АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4656/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/2129/К/16 суддя Щеняєва І.Б.
Категорія № 5 (2) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно та поновлення державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» (надалі ПАТ «ПУМБ») про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно та поновлення державної реєстрації права власності

Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2016 року було відкрите провадження у справі.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2, звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на нерухоме майно житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Генічеська, 17 та заборонити ПАТ «ПУМБ» вчиняти будь-які дії, направлені на виселення із даного житлового будинку позивача ОСОБА_1 та членів його родини, а також вчинення будь-яких інших дій, направлених на передачу майна в користування іншим особам.

Ухвалою Саксаганського районного м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року заява ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генічеська, 17, індексний номер: 14282829 від 15.07.2016 року.

Забезпечено вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову заставою в розмірі 20% ринкової вартості житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Генічеська, 17.

Зазначено, що ухвала про забезпечення позову звертається до виконання негайно після внесення суми застави в повному обсязі на депозитний рахунок суду або ТУ ДСАУ у Дніпропетровській області.

В іншій частині клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду в частині забезпечення вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді арешту майна заставою в розмірі 20% ринкової вартості будинку, а також в частині відмови в задоволенні заяви щодо заборони ПАТ «ПУМБ» вчиняти будь-які дії, направлені на виселення із даного житлового будинку позивача ОСОБА_1 та членів його родини, а також вчинення будь-яких інших дій, направлених на передачу майна в користування іншим особам.

Представник позивача вважає ухвалу в частині обрання застави в розмірі 20% від ринкової вартості житлового будинку незаконною, оскільки судом не враховано, що всі позовні вимоги ОСОБА_1 є вимогами немайнового характеру, а також те, що на даний час він не є зареєстрованим власником будинку, у звязку з чим не може замовити та отримати експертну оцінку на майно.

Також апелянт вважає, що, відмовляючи в задоволенні заяви щодо заборони ПАТ «ПУМБ» вчиняти будь-які дії, направлені на виселення із даного житлового будинку позивача ОСОБА_1 та членів його родини, а також вчинення будь-яких інших дій, направлених на передачу майна в користування іншим особам, судом враховано тільки інтереси Банку та не звернуто увагу на те, що позивачем оспорюється право власності банку на будинок, та, будучи титульним власником майна, банк ще до вирішення спору по суті може у будь-який час спричинити шкоду правам та інтересам позивача, позбавивши його права на житло.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПУМБ»,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, в повному обсязі.

На думку представника відповідача, судом безпідставно було винесено ухвалу про накладення арешту на майно, коли провадження у справі ще не було відкрито та справа не призначена до розгляду.

Також апелянт вважає, що суд належним чином не пересвідчився у спірних правовідносинах між сторонами, зокрема, відносно та на підставі чого виник спір, не в повній мірі визначив обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ»підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Задовольняючи частково заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заборона ПАТ «ПУМБ» вчиняти будь-які дії, направлені на виселення із житлового будинку позивача ОСОБА_1 та членів його родини, а також вчиняти будь-які інші дій, направлені на передачу майна в користування іншим особам спрямовані на обмеження прав власника, що є неприпустимим, в той час, як в разі не накладення арешту на будинок, ОСОБА_4 може здійснити відчуження предмету іпотеки на користь інших осіб, внаслідок чого буде значно утруднено або взагалі унеможливлено виконання судового рішення в разі задоволення позову, однак, з метою запобігання зловживання правом забезпечення позову, суд вважав за доцільне забезпечити вимоги клопотання ОСОБА_1 заставою в розмірі 20% ринкової вартості будинку.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК (1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала суду про забезпечення позову постановлена судом 17 серпня 2016 року (а.с. 20-21), а провадження у справі відкрито 30 вересня 2016 року (а.с. 13).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника ПАТ «ПУМБ» і вважає, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду заяви про забезпечення позову, передбачений ст.ст. 151-153 ЦПК України, оскільки ухвала про забезпечення позову від 17 серпня 2016 року постановлена до відкриття провадження у справі, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Також колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про забезпечення вимог ОСОБА_1 про забезпечення позову заставою в розмірі 20% ринкової вартості житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Генічеська, 17, судом першої інстанції не взято до уваги наступне.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1, він не погоджується з рішенням приватного нотаріуса щодо державної реєстрації права власності на будинок № 17 по вул. Генічеська в м. Кривому Розі за ПАТ «ПУМБ», просить скасувати даний запис про право власності та поновити за ним право власності на даний будинок, яке виникло 09.08.2007 року на підставі договору дарування від 31.07.2007 року (а.с. 4-7).

Тобто, судом не враховано, що всі вимоги ОСОБА_1 є вимогами немайнового характеру, що на теперішній час зареєстрованим власником будинку № 17 по вул. Генічеська в м. Кривому Розі є ПАТ «ПУМБ», у звязку з чим позивач не має змоги замовити та отримати експертну оцінку на майно, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до якої, замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах, або у яких майно перебуває за законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. У звязку з чим колегія суддів погоджується в доводами апеляційної скарги представника позивача в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без дотримання норм процесуального праващодо порядку розгляду заяви про забезпечення позову, у звязку з чим вона підлягає скасуванню, з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для розгляду, відповідно до вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 таПублічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» - задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року скасувати та матеріали справи за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно та поновлення державної реєстрації права власності направити до суду першої інстанції для розгляду, відповідно до вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, яка така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_6