Номер провадження: 22-ц/785/7040/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 серпня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 р. публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_4 на користь Банку: 1) шкоду в розмірі 61 500,00 грн.; 2) судовий збір в розмірі 615,00 грн.

Свої вимоги Банк обґрунтовував тим, що 06.09.2014 р. з вини ОСОБА_4, який керував належним ОСОБА_6 автомобілем «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було здійснено наїзд на належну Банку інформаційну стелу (рекламний пілон). Інформаційна стела була розбита.

Страхова компанія, в якій було застраховано цивільну-правову відповідальність власника автомобіля, відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки їй не було надано уламки пошкодженого рекламного пілону, які були утилізовані Банком.

Середня вартість виготовлення та встановлення нового рекламного пілону за пропозиціями трьох фірм становить 61 500,00 грн.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2015 р. позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 61 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 615,00 грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.07.2015 р. заява ОСОБА_4 від 22.06.2015 р. про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.06.2015 р. задоволена.

Вищевказане заочне рішення скасовано. Справу призначено до розгляду у загальному порядку.

У серпні 2015 р. Банк уточнив позовні вимоги, вказавши у позові третьою особою ПрАТ «СК «Провідна».

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2016 р. було задоволено заяву Банку від 17.02.2016 р. про залучення до участі у справі співвідповідача. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача - ОСОБА_5 При цьому як в заяві Банку (а. с. 137 138), так і в ухвалі суду (а. с. 142) вказується про те, що ОСОБА_6 було видано довіреність на імя ОСОБА_5 з наданням права користування автомобілем.

17.06.2016 р. Банк уточнив позовні вимоги (а. с. 151 152 зворотня сторона), відповідно до яких остаточно просив стягнути з ОСОБА_4О та ОСОБА_5 на користь Банку: 1) солідарно шкоду в розмірі 61 500,00 грн. в рівних частках; 2) солідарно судовий збір в розмірі 615,00 грн. в рівних частках.

Обґрунтовуючи вимоги до ОСОБА_5, Банк посилався на те, що останній є фактичним власником автомобіля, який придбав його у ОСОБА_6, застрахував автомобіль, однак не встиг його переоформити на себе. ОСОБА_5 своїми діями сприяв неправомірному заволодінню автомобілем ОСОБА_4, оскільки останній керував автомобілем під час скоєння ДТП без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити його за викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_5, який одночасно є представником відповідача ОСОБА_4, заперечував проти задоволення позову. Вважав, що шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія.

Третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» свого представника у судове засідання не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Надало заяву, в якій пояснило, що страхове відшкодування не було виплачено у звязку із ненаданням уламків рекламного пілону. Просило про розгляд справи за відсутності представника товариства.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2016 р. позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4О та ОСОБА_5 на користь Банку: 1) солідарно шкоду в розмірі 61 500,00 грн. в рівних частках; 2) солідарно судовий збір в розмірі 615,00 грн. в рівних частках.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до нього та ОСОБА_4. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Банк письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні представник Банку вважала необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилалася на те, що апеляційна скарга є безпідставною. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» свого представника у судове засідання не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Надало письмові пояснення, в яких вважало рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною. Посилалося на те, що страхове відшкодування не було виплачено, оскільки як повідомив Банк 08.09.2014 р., тобто через два дні після ДТП, пошкоджений рекламний пілон було вивезено та утилізовано. Тому страхова компанія була позбавлена можливості оглянути пошкоджене майно та визначити розмір збитку. За таких обставин Банк правомірно звернувся з вимогою до суду про стягнення шкоди з винуватої особи.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_4, який керував автомобілем на час скоєння ДТП. Власником автомобіля є ОСОБА_5. Автомобіль було передано у користування без належного юридичного оформлення. Банк є власником знищеного рекламного пілону. Розмір завданих збитків згідно кошторису становить 61 500,00 грн. (а. с. 167 171).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків він дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 16, 22, 541, 1166, 1187 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія АВ2 № 640487 від 06.09.2014 р. (а. с. 7), схеми місця ДТП (а. с. 8 8 зворотня сторона), постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2014 р. (а. с. 42), світлин (а. с. 20 22) ОСОБА_4 06 вересня 2014 р., о 20 год. 00 хв., керуючи належним ОСОБА_6 автомобілем «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Леніна, 28 в м. Іллічівськ, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, після чого автомобіль розвернуло і він наїхав на інформаційну стелу Банку. В результаті ДТП інформаційна стела (рекламний пілон) розбита. Технічний паспорт на автомобіль у ОСОБА_4 відсутній.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2014 р., за порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП штрафу в розмірі 340 грн.. У постанові вказується, що ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав (а. с. 42).

Згідно полісу № АС/4904662 від 15.03.2014 р. (а. с. 65) автомобіль «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на час скоєння ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». Страхувальником є ОСОБА_5.

Банк листом від 23.09.2014 р. (а. с. 15) повідомив страхову компанію, що уламки пошкодженого рекламного пілону були вивезені та утилізовані.

Листом від 15.10.2014 р. (а. с. 16) ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» повідомило Банк, що автомобіль «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було застраховано ОСОБА_5 У звязку з тим, що Банк не надав страховій компанії для огляду залишки пошкодженого рекламного пілону, з метою визначення розміру страхового відшкодування, у виплаті останнього Банку відмовлено.

Відповідно до наданих Банком договору на виконання робіт від 26.06.2012 р., укладеного між Банком та ТОВ «Ю А-С.Т.А.Р.», додаткової угоди до цього договору та акту № ОУ-00285 здачі-прийому робіт (а. с. 9 12), вартість виготовлення та монтажу рекламного пілону за адресою м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28 становить 28 200,00 грн..

Відповідно до цінових пропозицій вартість виготовлення та монтажу нового рекламного пілону становить: 1) у фірмі «Мегаполіс» - 61 500,00 грн. (а. с. 23); 2) у ТОВ «КОЛОР ТЕК» - 56 900,00 грн. (а. с. 24); 3) у ВК «УКРНЕОН» - 73 812,00 грн. (а. с. 25).

Між сторонами виникли деліктні правовідносини з відшкодування майнової шкоди.

Згідно із ст. ст. 16, 22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок знищення належного йому майна.

Статтями 1166, 1187 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Щодо особи, яка повинна нести відповідальність за знищення рекламного пілону, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ст. ст. 10, 11, 27, 31 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виключно позивач визначає підстави та предмет позову.

Банк у позові визначив відповідачами ОСОБА_4, як володільця, та ОСОБА_5, як власника транспортного засобу.

Доказом того, що ОСОБА_5 є власником транспортного засобу є відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Разом з тим, матеріали справи не містять як доказів належності ОСОБА_5 автомобіля «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на час скоєння ДТП, так і доказів правомірності володіння ним автомобілем (довіреність тощо). У листі територіального сервісного центру № НОМЕР_2 України від 21.05.2016 р. (а. с. 143) вказується, що матеріали, які стали підставою для проведення реєстраційних операцій відносно автомобіля марки «Тойота Матрікс», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію серії ВНС № 079515, знищенні у звязку із закінченням терміну зберігання. Відомості про власника автомобіля у листі відсутні.

В полісі № АС/4904662 від 15.03.2014 р. (а. с. 65) вказується тільки про те, що автомобіль «Тойота Матрікс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на час скоєння ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». Страхувальником є ОСОБА_5.

Банк в уточненому позові вказує: «…Тобто власником автомобіля є ОСОБА_6О…Шепелєв О.В. пояснив та неодноразово нагадував, що він придбав автомобіль TOYOTA MATRIX, номерний знак НОМЕР_1 у попереднього власника ОСОБА_6, який вказаний в технічному паспорті на автомобіль, а у звязку з тим, що діюче законодавство дозволяє керувати автомобілем без підтвердження прав власності на нього, то ОСОБА_5 не переоформив автомобіль на себе…» (а. с. 151 зворотня сторона, 2-й абзац знизу).

Таким чином, вимоги Банку до ОСОБА_5 не доведені належними та допустимими доказами.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що позовні вимоги Банком заявлені некоректно.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок виникає у випадках, встановлених договором або законом.

Як вказувалося вище, відповідно до ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою автомобілем сприяла недбалість її власника (володільця), завдана шкода відшкодовується ними спільно у відповідній, визначеній за рішенням суду, частці.

Разом з тим, Банк заявив вимогу про солідарне стягнення шкоди в розмірі 61 500,00 грн. в рівних частках, що не відповідає вищевказаним вимогам.

Щодо визначення розміру завданою майнової шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Як вказувалося вище, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, яка особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодуванню по даній справі підлягають збитки, які завдані Банку в результаті пошкодження, знищення рекламного пілону.

На підтвердження розміру завданих збитків Банк посилається на рекламні цінові пропозиції трьох компаній, визначивши згідно цих пропозицій середню ціну виготовлення та встановлення нового рекламного пілону в розмірі 61 500,00 грн. (а. с. 23 25). З цим погодився і суд першої інстанції. Колегія суддів з цим не погоджується, оскільки визначення розміру збитків за середньою ціновою пропозицією трьох виробників є припущенням. В той час як відповідно до наданих Банком договору на виконання робіт від 26.06.2012 р., укладеного між Банком та ТОВ «Ю А-С.Т.А.Р.», додаткової угоди до цього договору та акту № ОУ-00285 здачі-прийому робіт (а. с. 9 12) вартість виготовлення та монтажу рекламного пілону за адресою м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28, є значно нижчою і становить 28 200,00 грн.. Колегія суддів вважає, що саме ця сума становить розмір відшкодування майнової шкоди, оскільки Банк іншого не довів належними та допустимими доказами, а відповідач цього не спростував.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідальність повинна нести страхова компанія, оскільки вони суперечать положенням ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, Банк не позбавлений права звернутися до суду з позовом до особи, винуватої у завданні шкоди.

Не приймає до уваги колегія суддів і доводи апелянта про неправомірність розміщення рекламного пілону, оскільки вони не доведені належним та допустимими доказами. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

За вказаних обставин, доводи апелянта є частково обґрунтованими тільки щодо кола осіб, відповідальних за завдання шкоди, та її розміру. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення, яким позов Банку задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_4 на користь Банку матеріальну шкоду у розмірі 28 200,00 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати відповідно до розміру задоволених/відмовлених позовних вимог: - із ОСОБА_4 на користь Банку 289,05 грн. = 615,00 грн. (а. с. 6) х 47%; - з Банку на користь ОСОБА_5 у сумі 358,28 грн. = 676,50 грн. (а. с. 175) х 53%.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 серпня 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_3, на користь публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 200 (двадцять вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 289 (двісті вісімдесят девять) грн. 05 коп..

В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК», на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_4, судовий збір у сумі 358 (триста пятдесят вісім) грн. 28 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3