Справа № 466/3813/16 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/6121/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

з учсастю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою та просить її скасувати. Стверджує, що при її постановленні суд не врахував, збільшених та уточнених позовних вимог, а також того, що відповідач має намір відчужити квартиру до якої входить спірне підвальне приміщення. Звертає увагу, що відчуження спірного майна на користь третьої особи призведе до ускладення процесу та зробить неможливим виконання майбутнього рішення. Просить скасувати ухвалу та вжити відповідні заходи забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, пояснення третьої особи ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 19.04.16 р. звернувся до суду з заявою, в якій просив суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом зобов»язання відповідача звільнити підвальне приміщення будинку № 3 , що по вул. Леонтовича у м. Львові.

14 червня 2016 року позивач збільшив та уточнив позовні вимоги, а саме просив скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №2 по вул. Лентовича в м.Львові за ОСОБА_5 та внести зміни до реєстраційних документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

19.07.16 р. позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій просив визнати незаконним та скасувати Наказ Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради № 2700-Ж-Ш від 31.12.09 р. , визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та повернути підвальне приміщення в попередній стан, яку ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 19.07.16 р. залишено без руху.

Крім цього, 19.07.16 р. позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив до розгляду справи по суті накласти арешт на квартиру № 2 в будинку № 3 на вул. Леонтовича у м. Львові з тих підстав, що відповідач має намір продати спірні приміщення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів суду достатніх підстав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду у зв»язку з наступним.

Згідно з ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з наданої позивачем копії оголошення, яку останній вважає доказом того, що відповідач має намір продати спірне приміщення, таке розмішене на інтернет сайті в березні 2016 року та стосується магазину площею 90 м.кв. розташованого за адресою м. Львів, вул. Леонтовича, натомість спір у даній справі виник з приводу квартири АДРЕСА_2 та підвального приміщення площею 12,8 кв.м., а відтак судом вірно не взято до уваги вказаний доказ, який не дає підстав вважати, що такий стосується спірного майна.

Щодо тверджень позивача про неврахування судом збільшених позовних вимог такі не заслуговують на увагу, оскільки в описовій частині ухвали зазначено, що позивач подав уточнення та збільшення позовних вимог 19.07.2016 року, однак вказана заява залишена без руху.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відтак, виходячи з того, що апелянтом не надано суду належних доказів про намір відповідача відчужити спірне майно та не наведено достатніх підстав того, що існують обставини, які зроблять неможливим чи утруднять виконання майбутнього рішення суду, підстави для скасування законної ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В. Ніткевич

ОСОБА_6