У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної допомоги, за касаційною скаргою державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що при звільненні ОСОБА_3 йому виплачено матеріальну допомогу у розмірі 59 102 грн 34 коп. на підставі пункту 6.25.3 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілкою, яка є соціальним захистом скороченого працівника. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 до ДП «Украерорух» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначає, що ОСОБА_3 втратив правові підстави на отримання матеріальної допомоги від ДП «Украерорух» в сумі 59 102 грн 34 коп., оскільки він поновлений на роботі, а наказ від 12 березня 2015 року №118/0 скасовано. Таким чином, позивач просив позов задовольнити та стягнути матеріальну допомогу.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДП «Украерорух» грошові кошти в сумі 59 102 грн 34 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ДП «Украерорух» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивача поновлено на посаді інженера 1-ої категорії відділу захисту об'єктів від актів незаконного втручання служби безпеки ДП «Украерорух», тому правова підстава для набуття грошової допомоги відпала.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову виходив із того, що виплата позивачем вихідної допомоги відповідачу була проведена добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку відповідача, а тому передбачені ст. 1212 ЦК України підстави для примусового стягнення з відповідача на користь позивача зазначених грошових коштів відсутні.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Судами установлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ДП «Украерорух». Наказом позивача від 12 березня 2015 року № 118/0 відповідача ОСОБА_3 звільнено з посади інженера 1-ої категорії відділу захисту об'єктів від незаконного втручання служби безпеки ДП «Украерорух» у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

На виконання зазначеного наказу про звільнення на підставі ст. 44 КЗпП України та п. 6.25.3 колективного договору позивач виплатив відповідачу вихідну допомогу в розмірі 59 102 грн 34 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2015 року, наказ про звільнення відповідача визнано незаконним, ОСОБА_3 поновлено на посаді, а також стягнуто з позивача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50 653 грн 24 коп.

На виконання зазначеного рішення суду ДП «Украерорух» видав наказ від 24 липня 2015 року № 367/О , згідно із яким відповідача поновлено на роботі на раніше займаній посаді, а також відповідно до п. 5 за вимогою п. 2.3.3 додатку 17 до п. 6.25.3 колективного договору ОСОБА_3 запропоновано повернути до бухгалтерії виплачену йому на підставі додатку 17 до п. 6.25.3 договору одноразову грошову допомогу в зв'язку зі скасуванням наказу від 12 березня 2015 року № 118/О.

Також в подальшому відповідачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. п. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п. 3 ст. 36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не було заявлено вимог щодо повернення вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, яка була виплачена ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 44 КЗпП України. Предметом даного спору є повернення грошової допомоги визначеної колективним договором та сплаченої понад норму, передбачену КЗпП України, оскільки позивача згодом поновлено на роботі. Підставою отримання ОСОБА_3 грошової допомоги відповідно до п. 6.25.3 колективного договору ДП «Украерорух» було звільнення працівника за скороченням. У разі поновлення працівника на роботі вважається, що трудові відносини не припинилися. За таких підстав відсутні правові підстави для нарахування і виплати вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустки. При поновленні працівника на роботі має бути проведений перерахунок коштів, належних працівнику за час вимушеного прогулу і фактично виплачених при звільненні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивача було поновлено на посаді інженера 1-ої категорії відділу захисту об'єктів від актів незаконного втручання служби безпеки ДП «Украерорух», а тому правова підстава для набуття грошової допомоги відпала, є правильним.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року скасувати, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик