АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5759/16 Справа № 208/8302/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ричка С. О. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади Дніпродзержинської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації", реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що його цивільній дружині, ОСОБА_4, належить на праві приватної власності будинок №22 з господарчими спорудами по АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_4 позивач проживав з 1990 року, вони мешкали разом без реєстрації до часу її смерті, а саме до 1993 року, після чого позивач залишився там проживати до теперішнього часу, вони мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №465 від 05.10.2015р. вуличного комітету №1 Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради. Оскільки позивач мешкав разом з ОСОБА_4 однією родиною, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом утримували та доглядали домоволодіння, а після її смерті, позивач все це робив самостійно і робить все це до теперішнього часу вже протягом 25 років. Домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв, а якщо і маються спадкоємці, то позивачу про них нічого не відомо, в будинку позивач проживає один, спадкоємці (якщо такі є) не заявляли ніяких прав на будинок, не вчиняли дій, які б свідчили про обов'язок позивача повернути річ власнику, оскільки вже 25 років ніхто не цікавився цим домоволодінням. Позивач сплачував кошти за комунальні послуги, ремонтував та лагодив домоволодіння, весь час користувався будинком та прибудинковими спорудами, тому завжди вважав, що володіє будинком на законних підставах, як добросовісний набувач, але документального підтвердження цьому не має. Тому позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння АДРЕСА_1

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 який складається із: житлового будинку А-1 загальною площею 79,7 кв.м. та житловою площею 58,0 кв.м. у тому числі, а-1 нежитлова прибудова, а1 -1 відкрита веранда, п/д підвал, Б-1 гараж з оглядовою ямою, в-1 сарай, № 1 огорожа, з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації речових прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що зазначеним вище заочним рішенням порушуються його права, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про отримання повістки позивачем ОСОБА_3 11.10.2016 року. Про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про перенесення судового засідання - не надав.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 63 років померла ОСОБА_4, що підтверджується копією актового запису про смерть №405 від 04.04.1996 року (а.с.43).

За життя ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у письмовій нотаріальній формі 14.05.1963 року, зареєстрованого в реєстрі за №1/1724 та зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ, записаного у реєстрову книгу №1956 від 13.05.1963 року (а.с. 58).

Із копії свідоцтва про одруження від 24.07.1954 року вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб 24.07.1954 року про що в книзі записів актів цивільного стану зроблено відповідний запис №108 від 24.07.1954 року.

Із копії свідоцтва про народження від 14.06.1955 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками апелянта ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі актів цивільного стану зроблено відповідний запис №429 від 14.06.1955 року.

Також встановлено, що на підтвердження доводів апеляційної скарги до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2016 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 (зареєстровано в реєстрі за №375, спадкова справа №09/2016), згідно якого спадкоємцями є її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловік ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.58).

Відповідно до зазначеного вище свідоцтва, право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 було видано апелянту ОСОБА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2016 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 (зареєстровано в реєстрі за №376, спадкова справа №09/2016), єдиним спадкоємцем є його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщина, на яку видано свідоцтво складається із 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.60).

В матеріалах справи наявні довідки виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради №465 від 05.10.2015 року та №471 від 05.11.2015 року, згідно яких по АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає постійно без реєстрації з травня 2005 року (а.с.7, 13).

Відповідно до пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи час відкриття спадщини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, колегія дійшла висновку, що права апелянта на спірне нерухоме майно регулюються Цивільним кодексом України від 1963 року, з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно ст. 524 ЦК України від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Частиною 1 статті 529 ЦК України від 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК України від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно частин 1, 4 ст. 344 діючого ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз»яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, визнання за позивачем ОСОБА_3, в порядку набувальної давності, права власності на будинок АДРЕСА_1, - місцевий суд фактичні обставини справи, коло спадкоємців не встановив, не вирішив питання щодо притягнення до участі у справі спадкоємця власника нерухомого майна ОСОБА_2, чим порушив його права та законні інтереси.

Крім того, колегія наголошує, що, згідно паспорта громадянина України, апелянт ОСОБА_2 з 13.12.1971 року і по цей час зареєстрований у якості проживаючого у спірному будинку АДРЕСА_1; копія паспорта апелянта долучена до матеріалів справи.

Отже, оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, безпідставним та передчасним, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з грубим порушенням вимог процесуального закону, що призвело до неправильного застосування положень матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до територіальної громади Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді