Справа № 466/168/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5579/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

з участю секретаря: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 7 липня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, про стягнення боргу,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 7 липня 2016 рокузадоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, про стягнення боргу.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 58 261,10 грн. три відсотки річних від простроченої суми за користування чужими коштами за період з 4 листопада 2012 року по 4 листопада 2015 року та з 5 листопада 2015 року по 6 квітня 2016 року; 373 590,50 грн. неустойки (пені) за кожен день несвоєчасного виконання грошового зобов»язання обчисленої на рівні подвійної облікової ставки НБУ за період з 13 листопада 2014 року по 13 листопада 2015 року та з 14 листопада 2015 року по 6 квітня 2016 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що договір суперфіцію від 13 листопада 2010 року пролонгований автоматично, а тому є помилковим обчислення штрафних санкцій з 13 листопада 2011 року. Вказує, що в Франківському районному суді м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, про стягнення безпідставно набутих 71 000 доларів США. Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 7 липня 2016 рокускасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у визначений законом спосіб.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року ухвалено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 567 720 грн. заборгованості за договором суперфіцію.

Рішення суду набрало законної сили, однак відповідачі, в добровільному порядку його не виконують.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 11.3 договору суперфіцію, укладеного між сторонами, передбачено такий вид зобов»язання виконання, як пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» граничний розмір пені обмежено подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд прийшов до вірного висновку про задоволення позову, оскільки відповідачі не виконали зобов»язання за рішенням Шевченіквського районного суду м. Львові від 20 січня 2015 року, не повернули позивачу кошти. Розрахунок коштів, які підлягають стягненню, проведено вірно.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 7 липня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: