 2011 року зазначений 014736 кВт/год. (а.с.33).

На думку колегії суддів, заперечення відповідача щодо обґрунтованості позовних вимог заслуговують на увагу і не спростовані позивачем.

Колегія суддів вважає, що наряд на відключення від постачання електроенергії до магазину від 27 вересня 2012 року № НОМЕР_3 та наряд на підключення електроенергії до магазину від 11 квітня 2014 року № НОМЕР_4 (а.с.55,56) не можуть бути належними та допустимим доказами на обґрунтування позовних вимог виходячи із слідуючого.

Як видно з даних документів, наряд складається електропостачальною організацією, а задіяний на виконання наряду працівник вносить відомості про показники лічильника на час виконання робіт. Наряд та корінець до наряду підписується працівником та абонентом.

В долучених до справи нарядах від 27 вересня 2012 року № НОМЕР_3 та від 11 квітня 2014 року № НОМЕР_4 відсутні підписи ОСОБА_3.

В наряді на підключення електроенергії зазначено, що борг за спожиту енергію у споживача відсутній.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що при виконанні робіт по відключенню та підключенню електроенергії звірка лічильника сторонами не проводилась і працівники позивача не надавали йому будь-яких документів для підпису.

Представник ПАТ «Рівнеобленерго» в судовому засіданні не довів того, що наряди з зафіксованими показниками лічильника надавались ОСОБА_3 для підпису, а останній відмовився від підпису і така відмова зафіксована в акті.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не обґрунтував свої позовні вимоги, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих же документах, що і позовні вимоги.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

У звязку із вищезазначеним, рішення підлягає залишенню без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Григоренко М.П.

ОСОБА_6