УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

Встановив:

17.10.2016 року до Київського районного суду м. Харкова подана заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.09.2013 року. В обґрунтування своєї заяви посилається на ті обставини, що про розгляд справи в Київському районному суді м. Харкова не знав, судові повістки не отримував, а тому не мав можливості надати докази на підтвердження оплати аліментів і визначена судом сума аліментів є для нього завелика.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Позивач та представник позивача проти задоволення заяви заперечували, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про стягнення аліментів - не більше одного місяця.

Судом встановлено, що цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей перебувала в провадженні Київського районного суду м. Харкова з 15.08.2013 року.

Справа призначалась до судового розгляду на 28.08.2013 року та 05.09.2013 року та судові повістки і телеграма направлялись за адресою відповідача, вказаною позивачем в позовній заяві та за адресою реєстрації ОСОБА_1 згідно відповіді адресно-довідкового бюро (а.с.22) м. Харків, вул. Собінова, 33.

В судове засідання, призначене повторно на 05.09.2013 року, відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим, враховуючи строки розгляду справи даної категорії і було постановлено 05.09.2013 року заочне рішення по справі відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України на підставі доказів позивача.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не були надані відомості про поважність причини неявки до суду, а його посилання про відсутність за місцем реєстрації є необґрунтованим, оскільки не надані докази на підтвердження того, що відповідач тимчасово був зареєстрований за іншою адресою та надав ці відомості до суду та поштового відділення.

Також, під час розгляду заяви до суду не були надані відомості про належні та допустимі докази щодо спростування висновків суду, викладених в рішенні від 05.09.2013 року.

Вимогами ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, посилання відповідача в заяві на сплату аліментів регулярно та у розмірі, визначеному між колишніми подружжя не знайшло свого підтвердження та жодного доказу про це ним в суді не надано. Також, є необґрунтованими і доводи відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному позивачем в позові та рішенні суду.

Як з*ясовано під час судового розгляду, відповідач має мінливий дохід від різних видів заробітку, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб і належних та допустимих доказів на спростування розміру аліментів до суду не надав. А посилання в заяві на середню заробітну плату в 2013 році в регіоні суд також вважає безпідставним, оскільки відповідач не надав до суду відомості про розмір свого особистого заробітку в 2013 році і не спростував доводи, викладені в рішенні, що 50% його доходу є меншим, ніж визначений розмір аліментів на двох дітей.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для скасування станом на теперішній час заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2013 року і відмовляє заявникові в перегляді заочного рішення суду за недоведеністю.

Однак, суд роз*яснює, що відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них.

Керуючись ст.ст. 27, 77, 157, 210,224-232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме, поданням до апеляційного суду Харківської області апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів, починаючи з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя