Справа № 202/4716/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі Терещук Л.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат , пов*язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

27 травня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 331,44 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 620 грн., а всього 6 951,44 грн та судовий збір у розмірі 234,60 грн.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 22.05.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статею 124 КУпАП..

Цивільна- правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, договору обов*язкового страхування цивільно- правової відповідальсності власників транспортних засобів він не мав.

29.02.2012 року ОСОБА_2, скориставшись своїм правом , передбаченим Законом України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів подав заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем.

Відповідно до вимог п.1 статті 41 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторно ( транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 6 331,44 грн.- розмір шкоди, заподіяної пошкодженням траснпортного засобу.

Посилаючись на вимоги статті 1191 ЦК України, Закон України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6.331,44 грн. коп; вартість послуг аварійного комісара в розмірі 620 грн., , а всього 6951,44 грн. та судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Також позивач заявою до суду від 08.02.2016 року просив поновити строк позовної давності, указуючи, що 03.04.2015 року МТСБУ з дотриманням трирічного строку позовної давності звернулося до Амур- Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з аналогічним позовом до ОСОБА_1 Проте ухвалою Амур- Нижньодніпровського районного суду від 27.04.2015 року позовну заяву МТСБУ було повернуто у зв*язку з непідсудністю справи цьому суду та роз*яснено, що згідно з даних адресного бюро відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованим на території Індустріального району міста Дніпропетровська, а в матеріалах страхової справи МТСБУ була наявна лише одна адреса відповідача, за якою МТСБУ і зверталося до суду в межах строку позовної давності.

Адреса відповідача була встановлена в Індустріальному районі міста Дніпропетровська лише при розгляді справи про адмінстртаивне правопорушення Про зміну місця проживання відповідач МТСБУ не повідомляв. Таким чином, до Амур- Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська МТСБУ звернулось 03.04.2015 року з дотриманням строку позовної давності. Тому просило суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з*явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника МТСБУ ( а.с. 223).

Представник відповідача в судове засідання не з*явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача а також заперечення проти позову, із змісту якого убачається, що представник відповідача просить застосувати строк позовної давності та відмовити МТСБУ у позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Представник відповідача указує, що в наданих до суду позивачем матеріалах страхової справи, датованих 2011-2012 роками, а саме : заяві ОСОБА_2 від 29.02.2012 року; дорученні МТСБУ № 14339 від 27.05.2011 року зазначена адреса відповідача : вул. Краснопартизанська 81 м. Дніпропетровськ, за якою останній проживає з 1990 року. Окрім того, у клоптанні про поновлення строку позовної давності позивач зазанчає, що страхове відшкодування виплачено 03.02.3012 року, і строк позовної давності закінчився 03.02.2015 року. Проте, як зазначає сам позивач, до ОСОБА_2 Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою він звернувся 03.04.2015 року, тобто після двох місяців після спливу строку позовної давності. Також представник відповідача указує, що факт звернення до ОСОБА_2 Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з аналогічним позовом не перериває перебіг строку позовної давності. ( а.с. 68, 229)

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.05.2011 року з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, була скоєна дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статетю 124 КУпАП ( а.с. 5).

Договору обов*язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів ОСОБА_1 не укладав.

29.02.2012 року ОСОБА_2, скориставшись своїм правом , передбаченим Законом України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів подав заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду заподіяну відповідачем ( а.с.6).

Відповідно до висновку незалежної експерної оцінки № 165 від 27.02.2012 року матеріальна шкода, заподіяна власнику транспортного засобу ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_3 складає з урахуванням ПДВ 7 597, 73 грн6 ( а.с. 7).

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1180 та платіжного доручення від 11.04.2012 року ОСОБА_2 перераховано Моторно ( транспортним) страховим бюро України на відшкодування матеріального збитку 6.331, 44 грн. ( а.с. 10)

Відповідно до підпункту 41.1. пункту 41 цього Закону України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом , власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1, п.38.2 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобівособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Проте, Моторно ( транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі статею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до роз*яснень, які містяться в пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодвства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищенної небезпеки від 01.03.2013 року регресну вимогу може бути пред*явлено протягом трьох років із дати виконання зобов*язання про відшкодування шкоди.

Згідно з частиною п*ятою статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку позовної давності, наявності підстав для задоволення заяви представника відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності і відмови у задоволені позовних вимог з цих підстав, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, матеріальний збиток, заподіяний ОСОБА_2 пошкодженням транспортного засобу, перерахований останньому МТСБУ згідно платіжного доручення № 1666 від 11 квітня 2012 року ( а.с. 10). Тобто строк позовної давності за даними вимогами має відраховуватися саме з цієї дати.

Як убачається із заяви ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної під час дорожньо- транспортної пригоди, до Моторно ( транспортно) страхового бюро України він звертався 29.02.2012 року та повідомляв відомості про другого учасника ОСОБА_3, де зазначав його адресу : м. Дніпропетровськ, вул. Краснопартизанська, 81 ( а.с. 6).

В дорученні № 14339 від 27.05.2011 року аварійному комісару Моторно ( транспортне) страхове бюро України повідомляє адресу учасників дорожньо- транспортної пригоди, де в тому числі указує адресу ОСОБА_1 - м. Дніпропетровськ, вул. Краснопартизанська, 81 ( а.с. 120).

Тож, твердження представника позивача про те, що при зверненні до Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 03.04.2015 року йому не було відомо адреси відповідача ОСОБА_1, є неспроможніми та спростовуються письмовими доказами у справі.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред*явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Проте подача позову з недодержанням правил підвідомчості або підсудності не перериває перебігу такого строку. Указана позиція висловлена в рішенні Верховного Суду України від 02.12.2015 року.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач звернувся з даним позовом до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 27.05.2015 року з порушенням строку позовної давності. Причини поважності пропуску строку звернення до суду судом не встановлені. Посилання позивача на звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з аналогічним позовом не є підставою для переривання строку позовної давності. А посилання позивача на те, що в матеріалах страхової справи МТСБУ була наявна інша адреса відповідача, спростовується письмовими доказами у справі ( а.с.6, 120).

За таких підстав суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку позовної давності, вважає, що є підстави для задоволення заяви представника позивача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності і приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Оскільки судовий збір у розмірі 509,89 гривень, сплачений позивачем по іншій справі за платіжним дорученням № 36834 від 04.05.2015 року( а.с.18), фактично не повернутий МТСБУ, що підтверджується листом Управління Державної казначейської служби в Індустріальному районі м.Дніпропетровська на а.с.179, суд не стягує судовий збір з позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 10,58, 60, 213-215 ЦПК України , ст.ст. 257, 264, 267, 1191 ЦК України, Законом України Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити Моторно (транспортному) страховому бюро України у ползовних вимогах до ОСОБА_1 про відшкодування витрат , пов*язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу.

На рішення може бути подана апеляціійна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

ОСОБА_4