АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1922/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Матвійчуку І.Ю.

розглянула у відкритомусудовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району м.Києва, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - КП «Житло сервіс «Приозерне» Оболонського району м.Києва, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6ОСОБА_7 в рівних частках кошти в розмірі 18599,14 грн. в якості відшкодування збитків спричинених пошкодженням майна та по 305,60 грн. на користь кожного в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачів моральну шкоду в розмірі по 500,00 грн. на кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати постановити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що звіт № 181/14 від 28.10.2014 року про визначення розміру матеріальних збитків, який суд поклав в основу свого рішення, не може слугувати належним доказом, оскільки складений особою, яка не є фахівцем з питань оцінки розміру матеріальних збитків.

Представник позивачів проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с 201)

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено факт заподіяння шкоди майну позивачаз вини власника квартири ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

На час залиттяквартира АДРЕСА_2 належала відповідачу ОСОБА_2

Відповідно до актів від 09.10.2014 року та31.10.2014 року, складених Житлово-експлуатаційною конторою № 502, встановлено, що 05.10.2014 року та 29.10.2014 року з вини мешканців квартири 46 вказаного будинку сталося залиття квартири позивача. Причиною залиття є переобладнання та перепланування.(а.с. 09 - 10).

У свою чергу, відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності його вини у залитті квартири позивача.

Згідно з висновком ФОП ОСОБА_8 від 28.10.2014 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної власникам квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття квартири становить 18 599,14 грн.( а.с.11).

Завдані збитки відповідачем відшкодовані не були.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач на підтвердження своїх вимог щодо розміру завданої шкоди надав звіт про визначення розміру матеріальних збитків, який виконані ФОП «ОСОБА_8»відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» діяльність якого підтверджується відповідним Сертифікатом. Відповідачем розмір завданої шкоди належними та допустимими доказами спростований не був.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, об'єктивно визначив розмір моральної шкоди.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді