Справа № 301/1035/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, який заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за ОСОБА_3 був його син ОСОБА_5 - чоловік позивача, який спадщину прийняв, однак, не оформив свідоцтво про право на спадщину. До складу спадкового майна входив житловий будинок в АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5 - чоловік позивачки, який також не залишив заповіту. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, є позивачка по справі. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, який входить до складу спадкового майна, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті у її відсутності, позов підтримує і просить його задовольнити ( а.с. 54,62).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких визнали позов і просили розглянути справу по суті у їх відсутності (а.с.19-21,53-56).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, не зареєстрований. Згідно запису в погосподарській книзі №6 вказаний будинок побудований у 1952 році та належав на праві власності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14). Дана обставина підтверджується технічним паспортом ( а.с. 58-61). За будинком закріплена земельна ділянка площею 0,07 га для завбудови (а.с.13).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.02.1996 року (а.с.4 на звороті). Заповіту ОСОБА_3 не залишив ( а.с.15).

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Єдиним спадкоємцем першої черги за покійним ОСОБА_3 був його син ОСОБА_5 (а.с.5), який прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав з ним в одному будинку в АДРЕСА_1, тобто вступив в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.15).

Інших спадкоємців першої черги у ОСОБА_3 не було.

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_5 спадщину за померлим батьком не оформляв та свідоцтво про право на спадщину не отримував. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.03.2007 року (а.с.4). Заповіту ОСОБА_5 не залишив (а.с.16).

Спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_5 є вдова ОСОБА_1 - позивачка по справі, а також діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі по справі (а.с.6,11,12,18). Інших спадкоємців першої черги не має.

Згідно поданих до суду заяв, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не бажають спадкувати за батьком і не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем (а.с.19-21).

Згідно довідки Кам'янської сільради №686 від 23.05.2016 року на день смерті ОСОБА_5 разом з ним у спадковому будинку проживала позивачка (а.с. 16), отже, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, позивачка прийняла спадщину. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки Кам'янської сільради №683 від 23.05.2016 року, головою дворогосподарства на даний час рахується позивачка ОСОБА_1 ( а.с.17).

Позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в с АДРЕСА_1, та входить до складу спадкового майна, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідачі не заперечують проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивачка не може, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок побудований у 1952 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку в АДРЕСА_1, був ОСОБА_3, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 15, 16, 1218, 1261, 1268 ч.3, 1274 ч.2 ЦК Укпаїни, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських