Провадження № 2/742/1436/16
Єдиний унікальний № 742/3342/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Зарічної Л.А., при секретарі Геєць О.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади с.Обичів в особі Обичівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в своїй позовній заяві вказує, що 04 лютого 2015 року після смерті її матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в яку входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Обичів Прилуцького району по вулиці Незалежності, 100. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом, яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини, однак за життя, як зясувалося, мати не оформила право власності на належне їй домоволодіння. Тому, у звязку з тим, що зважаючи на викладене позивачка не може реалізувати своїх спадкових прав, вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок №100 з надвірними спорудами по вулиці Незалежності в с.Обичів Прилуцького району в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а представник відповідача у судове засіданні не зявився, не повідомивши про поважність причин своєї неявки, проте завчасно надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_2 визнає та просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог зі слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В той же час стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 04 лютого 2015 року (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 підтверджує ті обставини, що вона народилася 24 вересня 1966 року, та її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.22).

15 жовтня 1988 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 за змінила дошлюбне прізвище на «Булавіна» (а.с. 16).

Копія технічного паспорта на житловий будинок від 05.10.2016 року, копія документу на право будівництва та рішення про дозвіл будівництва підтверджує те, що після смерті ОСОБА_3. залишилася спадщина, в тому числі: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, село Обичів, вулиця Незалежності, будинок 100 (а.с.13-15, 19-20).

Відповідно до копії заповіту від 16.08.2006 року (а.с.8), ОСОБА_4 заповіла все своє майно, яке їй належить та буде належати на день смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

ОСОБА_10 30 липня 2015 року відмовився від належної йому спадщини, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Відповідно до повідомлення від 31.10.2016 року № 3241/02-14, позивачці державним районним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 10).

В довідці № 2296 від 24.10.2016 КП «Прилуцького МБТІ» вказано, що право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: село Обичів, Прилуцького району по вулиці Незалежності, 100 не зареєстровано(а.с.12).

Згідно витягу зі Звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість будинковолодіння за адресою: село Обичів, Прилуцького району по вулиці Незалежності, 100,становить 31290,00 грн. (а.с.21).

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку ОСОБА_3, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

Крім того, до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у по господарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 мала у власності житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці, відведеної саме для цієї мети, що підтверджується дослідженими доказами, а оскільки фактичний власник будинку помер, позивачка, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання права власності на даний будинок, оскільки , як було встановлено в судовому засіданні, хоча будинок і мається в наявності, однак відсутні на нього будь-які правовстановлюючі документи.

Беручи до уваги те, що вказаний будинок був збудований на земельній ділянці, якою правомірно користувався спадкодавець і її цільове призначення із будівництвом не змінилося та не були порушені права територіальної громади чи окремих громадян, інших спадкоємців, які б претендували на вказану частину будинку не має, суд приходить до висновку, що дійсно у позивача є всі законні підстави для набуття права власності на вказаний обєкт нерухомого майна, оскільки ніяких перешкод у визнанні права власності на спадщину за заповітом судом не встановлено, а тому позов підлягає повному задоволенню.

На підставі наведеного та ст.ст. 1222,1268,1269,1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 212- 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вулиці Незалежності, 100 в селі Обичів, Прилуцького району, Чернігівської області, що належала її матері ОСОБА_3, яка померла 04 лютого 2015 року, в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :