АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Вербової І.М.

при секретарі - Горбачовій І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_3, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, яка знаходиться в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів, апелянт, вказує зокрема, що розгляд даної цивільної справи жодним чином не залежить від розгляду справи, яка перебуває у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що в ході судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Пунктом 4 частини 1 статті 201 ЦПК України передбачено обов'язок суду зупинити провадження у справ у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як вбачається з ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року та ухвали від 22 червня 2016 року, в проваджені даного суду перебувають цивільі справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи Голосіївським районним судом м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що у разі визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, обсяг майна, яке може бути предметом поділу між подружжям збільшиться, тому від вирішення справи щодо недійсності договору залежить подальше вирішення даної справи про поділ спільного майна подружжя, де предметом поділу є тільки грошові кошти із всього обсягу майна, яке було у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пункт 3 частини 1 статті 203 ЦПК України визначає, що у випадку, встановленому п. 4 ч. 1 ст. 201 цього Кодексу, провадження зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України у п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз'яснив, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що розгляд цивільної справи, предметом позову за якою є поділ грошових коштів з спільної сумісної власності подружжя, неможливий до вирішення питання щодо визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Таким чином, інша справа, до розгляду якої зупинено провадження, стосується основної підстави, на якій ґрунтуються позовні вимоги в даній справі, де предметом поділу є тільки грошові кошти із всього обсягу майна, яке було у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд даної цивільної справи жодним чином не залежить від розгляду справи, яка перебуває у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва є безпідставними, оскільки у разі визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, обсяг майна, яке може бути предметом поділу між подружжям збільшиться, тому від вирішення справи щодо недійсності договору залежить подальше вирішення даної справи про поділ спільного майна подружжя, де предметом поділу є тільки грошові кошти із всього обсягу майна, яке було у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

Предметом доказування при розгляді справи про поділ грошових коштів з спільної сумісної власності подружжя є наявність обсягу іншого майна яке можу бути предметом поділу між подружжям.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, сторона по справі має право, зокрема, заявляти клопотання.

При вирішенні заявленого клопотання суд повинен керуватися процесуальним законом, яким врегульовано порядок розгляду відповідного клопотання, в даному випадку, положеннями статті 201 ЦПК України, що було зроблено судом першої інстанції.

Згідно даної статті, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для зупинення провадження у справі, суд виключно з'ясовує можливість або неможливість розгляду однієї справи до вирішенні іншої.

Будь-які інші обставини при вирішенні даного клопотання не з'ясовуються та не встановлюються.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді