АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4733/16 Справа № 186/467/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом прокурора Петропавлівського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», третя особа Служба у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про зобовязання проведення перерахунку стипендії та її виплати, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року заступник прокурора Дніпропетровської області, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» (далі - ДПТНЗ «Першотравенський гірничий ліцей») про зобовязання проведення перерахунку стипендії та її виплати, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 з 01 вересня 2013 року зарахований до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням на базі базової загальної середньої освіти, з отриманням повної загальної середньої освіти, до ДПТНЗ «Першотравенський гірничий ліцей», термін навчання 3 роки.

Зазначав, що на момент вступу ОСОБА_2 на навчання його батько ОСОБА_3 мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля більше 15 років, а тому, у відповідності до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб.

Посилаючись на те, що в ході проведеної прокуратурою перевірки було встановлено, що відповідачем виплачувалась ОСОБА_2 стипендія, розмір якої є значно нижчим, ніж гарантований йому, як особі, на яку поширюється дія ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ДПТНЗ «Першотравенський гірничий ліцей» на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті стипендії з 01 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 15.220 грн., та судові витрати.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року позовні вимоги заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року змінено в частині обґрунтування відмови у позові, в іншій частині рішення залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року скасоване, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 01 вересня 2013 року неповнолітній ОСОБА_2 навчається у ДПТНЗ «Першотравенський гірничий ліцей» за державним замовленням на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти, з терміном навчання 3 роки (термін закінчення навчання 15 лютого 2017 року), та отримує стипендію щомісячно в розмірі 275 грн.

Копією свідоцтва про народження від 29 травня 1998 року підтверджується, що ОСОБА_2 народився 14 квітня 1998 року.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно довідки ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 19 лютого 2015 року ОСОБА_3, (батько ОСОБА_2В.), працював гірником підземним «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та стаж його роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля, станом на день звільнення 30 травня 2014 року, складав 17 років 03 місяці.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є особою, на яку розповсюджувалися пільги, передбачені ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», втім своє право на пільгу позивач в порядку, встановленому законодавством, не реалізував, оскільки при вступі до навчального закладу не було надано документів, що дають йому пільгове право для зарахування на навчання поза конкурсом та отримання інших пільг.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з такими висновками суду зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме у постановах від 01 червня 2016 року №6-929цс16 та 6-1044цс16, у постанові від 13 квітня 2016 року по справі №6-2981цс15 та в силу ст.3607 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Статтею 4 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що систему загальної середньої освіти становлять: загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

Частиною 1 ст.9 Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що відповідно до освітнього рівня, який забезпечується загальноосвітнім навчальним закладом (I ступінь - початкова школа, що забезпечує початкову загальну освіту, II ступінь - основна школа, що забезпечує базову загальну середню освіту, III ступінь - старша школа, що забезпечує повну загальну середню освіту, як правило, з профільним спрямуванням навчання), та особливостей учнівського контингенту існують різні типи загальноосвітніх навчальних закладів. Школи кожного з трьох ступенів можуть функціонувати разом або самостійно.

Таким чином, поняття загальної середньої освіти включає в себе як базову загальну середню освіту так і повну загальну середню освіту, а пільги, передбачені ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», розповсюджуються на осіб, які отримали загальну середню освіту без зазначення її рівня.

Пунктом 1 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1240 від 05 серпня 1998 року передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров'я.

З правил прийому до ДПТНЗ «Першотравенський гірничий ліцей» на 2013-2014 навчальний рік (п.п.3,4) вбачається, що для вступу на навчання необхідно подати вступникам документ про освіту і прийом на навчання визначається, в тому числі з урахуванням середнього бала свідоцтва про базову загальну середню освіту чи атестата про повну загальну середню освіту, тобто неможливо вступити на навчання до відповідача не маючи загальної середньої освіти.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2, в силу свого віку, на мав достатнього рівня правової обізнаності, отже, на момент вступу до навчального закладу не знав про пільги, передбачені ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та про необхідність надання відповідних довідок до навчального закладу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.ст.22,64 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

За ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15,16 ЦК України та статтями 1,3,15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та фактичні обставини, встановлені у судовому засіданні, вказують на право неповнолітнього ОСОБА_2 отримувати стипендію у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак за весь час навчання позивачу нараховувалась стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Загальна сума недорахованої та невиплаченої стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01 вересня 2013 по 31 грудня 2014 року включно, становить 15.220 грн.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким: стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на користь ОСОБА_2 15.220 грн. заборгованості по виплаті стипендії за період з 01 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року скасувати.

Позов прокурора Петропавлівського району Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», третя особа Служба у справах дітей Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про зобовязання проведення перерахунку стипендії та її виплати задовольнити.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати стипендії за період з 01 вересня 2013 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 15.220 грн.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5