Справа № 502/945/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

в складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія Одеської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області з вимогою:

-встановити факт належності 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Кірова, 164, ОСОБА_2, який помер 18 лютого 1996 року;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кілія, вул. Кірова, 164, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 18 лютого 1996 року.

Позивач, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в позовній заяві зазначив, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збудували житловий будинок по вул. Кірова, 164 в м. Кілія, який входив до складу колгоспних дворів. Рішенням Кілійського районного суду від 05 січня 1987 року було поділено спільне майно подружжя, в тому числі і житловий будинок №164 по вул. Кірова в м. Кілія. В результаті чого батькові позивача ОСОБА_2 стало належати 49/100 частин домоволодіння, матері ОСОБА_3 51/100 частина. Батько позивача, ОСОБА_2 помер 18 лютого 1996 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 49/100 частин житлового будинку №164 по вул. Кірова в м. Кілія, право власності на які спадкодавця не зареєстровано.

Під час звернення до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, правовстановлюючі документи на імя спадкодавця відсутні, тому видати свідоцтва про право на спадщину неможливо та рекомендовано вирішувати це питання в судовому порядку.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, представник надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кірова, 164 станом на 16.04.1991 року належав до складу колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 10 від 27.05.2014 року. /а.с. 19/

На підставі рішення Кілійського районного суду від 05.01.1987 року ОСОБА_2 належить 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кірова, 164. /а.с. 14/

Згідно матеріалів технічної інвентаризації, проведеної Кілійським РБТІ 28 квітня 2014 року житловий будинок № 164 по вул. Кірова в м. Кілія Одеської області, в цілому складається з: літ. А - житлового будинку загальною площею 32,8 кв. м., житловою площею 25,2 кв. м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - кухня, літ. Д - комора, Е - сарай, літ. Ж убиральня, літ. З убиральня, 1-6; І надвірні споруди. /а.с. 8-13/

Зазначеними доказами встановлено, що ОСОБА_2 належить 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кірова, 164, але він не отримав правовстановлюючі документи.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 043775 від 21.07.1960 року ОСОБА_2 був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. /а.с. 16/

ОСОБА_2 помер 18 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 317568, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського РУЮ Одеської області 06.09.2012 року. /а.с. 6/

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори 14.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2213, ОСОБА_2все своє майно заповів ОСОБА_1. /а.с. 7/

Після смерті ОСОБА_2, який помер 18 лютого 1996 року, відкрилася спадщина, яка складається з 49/100 частин житлового будинку, розташованого по вул. Кірова, 164 в м. Кілія Одеської області. Син померлого ОСОБА_1, який відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 р.) є спадкоємцем за заповітом, постійно проживав разом зі спадкодавцем та після смерті прийняв спадщину, в управління, у звязку із чим в силу ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) вважається таким, що прийняв спадщину.

Спільне проживання позивача зі спадкодавцем підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи , виданих Кілійським РС ГУ ДМС України в Одеській області. /а.с. 20-21/

Постановами державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 18 лютого 1996 року ОСОБА_2 в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на житловий будинок.

При вирішенні справи судом враховано відповідні положення законодавства.

У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, які входять, так і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадські організації.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 18 лютого 1996 року, але отримати нотаріальне свідоцтво про право на спадщину не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, тобто встановлена наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 18.02.1996 року, 49/100 частин житлового будинку № 164 по вул. Кірова в м. Кілія Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 49/100 частин житлового будинку № 164 по вул. Кірова в м. Кілія Одеської області, який в цілому складається з: літ. А - житлового будинку загальною площею 32,8 кв. м., житловою площею 25,2 кв. м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - кухня, літ. Д - комора, Е - сарай, літ. Ж убиральня, літ. З убиральня, 1-6; І надвірні споруди, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 18.02.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4