Справа № 562/2026/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2016 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі:

головуючого- судді: Мички І.М.

при секретарі: Дехтярук І.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя суд , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна спільного майна подружжя в якому вказала 23 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб , який 04 жовтня 2012 року був розірваний . За період шлюбу було придбано трьохкімнатну квартиру №9 за адресою м. Здолбунів , вул. Гетьмана Мазепи, 8., а також інше майно, а саме- стіл кухонний зі стільчиками 1000 грн., цифровий фотоапарат -1500 грн. ноутбук- 3000 грн. холодильник 4000 грн., диван 5800 грн., кофемолка - 300грн., телевізор -2000 грн., 2 приліжкові килими 400грн., диван - 3700 грн. Всього спільно придбали майна на суму 15 400грн.

Так , як шлюбні відносини зупиненні остаточно, скільки вони не досягли взаємної згоди щодо порядку поділу майна, позивачка вимушена звернутися до суду.

Позивачка в судовому засідання пояснила , що в неї з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з нею у будинку своїх батьків , оскільки відповідач проживає у спільно придбаній квартирі, у нього інша сімя, тому вона просить провести поділ спільно нажитого майна , та визнати за нею право власності на ? квартири , що знаходиться за адресою м. Здолбунів , вул. Г. Мазепи,8/9. з метою забезпечення її окремим житлом та встановлення соціальної справедливості, а також нормального існування сімї.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив , що квартира , яка належить сторонам на праві спільної власності подружжя , придбана в кредит , значна частина коштів на погашення кредиту надавалася його батьками, та речі , які ОСОБА_1 віднесла до речей спільної власності теж були придбанні за кошти батьків , а саме : диван малюк «Б»янка» вартістю 2500 грн. диван «Наполеон» вартістю 4800грн. , телевізор «Електрон» вартістю 985 грн. , важає позов в цій частині безпідставним та таким, що зачіпає його інтереси.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши сторони та їх представників, свідків у справі суд, , приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав;

Судом встановлено, що сторони з 23.09.2005 року зареєстровали шлюб. 04.10.2012 року шлюб між подружжям було розірвано за рішенням Здолбунівського районного суду.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2005 року квартира за адресою м. Здолбунів ,вул. Г.Мазепи,8/9 була придбана в період шлюбних відносин.

Відповідно до кредитного договору т№021-15/16-840 кошти подружжям були отримані для придбання квартири за адресою м. Здолбунів ,вул. Г.Мазепи, 8/9 . згідно національної програми кредитування молодих сімей.

Судом достовірно встановлено, що речі та побутова техніка згідно переліку зазначеного у позові теж відносяться до майна нажитого за час шлюбу, що стверджено відповідними доказами.

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили той факт , що вищевказана квартира дійсно придбана подружжям в кредит , по програмі молодіжного кредитування , завдяки цьому держава компенсує відсотки за кредитом .А також свідками були наданні пояснення щодо спільно нажитих речей подружжям для оргагізації сімейного життя,які підлягають поділу .Та обставина , що частина речей придбавадась батьками, як особисті подарунки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.Речі придбані батьками придбавались для сімї своїх дітей, що га думку суду є безспірно майном подружжя.Доказів , які б стверджували противне судом не встановлено, а сторонами не представлено.

Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У судовому засіданні за наявності всіх обставин справи не виявилося можливим встановити факт , того чи майно ,яке було придбане батьками відповідача було йому подароване чи надане у користування , тому є всі підстави для віднесення даного майна до спільної власності подружжя та його поділу у рівних частках.

Відповідач не спростував обставини зазначені та стверджені позивачкою.Не довів проивного, що давало би суду підстави для постановлення іншого рішення суду.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя до складу, якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї в межах заявленого позову.

Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного .

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1;

Виділити ОСОБА_6 із спільного майна подружжя : фотоапарат -1500 грн;

Диван 4800грн;пральну машину 4000 грн; ,соковижималку -700 грн; блендер-300грн; кофемолку-300грн; килим 200 грн; всього на суму 11 800 грн.

Виділити ОСОБА_3 із спільного майна подружжя :

холодильник 4000грн, стіл кухонний зі стільчиками 1000 грн., ноутбук 3000 грн. , килим 200грн., 4 люстри 1000грн., диван -2500 грн., всього на суму 11 700 грн.

Судові витрати покласти на сторони в фактично понесених розмірах.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Повний текс рішення виготовлено 06.06. 2016 року

Суддя