ухвала

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
за участю представника ПП «Блокер» - ПарчевськогоВ.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_7, Приватного підприємства «Блокер» про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою Приватного підприємства «Блокер» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з вищевказаним позовом про стягнення солідарно суми боргу у розмірі 14 168 973 грн 83 коп.

У рахунок погашення заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет застави, а саме: вугілля марки ГСШ у кількості 15 000 тонн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2011 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ПП «Блокер» та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.02.2007 року на загальну суму у розмірі 14 168 973 грн. 83 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14 168 973 грн. 83 коп., звернуто стягнення на предмет застави - майно, що належить ПП «Блокер», а саме 15 000 тонн вугілля марки ГСШ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом його продажу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2010 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року скасовано. Справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ПП «Блокер» на користь ПАТ «Родовід Банк» 17 787 666,24 грн у відшкодування заборгованості.

В рахунок погашення заборгованості ПП «Блокер» за кредитним договором від 26.02.2007 року звернуто стягнення на майно, яке належить на праві власності ПП «Блокер» та передане в заставу ПАТ «Родовід Банк», згідно з договором застави рухомого майна № 22.1/36-3.3-07 від 28.02.2007 року, шляхом продажу предмета застави, а саме вугілля марки ГСШ у кількості 15 000 тонн, що знаходиться за адресою: Луганська область, смт. Байрачки, вул. Шахтарська, 3.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ПП «Блокер» на користь ПАТ «Родовід Банк» 1 700 грн державного мита та 120 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1 820 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Блокер» на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в розмірі 17 787 666,24 грн, з урахуванням пені, скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Блокер» на користь ПАТ «Родовід Банк» солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 22.1/36-КЛВ-07 від 26 лютого 2007 року в розмірі 15 830 175,89 грн.

В задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Блокер» пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 1 528 047,01 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами по кредиту в сумі 429 433,34 грн Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилено.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПП «Блокер» просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Останнім рішенням суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ПП «Блокер» належним чином умови кредитного договору не виконувало, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку як з боржника, так і з поручителя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_7 та ПП «Блокер» з урахуванням пені та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем нарахована пеня за період з 07 жовтня 2011 року по 07 жовтня 2012 року поза межами строку позовної давності, як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 26 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Блокер» укладено кредитний договір № 22.1/36-КЛВ-07, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 700 000 грн, а ПП «Блокер» взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту до 25 лютого 2008 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 22 % річних.

28 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої збільшено ліміт відновлювальної кредитної лінії до 15 000 000 грн.

21 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до якої змінено ліміт відновлювальної кредитної лінії до 10 000 000 грн, а з 25 січня 2009 року - до 5 000 000 грн та термін дії кредитного договору до 25 лютого 2009 року.

15 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до якої змінено ліміт відновлювальної кредитної лінії до 1 000 000 грн, проценту ставку за користування кредитом - до 20 % річних.

03 червня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 4 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено процентну ставку за користування кредитом до 19,5 % річних.

30 вересня 2008 року між сторонами укладена додаткова угода № 5, за якою п. 2.5 договору викладено у новій редакції та встановлено проценту ставку у розмірі 24,5 % річних.

10 жовтня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 6 до кредитного договору, відповідно до якої визначено розмір кредиту у розмірі 10 000 000 грн та встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором має бути сплачена не пізніше 25 лютого 2009 року.

23 січня 2009 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 7 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили графік повернення кредиту на загальну суму у розмірі 10 000 000 грн терміном з 30 квітня 2009 року по 20 січня 2010 року та встановили проценту ставку за користування кредитом у розмірі 28,5 % річних, а також підвищену процентну ставку в разі невиконання умов договору в розмірі 30 % річних.

28 вересня 2009 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» укладена додаткова угода № 8 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили графік повернення кредиту на загальну суму у розмірі 10 000 000 грн, терміном з 30 жовтня 2009 року по 20 січня 2010 року, встановили строк погашення простроченої заборгованості за процентами, нарахованими за період з 26 січня 2009 року по 25 серпня 2009 року, у розмірі 1 653 236 грн 72 коп. до 30 жовтня 2009 року, встановили строк погашення процентів, що будуть нараховані за період з 26 серпня 2009 року по 25 вересня 2009 року, до 30 жовтня 2009 року, продовжили термін сплати простроченої заборгованості за нарахованою комісією в розмірі 50 000 грн до 30 жовтня 2009 року.

21 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання договірного зобов'язання за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до пп. 1.1 якого сторони погодили, що поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ПП «Блокер» зобов'язань за кредитним договором від 26 лютого 2007 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер».

ПП «Блокер» має заборгованість у розмірі 14 168 973 грн 83 коп. та пеню за несвоєчасне виконання договірного зобов'язання: пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1 033 994 грн 60 коп., пеню за несвоєчасну сплату кредитних процентів - 274 572 грн 62 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-467цс15.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди наведеного не врахували, зокрема зміст правовідносин та суб'єктний склад учасників цих правовідносин, не звернули уваги на те, що спір, що виник між ПАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер», не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, мав вирішуватись господарським судом та дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову ПАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» та солідарного стягнення боргу.

Таким чином, судами допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 348 ЦПК України ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Блокер» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Попович