У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Боймиструка С.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю прокурора - Марщівської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визначення розміру моральної шкоди в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду»,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2016 року вказану заяву задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом, а саме з 21 червня 2015 року по 21 серпня 2015 року у сумі 2496,90 грн. та стягнуто цю суму з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1. Судові витрати по справі віднесено за рахунок держави.

Вважаючи рішення суду незаконним в частині визначення розміру відшкодування, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що ним було заявлено грошовий еквівалент розміру моральної шкоди 58 960 грн. (еквівалент 2 000 євро з урахуванням практики Європейського суду з прав людини) як розмір моральної шкоди, який є достатнім та належним не за поширення інформації у мережі Інтернет, а в цілому за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. Додає, що факт поширення інформації у мережі Інтернет був лише одним з факторів, які послужили для збільшення розміру відшкодування, а не самостійною підставою звернення до суду. Зауважує, що на час провадження за протоколом про вчинення корупційного правопорушення він був публічною особою, що могло викликати хибне враження про вчинення такого правопорушення у великого кола людей, адже поширена в ЗМІ прокурором міста Рівне інформація щодо складеного протоколу набрала в мережі 1820 переглядів. Зазначає, що суд вирішив стягнути моральну шкоду з Державної казначейської служби України, проте, згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або божників, затвердженого ПКМУ № 845 від 03.08.2011р, кошти мали б стягуватися з Державного бюджету України. Стверджує, що суд помилково застосував розмір мінімальної заробітної плати станом на 2015 рік, і повинен був виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який діяв на час розгляду справи. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір морального відшкодування з урахування обставин справи та практики Європейського

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/1799/16-ц Головуючий у 1 інстанції - Ковальов І.М.

Провадження № 22-ц 787/1891/2016 Доповідач - Ковальчук Н.М.

суду з прав людини та стягнути моральне відшкодування з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги заяви ОСОБА_1.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 2015 року заступником прокурора міста Рівне радником юстиції Горковенко М.В. було складено протокол №2 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення відносно ОСОБА_1, першого заступника начальника головного територіального управління юстиції у Рівненській області за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

26 червня 2015 року інформація про складений відносно заявника протокол була поширена за повідомленням прокурора міста Рівного в засобах масової інформації у мережі Інтернет, набравши 1820 переглядів.

Постановою Рівненського міського суду від 16 липня 2015 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону чинного на момент вчинення правопорушення) та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7 КУпАП (в редакції Закону №3207-ІV від 07 квітня 2011 року) і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 170,00 грн..

Постановою судді Апеляційного суду Рівненської області від 21 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, а в подальшому - безпідставне перебування його під слідством та судом створило йому психологічний дискомфорт, порушило звичайний режим зумовило емоційну пригніченість у зв'язку з поширенням відповідної інформації в пресі.

Частково задовольняючи заяву, місцевий суд виходив з того, що заявник ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 21 червня 2015 року - з моменту складання протоколу №2 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення - по 21 серпня 2015 року - до моменту винесення постанови Апеляційним судом Рівненської області про закриття провадження у справі, у зв'язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд взяв за основу розрахунку мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством (судом), як це передбачено ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», відхиливши посилання заяви про стягнення моральної шкоди в еквіваленті 2000 євро за поширення інформації про складання відносно заявника протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення у пресі як таке, що не передбачене положеннями вищезазначеного Закону.

Проте з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частина 7 зазначеної статті передбачає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі Закон України) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно п.4 ст. 2 Закону України право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

З аналізу ч. 1 ст. 1176 ЦК України та норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» видно, що незаконне накладення адміністративного штрафу в разі закриття справи про адміністративне правопорушення дає право на відшкодування матеріальної шкоди.

Право на відшкодування моральної шкоди має особа, щодо якої було застосовано адміністративний арешт або виправні роботи, і справа про адміністративне правопорушення закрита.

Звертаючись до суду із заявою про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що йому завдані моральні страждання (психологічний дискомфорт, емоційна пригніченість, порушення звичайного режиму життя, погіршення відносин з оточуючими людьми) у зв'язку з поширенням прокурором міста Рівне у мережі Інтернет інформації про складення щодо нього протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, яка набрала 1820 переглядів.

Такі свої вимоги заявник обґрунтовував нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Однак, нормами даного Закону не передбачено відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, з підстав поширення інформації щодо притягнення особи до відповідальності у засобах масової інформації.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом помилково застосовані норми права, які де підлягають застосуванню у даних правовідносинах, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням ухвали про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2016 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визначення розміру моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Боймиструк С.В.

підпис Григоренко М.П.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.