Справа № 204/3351/16-ц
Провадження № 2/204/2236/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 25102 грн. 69 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1445 грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті ДТП з вини ОСОБА_1, був пошкоджений автомобіль «Мерседес» державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«А» п.41.1 ст. 41 Закону, розглянувши заяву водія пошкодженого автомобіля та зібрані документи по ДТП, позивачем було перераховано потерпілому страхове відшкодування в розмірі 25102 грн. 69 коп.; за послуги аварійного комісару було витрачено грошові кошти у розмірі 1445 грн. 12 коп., у зв'язку зі зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Встановлено, що 16.10.2013 року близько 09 год. 15 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц А140», д.н.з. НОМЕР_2, на перехресті вулиць Філософська-Свердлова в м.Дніпропетровську, не надала дорогу та скоїла зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц 190 Е», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі по вул.Свердлова в м.Дніпропетровську. В результаті чого, співробітниками ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави (арк.с.62, на звороті).

Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з копії технічного паспорту автомобіля, власником транспортного засобу «Мерседес-Бенц 190 Е» реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_2 (арк.с.59).

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 19.02.2007 року, ОСОБА_6, що діяв від імені ОСОБА_2, уповноважив ОСОБА_3, розпоряджатися, продати, обміняти, здати в оренду, застави, зняти з обліку в органах ДАІ належний ОСОБА_2 автомобіль «Мерседес-Бенц 190 Е» реєстраційний номер НОМЕР_1 (арк.с.60, на звороті).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС №8091840, було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строком дії з 30.07.2013 року до 29.07.2014 року, включно (арк.с.64).

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Згідно ст.ст.5,6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Так, згідно висновку №065/14 від 12.12.2014 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля становить 25102 грн. 69 коп. (арк.с.65-68).

Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 4.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розглянуто заяву водія пошкодженого автомобіля та прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та сплачено на рахунок ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 25102 грн. 69 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1/1-22003 від 08.04.2014 року (арк.с.76).

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове бюро після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтями 1187, 1188 ЦК України, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 25102 грн. 69 коп.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара у сумі 1445 грн. 12 коп., то вона задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Так, за платіжними дорученнями №5616 від 07.03.2014 року та №4435 від 06.12.2013 року МТСБУ було перераховано ТОВ «ЮА «Вікторія» суму за послуги аварійного комісара у розмірі 1254 грн. 80 коп. та 190 грн. 32 коп. (арк.с.72, 74).

Проте, суд вважає, що стягнення витрат за послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, так, як вбачається з акту від 28.10.2013 року, останні є наслідком виконання робіт за Дорученням МТСБУ №3/1-05/29965 від 28.10.2013 року (арк.с.73).

Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст.ст.2,5 якого, аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.

Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом.

Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара.

Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт про оцінку збитку, спричиненого власнику дорожнього транспортного засобу, внаслідок чого, підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1187, 1192 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями), ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_5) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 25102 (двадцять п'ять тисяч сто дві) грн. 69 (шістдесят дев'ять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_5) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар