Справа № 380/344/16-ц Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 22-ц/780/3631/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 15.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 19 липня 2004 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - 07/06.

Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та Відповідачем кредитний договір.

На виконання умов даного договору банк свої зобовязання виконав належним чином, проте, в порушення умов кредитного договору Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань і станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 21527,63 гривень, яка складається з: 3909,25 гривень заборгованості за кредитом, 16117,06 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1001,32 гривень штрафу (процентна складова), яку позивач й просив суд першої інстанції стягнути.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29 квітня 2016 року було відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобовязальних правовідносин, що виникли між сторонами, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених нормами Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів, банк має право на захист своїх порушених прав в судовому порядку.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж було здійснено у серпні 2009 році, наступний черговий платіж не здійснив, таким чином право на звернення до суду з позовом у банку виникло саме у 2009 році, однак банком було подано позов лише після спливу шести років, що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Колегія суддів в повному обсязі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2004 між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки -07/06.

На виконання умов даного договору банк свої зобовязання виконав належним чином, надавши Відповідачеві кредит в сумі 2500 гривень. Проте, в порушення умов кредитного договору Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань, і станом на 31.12.2015 має заборгованість за кредитним договором в сумі 21527,63 гривень, яка складається з: 3909,25 гривень заборгованості за кредитом, 16117,06 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1001,32 гривень штрафу (процентна складова).

Встановлені обставини підтверджуються: копією кредитного договору у виді анкети-заяви та Умов (а.с.8-14) та розрахунком заборгованості ( а.с.5-7).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.07.2004 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 станом на 31.12.2015, останній платіж Відповідача датовано 04.08.2009, черговий мав бути через місяць і саме з цього часу, коли Відповідач не здійснив червового погашення боргу Позивачу було відомо про наявність заборгованості, проте з позовом до суду звернувся лише 21.03.2016 року.

Судом першої інстанції також вірно застосовані норми цивільного законодавства щодо спірних правовідносин, а також у відповідності із положеннями ст..ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України судом було вірно відмовлено в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким що ухвалене з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому з підстав зазначених в апеляційній скарзі рішення суду не може бути скасовано.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді