Справа № 192/3079/16-ц
Провадження № 2/192/588/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" листопада 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого судді Щербини Н.О.,
за участі секретаря судового засідання Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що починаючи 02 червня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №188, в період якого у них народилася спільна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З серпня 2014 року вони з відповідачем припинили будь-які стосунки, після чергової суперечки вона змушена будучи вагітною покинути житлове приміщення в якому вони проживали з відповідачем АДРЕСА_1 та переїхати проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем своєї реєстрації, в житлове приміщення, яке належить їй на праві користування.
Відповідач під час вагітності не підтримував позивачку ні морально ні фінансово, крім того, з його слів він має іншу жінку, з якою має намір в подальшому будувати стосунки.
За її глибоким переконанням у подальшому підтримувати сімейні відносини немає ні якого сенсу, оскільки як у неї так і у відповідача діаметрально протилежні відношення до сімейного життя, виховання спільної дитини, вважає, що сімя розпалася та зберегти її не можливо.
Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 29 листопада 2016 року не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що з відповідачем вони не проживають однією сімєю з серпня 2014 року. Спір про місце проживання дитини, її утримання, поділу майна відсутній (а.с.19).
Відповідач ОСОБА_2, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.17), в судове засідання 29 листопада 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2012 року, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №188 (а.с.10). Мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), який проживає разом з позивакою та знаходиться на її утриманні згідно довідки Сурсько-Михайлівскої сільської ради від 04 листопада 2016 року №1756 (а.с.13).
Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з серпня 2014 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна відсутній.
Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з серпня 2014 року та до цього часу не поновили їх, не ведуть спільне господарство, проживають окремо.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.
При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).
Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 02 червня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №188.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина