АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 22605/12736/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9363/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

24 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішення Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року заяву представника ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити, виділити їй та визнати за нею право власності на 78/100 частин квартири АДРЕСА_2, виділити ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на 22/100 частин квартири АДРЕСА_2, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 21 серпня 2004 року між сторонами укладено шлюб.

За час спільного подружнього життя ними була придбано квартира АДРЕСА_3, яка набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2007 р. за ціною 70000 дол. США, що в еквіваленті складає 353500 грн.

Зазначив, що згоди про поділ майна між ним та відповідачем не досягнуто, у зв'язку із чим просив суд виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині спірної квартири та стягнути судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2004 року між сторонами укладено шлюб.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 за ціною 70000 дол. США, що в еквівалентно 353500 грн. (а.с. 4-5).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2012 року шлюб,зареєстрований 21 серпня 2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, актовий запис 779 розірвано.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно з нормою ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Положенням ст. 69 СК України визнано право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,що спірна квартира придбана сторонами у шлюбі, а тому підлягає поділу у рівних частках.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що зазначена вище квартира не підлягає поділу, оскільки придбана відповідачем особисто у кредит з огляду на наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Тому у разі придбання подружжям або одним з подружжя квартири у шлюбі за кошти, які є їх спільною сумісною власністю, така квартира вважається їх спільною сумісною власністю з моменту державної реєстрації вчиненого правочину (договору купівлі-продажу). У разі, якщо квартиру було придбано в інтересах сім'ї за кредитні кошти, така квартира також є спільною сумісною власністю подружжя, у тому числі за умови, коли позичальником коштів та покупцем квартири формально є лише один з подружжя.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поділу спірної квартири у рівних частках.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді