441/687/16-ц 2/441/475/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22.06.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - Ференц О.І.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
та позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Великолюбінської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, -
27.05.2016р. позивач звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що його батько - ОСОБА_3, помер 13.10.1983р., а мати - ОСОБА_4, померла 01.11.2003р.. Батьки до дня смерті проживали в належному їм на праві власності житловому будинку в с.м.т. ОСОБА_5, вул. Шевченка, 68 А Городоцького району Львівської області. За життя його мати склала заповіт на випадок своєї смерті на все майно на його імя. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 126. Цей заповіт не змінювався, не відмінявся та не скасовувався в судовому порядку. У батьків їх було двоє він та сестра ОСОБА_6, яка померла 15.12.1984р. у віці 19 років, була неодружена, дітей у неї не було.
Зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, інших спадкоємців, в тому чилі таких, що мають право на обовязкову частку, немає. До спадкового майна належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с.м.т. ОСОБА_5, вул. Шевченка, 68 А Городоцького району Львівської області, зведений у 1965р.. Він не може вирішити у нотаріальному порядку питання про спадкування цього житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документа на нього. Після смерті матері він фактично вступив в управління і володіння житловим будинком згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦКУ в редакції 1963р.. Доказами правомірності зведення житлового будинку за вказаною адресою є архівна довідка за № 22/19 від 05.04.1985р., з якої вбачається, що рішенням виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області від 16.07.1975р. за № 3/45 було надано дозвіл ОСОБА_4 на будівництво нового житлового будинку в с.м.т. ОСОБА_5 на вул. Довбуша на присадибній ділянці ОСОБА_7 в розмірі 0,07 га, виготовленим будівельним паспортом земельної ділянки, актом виносу в натру плану земельної ділянки, квитанціями про оплату за електроенергію та газопостачання. 07.06.1985р. приймальною компетентною комісією було складено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, але цей акт не має всіх реквізитів - немає підписів голови та членів комісії та відсутня печатка селищної ради, що є перешкодою до реєстрації житлового будинку та отримання правовстановлюючих документів.
З огляду на наведені обставини просив суд ухвалити рішення, яким поновити йому строк позовної давності на право звернення з позовом до суду за захистом своїх спадкових прав, визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с.м.т. Великий ОСОБА_5, вул. Шевченка, 68 А Городоцького району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.11.2003р., матері - ОСОБА_4.
Вимоги підтримано в судовому засіданні позивачем. Проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечує.
Представник відповідача - Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача та проаналізувавши підстави позовної заяви, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності представника відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено, що згідно Архівної довідки виконавчого комітету Городоцької районної ради народних депутатів № 22/19 від 05.04.1984р. у книзі протоколів засідання виконкому Великолюбінської селищної ради депутатів трудящих значиться, що рішенням від 16.07.1975р. № 3/45 вирішено дозолити ОСОБА_4 будівництво нового жилого будинку в селищі Великий Любінь по вул. Довбуша на присадибній ділянці ОСОБА_7 розміром 0.07 га та зобов'язано ОСОБА_4 терміном до 3-х років закінчити будівництво нового жилого будинку та благоустрій біля нього (а.с.14). Згідно акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 07.06.1985р. забудовником будинковолодіння № 70 на вул. Шевченка в с. Великий Любінь Городоцького району була ОСОБА_4 (а.с.16). Право власності на вказаний будинок не зареєстровано, що стверджується довідкою КП "Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації" № 81 від 15.03.2016р., проте самочинного будівництва та перепланування не виявлено, будинковолодіння складається з житлового будинку "А-1", стіни-цегла, кількість кімнат - 4, кількість кухонь - 1, загальна площа - 92.9 м. кв., житлова площа - 64.1 м. кв., господарська будівля "Б", вбиральня "В", стіни - цегла, огорожа "1-3" та криниця "К" (а.с.29). Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду на вул. Шевченка, 68а в с.м.т. Великий ОСОБА_5 Городоцького району, що виготовлений на ім'я ОСОБА_4, будинок 1986р. забудови (а.с.10-13).
ОСОБА_4 була матір'ю ОСОБА_2, позивача (а.с.7). 03.04.2001р. ОСОБА_4 склала заповіт на усе своє майно в користь ОСОБА_2, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області 03.04.2001р. та зареєстровано в реєстрі за № 126 . Заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с.8).
ОСОБА_4 померла 01.11.2003р. (а.с.6). ОСОБА_2 згідно відбитку штампа в паспорті зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.м.т. Великий ОСОБА_5 Городоцького району з 18.08.1987р. (а.с.31-32). Осіб, які мали право на обов'язкову частку в спадковому майні ОСОБА_4, судом не встановлено. ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_4, помер 13.10.1983р. (а.с.4). Сестра ОСОБА_2 і дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_6, померла 15.12.1984р. (а.с.5). Згідно даних будинкової книги станом на момент смерті ОСОБА_4 в будинку № 68а на вул. Шевченка в с.м.т. Великий ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.20-25), діти позивача, проте вони не є особами, наділеними правом на обов'язкову частку у спадковому майні згідно положень ст.535 ЦК України в редакції 1963р..
Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963р., яка діяла на момент відкриття спадщини ОСОБА_4, спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.
Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 фактично вступив в управління спадковим майном своєї матері ОСОБА_4, він вважається таким, що спадщину після її смерті прийняв у встановленому на той час законом порядку.
12.03.2013р. ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 (а.с.9), проте не в змозі в позасудовому порядку оформити належним чином свої спадкові права з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння.
Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до ст.549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки будинковолодіння № 68А на вул. Шевченка в с.м.т. Великий Любінь Городоцького району Львівської області належало матері позивача - ОСОБА_4, батько позивача - ОСОБА_3, помер раніше матері, спадкоємців ОСОБА_4, які б мали право на обов'язкову частку у її спадковому майні, судом не встановлено, згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, позивач проживав на момент смерті з матір'ю, фактично вступив в управління спадковим майном та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, а через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на спірне будинковолодіння.
При цьому не підлягає задоволенню позовна вимога про поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх спадкових прав, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 спадщину прийняв, а згідно ч.2 ст.548 ЦК України в редакції 1963р. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з момент відкриття спадщини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.524, 534-535, 548-549 ЦК України 1963р., ст.ст.16, 328, 392 ЦК України, ч.4 ст.3, п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.10, 208, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов задоволити частково.
Визнати за ОСОБА_2, 26.04.1963р.н., право власності на будинковолодіння № 68А на вул. Шевченка в с.м.т. Великий Любінь Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 01.11.2003р..
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О. І.