Справа № 185/7499/16-ц
Провадження № 2-к/185/4/16
У Х В А Л А

22 листопада 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., за участі секретаря Федосімової Ю.Д., розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду і просить визнати в Україні рішення окружного суду м. Мангайм від 10.08.2015року у сімейній справі № 9F115/5 за позовом ОСОБА_1 Антона до ОСОБА_3 щодо розпорядження суду про передачу права на визначення місцеперебування дитини, а також право замовляти документи, що посвідчують особистість, для спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_3, 18.03.2012року народження, позивачу ОСОБА_5

У судове засідання представник заявника не з"явився.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 повідомлялася про прийняття до розгляду вказаного клопотання та необхідність надання в місячний строк можливих заперечень, пояснень щодо клопотання, також її було належним чином повідомлено про дату і час судового розгляду шляхом розмішення оголошення в газеті "Урядовий кур"єр"№ 209 від 08 листопада 2016року, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення судового розгляду до суду не подавала.

Відповідно до ч.5ст.401 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та заінтересованої особи.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд встановив наступне.

Згідно належним чином засвідченої та перекладеної на українську мову копії рішення окружного суду м. Мангайм Федеративної Республіки Німеччини від 10 серпня 2015року, яке набуло чинності негайно, право на визначення місцеперебування дитини, а також право замовляти документи, що посвідчують особистість, для спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка народилась 18.03.2012року у подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3, передається заявникові ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

З листа Міністерства Закордонних Справ України № 72/17-680-1762 від 08 червня 2011 року щодо практики визнання та виконання рішень іноземних судів на території Федеративної Республіки Німеччина вбачається, що за інформацією, отриманою Посольством України у ФРН, остання дотримується загальноприйнятої практики міжнародного права, а саме: в разі відсутності двосторонньої угоди з іноземною державою про взаємне визнання та виконання судових рішень, застосовується принцип взаємності. Зважаючи на те, що між Україною та Федеративною республікою Німеччина відсутні договірні відносини про правову допомогу, суд приходить до висновку про необхідність застосування принципу взаємності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року № 12" Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постновлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" рішення про визнання прав є таким, що не потребує виконання.

Подане до суду клопотання про визнання рішення, що не підлягає примусовому виконанню іноземного суду на території України відповідає вимогам ст.ст. 399-401 ЦПК України, з урахуванням особливостей, визначених ст. 400 ЦПК України.

Підстав для відмови у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, передбачених ст. 396 ЦПК України, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 6 ст. 401 ЦПК України суд вправі постановити ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду.

Враховуючи наведене,суд дійшов висновку, що клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про визнання в Україні рішення окружного суду м. Мангайм( Німеччина) від 10.08.2015року у сімейній справі № 9F115/5 за позовом ОСОБА_1 Антона до ОСОБА_3 щодо розпорядження суду про передачу права на визначення місцеперебування дитини, а також право замовляти документи, що посвідчують особистість, для спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_3, 18.03.2012року народження, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 Закону України " Про міжнародне приватне право" ст.ст. 210,399-401 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -задовольнити.

Визнати на території України рішення окружного суду м. Мангайм Федеративної Республіки Німеччини від 10.08.2015року у сімейній справі № 9F115/5 за позовом ОСОБА_1 Антона до ОСОБА_3, відповідно до якого право на визначення місцеперебування дитини, а також право замовляти документи, що посвідчують особистість, для спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка народилась 18.03.2012року, передається позивачу ОСОБА_5.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. Д. Палюх