У х в а л а

4 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом припинення іпотеки нерухомого майна і вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 5 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив; визнав недійсним іпотечний договір від 22 лютого 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого щодо вимог ОСОБА_5 є товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), і ОСОБА_5; усунув перешкоди ОСОБА_4 в розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 яка перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2012 року за № 6970 шляхом припинення іпотеки квартири АДРЕСА_1; вилучив з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку за № 2507208, внесений на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року за № 6970 і запис про обтяження за № 2507239, внесений на підставі іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_5

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 червня 2016 року касаційні скарги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ОСОБА_5 відхилила; рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишила без змін.

22 вересня 2016 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс», за дорученням якої діє Харинська Д.С., звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми матеріального права, а саме статті 203, пункту 4 частини першої статті 214, статей 215, 256- 258, 261, частини четвертої статті 267, частини другої статті 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 17, 18 Закону України «Про іпотеку».

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 13 січня 2010 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року та 20 січня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 22 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про те, що укладення іпотечного договору суперечить вимогам статей 317, 319 ЦК України та статті 5 Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотекодавцем на час укладення договору була особа, яка не мала права розпоряджатися спірною квартирою.

Крім того, суди виходили з норми статті 391 ЦК України, в якій містяться положення про те, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим у рішеннях судів касаційної інстанції, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- у судових рішеннях від 13 січня 2010 року та 22 квітня 2015 року касаційні суди, направивши справи на новий розгляд до судів першої інстанції, указали на те, що суди не з'ясували усіх обставин справи та не надали їм належної оцінки;

- в ухвалі від 20 січня 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив про те, що суд неповно з'ясував дійсні обставини справи, не надав належної оцінки доказам, що призвело до неправильного вирішення справи та порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ТОВ «ФК «Вектор Плюс» порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, а саме статей 212-214 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом припинення іпотеки нерухомого майна і вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко