ЄУН № 174/538/16-ц
н/п № 2/174/401/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2016 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Заіки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду в м. Вільногірськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що відповідач є колишнім чоловіком її рідної дочки ОСОБА_3 На підставі договору дарування будинку від 10.11.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Канюгою О.В., вона придбала у власність жилий будинок АДРЕСА_1 Право її приватної власності на зазначений будинок було зареєстровано нею в КП «Верхньодніпровському бюро технічної інвентаризації». В теперішній час в спірному будинку зареєстровані за місцем проживання за паспортним обліком вона, її чоловік ОСОБА_5, онука ОСОБА_6 В 2009 році, відповідач добровільно виселився з будинку та до теперішнього часу в ньому не проживає вже на протязі понад 7 років. В теперішній час фактичне місце проживання та перебування відповідача їй не відоме. При цьому вона ніяких перешкод йому в користуванні спірним жилим будинком не чинила та не чинить в теперішній час. Відповідач ігнорує її право приватної власності на належний їй жилий будинок та створює їй, як його власнику перешкоди в здійсненні нею свого права власності на нього. Так, відповідач, хоча фактично виселився з будинку та не проживає в ньому, не бажає зніматися з реєстраційного обліку в ньому. Таким чином, з моменту виселення зі спірного будинку відповідача, вона, як його власник, вимушена оплачувати замість відповідача житлово-комунальні послуги, які нараховуються на нього підприємствами міста, що їх надають, тобто нести додаткові витрати, які вона не бажає нести замість відповідача та могла б витратити на власне утримання. Факт оплати комунальних послуг підтверджується копіями квитанцій про їх оплату. Окрім того, якщо в майбутньому вона буде мати намір будинок продати, подарувати чи обміняти, то реєстрація за місцем проживання за паспортним обліком відповідача в ньому створить перешкоду для такого відчуження. Також наявність реєстрації за місцем проживання за паспортним обліком в будинку відповідача, не дозволяє їй отримати субсидію на оплату житлово-комунальних, що створює їй додаткові перешкоди в здійсненні свого права власності на належний їй будинок. Оскільки відповідач добровільно виселився зі спірного будинку, відсутній без поважних причини в ньому понад один рік, не виявляє наміру та бажання вселитися в спірний будинок, то маються всі підстави для визнання відповідача втратившим право користування ним. Просить визнати відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житлом - будинком АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь всі зазнані нею витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в суді.

В судове засідання позивачка не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 23).

Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову не надав. (а.с. 24, 25).

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт наявності у позивача ОСОБА_1 у приватній власності будинку АДРЕСА_1 підтверджується договором дарування будинку 10.11.1993 року (а.с.5-6).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3, уклала шлюб з ОСОБА_2 04.03.1988 року, розірвання якого зареєстровано 07.06.2006 р. (а.с.11).

Факт реєстрації відповідача у будинку АДРЕСА_1, підтверджується довідкою № 4910, що видана 23.09.2016 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, відповідно до якої за даною адресою також зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 7)

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1, підтверджується актом від 16.09.2016 року № 320, що складений депутатом Вільногірської міської ради Русак Т.Г., відповідно до якого проведено обстеження родини ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_2 з 2009 року за даною адресою не проживає, участі в утриманні домоволодіння не приймає (а.с. 8).

Факт утримання будинку позивачем підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 9-10)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим, приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 де з 02.07.2009 р. зареєстрований колишній чоловік дочки позивачки ОСОБА_2, однак у вказаному будинку останній не проживає без поважних причин понад один рік, тому ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці і підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. ( а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 158 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10, 60, 88,174, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Петропавловськ-Камчатський, Російська Федерація) визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддя: А.А.Борцова