Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 415/3032/16-ц
Провадження № 22ц/782/849/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Коротких О.Г.,

за участю секретаря: Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживачів та стягнення авансового платежу -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» (далі ТОВ «Євролізинг Холдінг» або відповідач) із зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 квітня 2016 року між ним як лізингоодержувачем, та ТОВ «Євролізинг Холдінг» як лізингодавцем, був укладений Договір фінансового лізингу № 000246 (ділі Договір № 000246). За умовами цього договору відповідач зобовязувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування автомобіль «Mazda CX-5 DRIVE», а ОСОБА_2 зобовязувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші передбачені договором платежі. На виконання договірних умов 18 квітня 2016 року, позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 68.900,00 гривень. Однак, ТОВ «Євролізинг Холдінг» предмет лізингу - автомобіль «Mazda CX-5 DRIVE» не передало, посилаючись на несплату позивачем встановленої договором комісії та на труднощі, що виникли з пошуку автомобіля за визначеною у договорі специфікацією. Позивач вважав Договір № 000246 нікчемним в силу статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач застосував нечесну підприємницьку практику. Також ОСОБА_2 вважав, що умови договору фінансового лізингу не відповідають чинному законодавству, є несправедливими та порушують його права як споживача.

Посилаючись на зазначені обставини та на положення ст.ст. 3,13, 203, 215, 227, 808 ЦК України, ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 1, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 000246 від 18 квітня 2016 року зі всіма додатками до нього та стягнути з відповідача сплачений авансовий платіж в сумі 68.900,00 грн..

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 13 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним укладений сторонами 18 квітня 2016 року Договір фінансового лізингу № 000246 зі всіма додатками до нього; з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь ОСОБА_2 стягнуто авансовий платіж в сумі 68.900,00 грн., а також судові витрати в сумі 551,20 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд, застосовуючи до правовідносин сторін положення статті 230 ЦК України, встановив, що відповідач навмисно ввів ОСОБА_2 в оману. ТОВ «Євролізинг Холдінг» отримало від позивача грошові кошти за надання фінансового лізингу, не маючи при цьому статусу фінансової установи, ліцензії та/або інших дозволів на надання фінансових послуг. Внаслідок зазначених дій позивач не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу, яка йому була надана. Грошові кошти отримані від позивача відповідач не повернув.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Євролізинг Холдінг», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права просив: рішення місцевого суду від 13 вересня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення яким у задоволенні позову відмовити. При цьому відповідач зазначив, що висновок суду першої інстанції про визнання договору недійсним з причини відсутності у ТОВ «Євролізинг Холдінг» статусу фінансової установи та відповідної ліцензії, є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, у справі яка переглядається, встановлено, що 18 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Євролізинг Холдінг» було укладено Договір фінансового лізингу № 000246 (а.с.17-18).

Згідно з додатком № 1 до цього договору вартість предмета лізингу - 689 000,00 грн.; відсоток платежів - 50,00%; сума виплат - 344 500,00 грн.; щомісячний платіж 28 708,33 грн.; комісія за організацію(10%) - 68 900,00 грн.; комісія за передачу (3%) - 20 670,00 грн. (а.с.19)

Згідно з додатком № 2, вартість предмета лізингу визначено в сумі 689 000,00 гривень, авансовий платіж визначено в сумі - 50%, сума лізингу - 344 500, 00 гривень, викупна вартість - 10 335,00 гривень, відсоткова ставка - 22%, комісія - 5%, період лізингу - 60 місяців, щомісячний платіж - 10519,42 гривень (а. с. 20).

Відповідно до квитанції № 23 від 18 квітня 2016 року позивач сплатив на користь відповідача авансовий платіж в сумі 68 900,00 гривень (а. с. 22).

Згідно відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) № 4076/16-12 від 19.05.2016 року, вбачається, що інформація про ТОВ «Євролізинг Холдінг» до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась. Товариство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії та/або інші дозволи на надання фінансових послуг у Нацкомфінпослуг не отримувало. Водночас, інформація про ТОВ «Євролізинг Холдінг» внесена до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, та видано довідку про взяття на облік юридичної особи серія ФЛ № 546 від 18.02.2015 року з правом надання послуги з фінансового лізингу (а.с.23).

Пункт 5 частини 2 статті 119 ЦПК України зобовязує викладати в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто зобовязує позивача зазначати підстави свого позову. Підстави позову визначаються лише позивачем, а не судом чи відповідачем.

Вимоги про визнання недійсним Договору № 000246 позивач обґрунтовував посиланням на наступні обставини: суперечливість змісту укладеного сторонами правочину: 1) положенням статтей 3, 13 України; 2) положенням статті 808 ЦК України (стосовно відповідальності продавця (постачальника) предмета договору лізингу); 3) положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (стосовно визнання несправедливими умов договору, якщо всупереч принципу добросовісності їхнім наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача); 4) приписам статтей 4, 34 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» (стосовно здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг (у томі числі віднесеної до фінансової - послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах), що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб, після отримання відповідної ліцензії ); положенням статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» (стосовно визначення змісту та порядку оплати лізингових платежів). Крім того позивач посилався на обставинами застосування відповідачем нечесної підприємницької практики.

Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині судового рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

У розглянутому місцевим судом позові, вимоги про визнання правочину недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину під впливом обману), позивач не заявляв. Про вчинення оспорюваного правочину Договору № 000246 під впливом обману, ОСОБА_2 у позовній заяві не зазначав, на обставини навмисного введення відповідачем в оману, не посилався.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначені положення закону уповноважують суд апеляційної інстанції переглядати правильність вирішення справи лише в частині вимог, заявлених в суді першої інстанції, щодо яких місцевий суд ухвалив своє рішення.

Рішення Лисичанського міського суду від 13 вересня 2016 року ухвалене щодо обставин, які позивач не зазначав, не заявляв та не доводив. Повноваженнями щодо перевірки, встановлення та доведеності підстав позову, стосовно яких суд першої інстанції своє рішення не ухвалював, апеляційний суд не наділений.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «Євролізинг Холдінг» підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню без ухвалення нового рішення по суті заявлених позивачем вимог.

Після скасування рішення місцевого суду від 13 вересня 2016 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживачів та стягнення авансового платежу, треба повернути до Лисичанського міського суду для повторного вирішення з визначених у позовній заяві підстав та зазначених у ній обставин.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 вересня 2016 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: