У Х В А Л А

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П., Яреми А.Г.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про перегляд рішення апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат,

встановила:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року в позові ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ фірма «Добробут» на користь ОСОБА_4 8 000 000 грн. боргу, 1 480 767 грн. 12 коп. 3% річних, 8 904 000 грн. інфляційних втрат та 1 827 грн., а всього 18 386 594 грн. 12 коп.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 16 грудня 2015 року виправив у резолютивній частині судового рішення від 1 грудня 2015 року описки щодо розміру інфляційних втрат з 8 904 000 грн. на 8 736 000 грн., 3% річних з 1 480 767 грн. 12 коп. на 1 516 931 грн. 51 коп. і зазначив, що всього підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 18 252 931 грн. 51 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу ТОВ фірма «Добробут» відхилено, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

ТОВ фірма «Добробут» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник долучає ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу від 10 лютого 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши в силі рішення суду апеляційної інстанції, погодившись з його висновком щодо наявності правових підстав для стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг, оскільки відповідач не надав доказів недійсності укладеного правочину; натомість відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи підписи від імені генерального директора ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_5 у договорі про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року, акті приймання - передачі юридичних послуг від 9 квітня 2009 року, відповіді на претензію від 24 листопада 2009 року виконані самою ОСОБА_5 Крім того, суд вважав, що оскільки відповідач не виконав узятого на себе грошового зобов'язання, то наявні правові підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, виходив із того, що апеляційний суд, обґрунтовано задовольнив частково позов фізичної особи-підприємця відповідно до вимог частини першої статті 903, частини другої статті 625 ЦК України, оскільки сторони у додатковій угоді визначили розмір винагороди саме у грошовій одиниці гривні та у сумі 40 000 грн.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат за заявою товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про перегляд рішення апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема