УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про визнання дій протиправними, визнання дати поновлення на роботі та допущення до виконання посадових обов'язків, визнання періоду часом вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив визнати дії відповідача із затримки виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року по цивільній справі №203/1583/14-ц в частині негайного поновлення його на роботі протиправними; визнати фактичною датою допущення його до роботи та поновлення на роботі 22 листопада 2014 року; визнати період з 16 квітня по 21 листопада 2014 року часом вимушеного прогулу з вини відповідача, стягнувши з останнього середній заробіток за цей період в розмірі 24 101,34 грн; зобов'язати відповідача внести зміни до наказу від 09 вересня 2014 року, зазначивши у п.2 цього наказу дату поновлення позивача на роботі з 18 листопада 2014 року, та внести відповідні зміни до трудової книжки позивача; стягнути з відповідача 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 було поновлено на посаді ревізора відділу безпеки руху Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», в цій же частині заочне рішення суду допущено до негайного виконання. 15 вересня 2014 року ОСОБА_4 отримав від відповідача лист із пропозицією прибути до роботи з питання поновлення на посаді та допущення до роботи. 17 вересня 2014 року позивач прибув на роботу, однак, йому в усній формі начальником відділу управління персоналом було повідомлено, що поновлення на посаді не буде, а 18 вересня 2014 року, коли він знову прибув на роботу, останньому посадовими особами (начальником відділу управління персоналом, начальником юридичного відділу, завідувачем поліклінікою підприємства) було запропоновано пройти медичну комісію на предмет придатності до роботи на посаді, а також зазначено в усній формі про неможливість допуску до роботи без висновку такої медичної комісії. Із такою вимогою позивач не погодився, пославшись на проходження ним 16 вересня 2014 року повторного огляду медико-соціальною експертною комісією Кіровської міжрайонної МСЕК, на підтвердження чого надав відповідачу відповідні документи (довідку, індивідуальну програму реабілітації інваліда). На прохання позивача ознайомити його під розпис із наказом про поновлення на роботі йому було відмовлено. Листами від 22 вересня 2014 року та від 03 жовтня 2014 року відповідачем знову пропонувалося позивачу пройти медичну комісію для можливості допуску до роботи. 03 листопада 2014 року у зв'язку із тим, що позивачу стало відомо про існування наказу від 09 вересня 2014 року про його поновлення на роботі, він звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення його під підпис із вищевказаним наказом про поновлення на роботі, ознайомлення із посадовими обов'язками та про допуск до роботи. 17 листопада 2014 року позивачу надіслано копію вищевказаного наказу, а також лист із пропозицією з'явитись на робоче місце для виконання посадових обов'язків. 18 листопада 2014 року він прибув до відповідача, подавши заяву про ознайомлення і надання під підпис копій наказу про поновлення на роботі, посадової інструкції ревізора, надання графіку обліку робочого часу, а також про допущення до виконання посадових обов'язків. Відповідь на дану заяву позивач отримав 27 листопада 2014 року. 11 лютого 2015 року позивач, вже будучи поновленим на роботі, у відповідь на своє звернення від 30 січня 2015 року дізнався, що за весь цей період часу заробітна плата йому не нараховувалася через невиконання ним трудових обов'язків. Зазначив, що йому було завдано відповідачем моральної шкоди, яка полягала у спричиненні йому тяжкого психічного шоку, зумовленого ганебним ставленням до нього посадових осіб відповідача, в переживаннях з приводу розуміння незаконності дій відповідача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року рішення районного суду скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 15 квітня 2014 року по 21 листопада 2014 року, у розмірі 21 733,65 грн. Сума до стягнення визначена без утримання обов'язкових платежів. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в іншій частині залишити без змін.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року, яке набрало законної сили,

ОСОБА_4 поновлено на посаді ревізора відділу безпеки руху МКП «Дніпропетровський електротранспорт». Стягнуто з МКП «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 листопада 2013 року по 15 квітня 2014 року в сумі 9 781,85 грн. Стягнуто з МКП «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі.

28 квітня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист з приводу примусового виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року.

09 вересня 2014 року відповідачем було видано наказ №2165 «Про поновлення на роботі», яким скасовано наказ від 18 листопада 2013 року №0234 про звільнення позивача та поновлено ОСОБА_4 на посаді ревізора відділу безпеки руху МКП «Дніпропетровський електротранспорт».

15 вересня 2014 року позивачем отримано лист відповідача, в якому начальник ВУП МКП «Дніпропетровський електротранспорт» повідомляє позивача про поновлення позивача на роботі згідно заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року, про скасування наказу про звільнення від 18 листопада 2013 року, а також повідомляє про необхідність терміново з'явитися у відділ управління персоналом відповідача та приступити до роботи .

18 вересня 2014 року позивач прибув до відділу управління персоналом відповідача, однак, посадовими особами підприємства було запропоновано позивачу пройти медичний огляд на предмет його профпридатності за станом здоров'я як обов'язкову передумову для подальшого допуску до роботи. Позивач надав довідку від 16 вересня 2014 року повторного огляду медико-соціальною експертною комісією Кіровського міжрайонної МСЕК. Із наказом №2165 про поновлення на роботі від 09 вересня 2014 року позивач в той день ознайомлений не був.

В подальшому відповідач своїми листами від 22 вересня 2014 року та від 03 жовтня 2014 року знову пропонував позивачу пройти медичний огляд на предмет профпридатності як обов'язкову передумову для фактичного допуску позивача до виконання посадових обов'язків ревізора відділу безпеки руху МКП «Дніпропетровський електротранспорт».

28 квітня 2014 рокуКіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист на виконання вищевказаного заочного рішення суду від 15 квітня 2014 року. Постановою від 08 жовтня 2014 року Кіровського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження №44984547. Дане виконавче провадження було закінчено 17 жовтня 2014 року оскільки відповідач надіслав завірену копію наказу №2165 від 09 вересня 2014 року про поновлення позивача на посаді.

03 листопада 2014 року позивачем направлено відповідачу заяву, в якій позивач, посилаючись на повідомлення йому державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ про винесення відповідачем наказу №2165 «Про поновлення на роботі» від 09 вересня 2014 року, просив відповідача надати йому для ознайомлення вказаний наказ під підпис, ознайомити із посадовими обов'язками та допустити до виконання посадових обов'язків. У відповідь на даний лист позивач 17 листопада 2014 року отримав від відповідача поштою копію запитуваного наказу про поновлення на роботі разом із письмовою пропозицією з'явитись на робоче місце для виконання посадових обов'язків.

18 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому належним чином завірену копію наказу №2165 «Про поновлення на роботі» від 09 вересня 2014 року, ознайомити під розпис із оригіналом такого наказу, надати посадову інструкцію для ознайомлення, а також табель обліку робочого часу позивача, допустивши при цьому позивача до виконання посадових обов'язків. Запитувані документи позивач отримав від відповідача 27 листопада 2014 року.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд вірно виходив з того, що допуск відповідачем позивача до виконання його посадових обов'язків ревізора відділу безпеки руху МКП «Дніпропетровський електротранспорт» у зв'язку з поновленням його на роботі на зазначеній посаді до 22 листопада 2014 року відповідачем не проводився. В період часу поновлення позивача на роботі за рішенням суду з 15 квітня 2014 року по 21 листопада 2014 року включно, позивачу взагалі не нараховувалася заробітна плата.

Суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходив з того, що в даному випадку, відповідач допустив порушення вимог ст.235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника, яка передбачає обов'язок, а не право власника виконати рішення суду, яке звернуто до негайного виконання, що фактично обов'язок виконати у добровільному порядку рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на роботі відповідач виконав тільки 22 листопада 2014 року, тобто, негайного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі не відбулося.

Посилання в касаційній скарзі на те, що позивач не виконував свої трудові обов'язки в період з 19 вересня 2014 року по 22 листопада 2014 року, лише підтверджує факт порушення відповідачем свого обов'язку, щодо поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська