УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів та витрат, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив визнати протиправними дії публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині неправильного зняття коштів з картки позивача без його відома; повернути кошти на рахунок позивача в сумі 6038,75 грн; зобов'язати банк припинити списання коштів позивача; зобов'язати відповідача вивести ОСОБА_4, як боржника з бюро кредитних історій.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 є клієнтом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», отримував кредит, має карту цього банку і користується нею, 03 лютого 2015 року з його картки відповідачем - відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Кременчуці, автоматично, без його згоди стало зніматися 50% всіх його надходжень на картковий рахунок (пенсія і заробітна плата) для погашення заборгованості по кредиту, але відповідної підстави - постанови чи рішення суду - не було. Позивач з таким стягненням не згоден. Спірні відносини склалися між сторонами після того, як 04 квітня 2011 року в іншому відділенні вказаного банку в м. Кременчуці з карткового рахунку ОСОБА_4 була без його відома знята сума 1045,18 грн. Позивач вважав вказане списання неправомірним і в квітні 2011 року звернувся з письмовою заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про перевірку обставин незаконного, на його думку, списання і переведення коштів з його картки. Після перевірки працівники банку повідомили, що ці списання коштів були правомірними і вини банку чи його працівників в цьому немає. На звернення позивача до відповідача з питанням надання повної інформації про причини такого і вирішення питання про повернення коштів отримано відмову, виник спір, який в добровільному порядку не вирішено. Позивач звернувся до правоохоронних органів з питанням незаконності зняття з його картки вказаної суми і її повернення, правоохоронні органи відмовили в порушенні кримінальної справи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року рішення районного суду скасовано. Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо безпідставного зняття 04 квітня 2011 року з банківської картки, належних ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 1 045,18 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 1 045,18 грн. В задоволенні іншої частини позовних відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», отримував кредит, має карту цього банку і користується нею; кінцевий термін повернення цього кредиту відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідно до виписки з картки ОСОБА_4, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» за період 23 лютого 2011 року по 31 травня 2011 року, з картки НОМЕР_1 квітня 2011 року мала місце видача готівки у розмірі 1045,18 грн без вказівки особи, на ім'я якої була здійснена ця операція.

Постановою дільничного інспектора Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від 17 листопада 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1ст. 185 КК України по відношенню до невідомих осіб, причину зняття грошей працівниками банку з картки ОСОБА_4 не встановлено, оскільки працівники, які проводили операції з його карткою, вже не працюють і встановити їх на момент проведення перевірки не вдалося.

Суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 виходив з того, що банком не спростовано доводи позивача про те, що банківську картку позивач не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, тому апеляційний суд, керуючись положеннями статті 1073 ЦПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконними та стягнення з нього на користь позивача коштів безпідставно списаних банком з рахунка клієнта.

Доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності, правильно не взято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки постанова дільничного інспектора Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області про відмову в порушенні кримінальної справи відносно невідомих осіб з приводу зникнення з кредитної картки ОСОБА_4 грошових коштів, була прийнята 17 листопада 2012 року, а до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_4 звернувся у червні 2015 року, тобто до спливу, передбаченого законом трирічного строку позовної давності.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська