Справа № 222/1217/16-ц
Провадження № 2/222/299/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини,

третя особа Служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що має малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. В зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебуває. На теперішній час фактичні шлюбі відноси з відповідачем припинені, проживають окремо. Дитина проживає разом з нею, хоча зареєстрована за місцем проживання відповідача. Просила встановити місце проживання дитини з матірю, оскільки відповідач неодноразово без попередження забирав у неї дитину, при цьому погрожував, не давав бачитися з донькою.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, з моменту народження дитини вони з відповідачем проживали з місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час сімейні відносини з відповідачем припинені, вона з дитиною проживає окремо в місті Маріуполі, згоди щодо місця проживання доньки між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач забирає дитину, увозить в невідомому напрямку, на її дзвінки не відповідає, погрожує не віддати їй дитину. Просила позов задовольнити, визначити місце проживання дитини разом з матірю. При цьому додала, що не чинить перешкод у спілкуванні батька з донькою.

Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що донька зареєстрована за його місцем проживання, він дитину дуже любить, хоче брати участь у її вихованні, вважає, що донька повинна проживати у повній родині разом з матірю та батьком. Заперечував погрози на адресу позивачки, визнав, що забирав дитину на деякий час, однак не перешкоджав позивачці приїхати та проживати разом з ним та донькою в селі Македонівка Нікольського району Донецької області. На теперішній час він проживає разом донькою та позивачкою за місцем проживання позивачки.

Представник третьої особи ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснила, що оскільки спільне проживання батька та матері дитини на теперішній час неможливе, позивачка забезпечує доньку, створює умови для її виховання та розвитку, враховуючи вік дитини, доцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матірю.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №607202, виданим 25.07.2014 року Іллічівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №561 (а.с. 5).

З договору оренди квартири від 10.05.2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, остання орендує для проживання двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно довідки №171 від 01.06.2016 року, виданої КСН «Центральний», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, разом із дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9) без реєстрації.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.09.2016 року квартири АДРЕСА_1, позивачкою створені всі необхідні умови для проживання дитини (а.с. 49).

Позивачка за місцем роботи в ТОВ «Маріупольська школа мистецтв» «ЗІРКИ ПРИАЗОВЯ» характеризується позитивно, як гарна та відповідальна людина, нарікань з боку керівництва не було (а.с.51), отримує допомогу при народженні дитини по 01.08.2017 року, має на депозитному рахунку грошові кошти (а.с.7).

Згідно підтвердження про прийом №6 від 30.05.2016 року, виданого КДНЗ «Ясла-садок №98 «Веселка» Управління освіти Маріупольської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дошкільний навчальний заклад №98 «Веселка» (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2С, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.30).

Згідно довідки 9446/103/05-2016 від 02.06.2016 року, виданої Іллічівським ВП Маріупольського ВП ГУНП України в Донецькій області, ОСОБА_1 зверталася із повідомленням до Іллічівського ВП Маріупольського ВП ГУНП України в Донецькій області 10.05.2016 року з тим, що її колишній співмешканець ОСОБА_2С забрав у неї доньку та погрожував їй, дане повідомлення було внесене до журналу єдиного обліку Іллічівського ВП № 5472.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що позивачка з відповідачем та їх дитиною проживали в селі Македоівка за місцем реєстрації відповідача та дитини. В теперішній час сімейні відносини між ними припинені, позивачка з донькою проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7 в орендованій квартирі, де створені всі необхідні умови для виховання дитини. Позивачка достатньо часу приділяє вихованню дитини, не дивлячись на те, що працює, дитина відвідує дитячий садок. Перешкод у спілкуванні батька з донькою позивачка не чинить. ОСОБА_7 також пояснила те, що відповідач неодноразово без дозволу відвозив доньку до себе додому в село Македонівка, погрожуючи позивачці не віддавати дитину.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Визначення місця проживання дитини може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1,2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Місцем проживання фізичної особи, згідно ч.1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що сторони мають позитивне ставлення до дитини, проявляють турботу до неї, проте повноцінно виконує батьківські обовязки щодо її щоденного утримання та виховання саме мати дитини.

Враховуючи те, що позивачка та відповідач проживають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання їх малолітньої дитини, вік дитини, ставлення матері до своїх батьківських обовязків, а саме те, що вона приділяє більшу увагу до доньки та турботу про неї, сприяє матеріальній забезпеченості дитини, створює належні умови для її проживання та виховання, гармонійного фізичного та психологічного розвитку, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривня.

Керуючись ст. ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації в Донецькій області про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, з матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН: НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 ( пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 18.11.2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Є. Вайновська