Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Кузнєцова В.О., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного підприємства «Білдгрупменеджмент», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» (далі - ПП «Білдгрупменеджмент») та ОСОБА_5 основну суму заборгованості за договором лізингу у сумі 114 306 грн 38 коп., збитки у сумі 836 223 грн 11 коп., штраф у сумі 1 459 грн 70 коп., пеню у сумі 8 734 грн 69 коп., 3 % річних у сумі 2 614 грн 02 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 10 795 грн 54 коп., неустойку у сумі 224 556 грн 58 коп., інфляційні втрати у сумі 23 742 грн 06 коп., а всього 1 222 432 грн 08 коп.

Позивач посилався на те, що 22 листопада 2012 року між ним та ПП «Білдгрупменеджмент» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006241, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язався передати у розпорядження лізингоодержувача - ПП «Білдгрупменеджмент» об'єкт лізингу - транспортний засіб «Audi A8 Long 6.3 FSI», 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму обумовлених коштів, шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму еквівалентну 181 753,29 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 72 701,32 доларів США. При цьому ОСОБА_5 виступив поручителем лізингоодержувача, що підтверджується його підписом у договорі фінансового лізингу.

Вони належним чином виконали умови договору, однак відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної сплати лізингових платежів, у зв'язку з цим утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути солідарно з ПП «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_5

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено, стягнуто на його користь солідарно з ПП «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_5 основну суму заборгованості за договором лізингу від 22 листопада 2012 року № 00006241 у розмірі 114 306 грн 38 коп., збитки у сумі 836 223 грн 11 коп., штраф у сумі 1 459грн 70 коп., пеню у сумі 8 734грн 69коп., 3 % річних у сумі 2 614грн 02 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі10 795грн 54 коп., неустойку у сумі 224 556грн 58 коп., інфляційні втрати у сумі 23 742грн 06 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна». Стягнуто солідарно з ПП «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» основну суму заборгованості за договором лізингу від 22 листопада 2012 року № 00006241 у розмірі 114 306 грн 38 коп., суму боргу з врахуванням індексу інфляції у розмірі 23 746 грн 06 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 2 614 грн 02 коп., штраф у розмірі 694 грн 70 коп., неустойку у розмірі подвійної плати за користування предметом лізингу за час прострочення у розмірі 224 556 грн 58 коп., а всього 365 917 грн 72 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «Білдгрупменеджмент» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 22 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПП «Білдгрупменеджмент» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006241, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбав об'єкт договору та надав його у користування ПП «Білдгрупменеджмент», а останнє, у свою чергу, зобов'язалося оплачувати лізингові платежі у сумі і строки, передбачені в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (а. с. 15-29, т 1).

На виконання умов договору лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у користування ПП «Білдгрупменеджмент» об'єкт лізингу - транспортний засіб «Audi A8 Long 6.3 FSI», 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2 (а. с. 30).

ОСОБА_5, як поручитель згідно з договором від 22 листопада 2012 року, взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання ПП «Білдгрупменеджмент» усіх його зобов'язань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з договору фінансового лізингу.

Встановлено, що ПП «Білдгрупменеджмент», як лізингоодержувач, та ОСОБА_5, як поручитель за договором фінансового лізингу, належним чином не виконали умови договору в частині сплати у передбачений строк щомісячних лізингових платежів, погашення заборгованості, повернення предмету лізингу у визначений лізингодавцем строк.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення у солідарному порядку з ПП «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованості із несплачених лізингових платежів, інфляційних втрат, 3% річних, штрафу та неустойки.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2307цс15, згідно із ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Ухвалене апеляційним судом рішення, суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду України, оскільки суд не звернув уваги на те, що вимоги у даній справі належить розглядати за різними видами судочинства.

За таких обставин, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов В.О. Кузнєцов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: