Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 08 травня 2014 року померла її бабуся - ОСОБА_6. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є: син - ОСОБА_5, який є батьком позивачки, та донька - ОСОБА_3, тому вона вважала, що саме вони повинні прийняти спадщину, а вона не є спадкоємицею, бо є онукою померлої.

Зі слів батька вона дізналася про те, що в нотаріальній конторі він відмовився від своєї частки спадщини на користь сестри, про заповіт батько їй нічого не говорив.

Про існування заповіту, в якому вона зазначена спадкоємицею, після смерті бабусі, вона нічого не знала до вересня 2016 року. Так, 16 вересня 2016 року вона одержала від в.о. завідуючої Василівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 письмове повідомлення за №697/02-14 від 14.06.2016 року, згідно якого, їй стало відомо, що від імені ОСОБА_6 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 04.10.2005 року був посвідчений заповіт за №1452, за яким бабуся заповідала все належне їй майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося. Крім того, у листі зазначено, що за вищезазначеним заповітом є й інші спадкоємці.

Таким чином, нотаріусом із запізненням було повідомлено її про існування заповіту після смерті ОСОБА_6, що й стало причиною того, що вона вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тому, позивачка просить суд надати їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті 08.05.2014 року бабусі - ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона стверджує, що тільки у вересні 2016 року вона дізналася з листа нотаріуса про існування заповіту після смерті бабусі- Бердової ОСОБА_9. До цього часу їй ніхто про його існування не повідомляв.

З відповідачкою вона знаходиться у неприязних відносинах, оскільки вважає, що та навмисно приховала факт існування заповіту, щоб все спадкове майно оформити на себе.

Її батько - ОСОБА_5 - є інвалідом другої групи, він зловживав спиртними напоями, що на її думку, й стало причиною того, що він їй також не повідомив про заповіт.

Разом з тим, про те, що він відмовився від своєї частки спадщини на користь відповідачки, батько їй говорив.

Оскільки вона не є спадкоємицею першої черги після смерті бабусі, але знала про існування таких спадкоємців, якими є відповідачі її тітка та батько, не знаючи про заповіт, вона й не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, позивачка вказує на те, що ОСОБА_3 повідомила нотаріуса у своїй заяві про прийняття спадщини неправильно номер будинку, в якому вона проживає, а саме: вул.Миру,32, замість вул.Миру, 92, тому, лист нотаріуса, який є в справі, вона отримала в вересні 2016 року випадково, їй передав його знайомий.

Позивачка також пояснила, що похованням бабусі вона займалася разом з ОСОБА_3 На даний час в спадковому будинку проживають сторонні люди, яких туди впустила ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивачки в особі ОСОБА_2 також підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, вважає, що позивачка безпідставно пропустила строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі, оскільки їй було відомо про існування заповіту ще до її смерті. Крім того, після смерті бабусі вона також неодноразово говорила позивачці про необхідність звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або про відмову.

В судовому засіданні представник відповідачки в особі ОСОБА_4 заперечує проти позову, вважає, що незнання про наявність заповіту не є поважною причиною для задоволення позову.

В судове засідання ОСОБА_5 не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

В судове засідання представник Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, ОСОБА_6 - є бабусею ОСОБА_1 та матірю відповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких є у справі та не заперечується сторонами.

04.10.2005 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 був посвідчений заповіт, копія якого є в справі, відповідно до якого, ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, у рівних долях кожному.

08.05.2014 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі.

Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини згідно ч.3 ст.1223 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, відповідно до ст.ст.1222, 1261 ЦК України, а позивачка спадкоємцем другої черги за законом після смерті бабусі, відповідно до ст.ст.1222, 1262 ЦК України.

Ст.ст.1269,1270 ЦК України передбачають обовязок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщину, яким є, відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, день смерті спадкодавця.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, копія якої є в справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у передбачений вищевказаними нормами строк звернулися до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області з відповідними заява, а саме: ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за заповітом, а ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини за заповітом.

16.09.2016 року позивачка отримала від в.о. завідуючої Василівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 письмове повідомлення за №697/02-14 від 14.06.2016 року, яке є в справі, відповідно до якого, нотаріус повідомила про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, про наявність вищевказаного заповіту, про спадкоємців, та про необхідність до 20.09.2016 року надати до нотаріальної контори докази прийняття спадщини, якщо такі є.

20.09.2016 року позивачка звернулася до Василівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, копія якої є в справі, на яку нотаріусом було надано 20.09.2016 року відповідь, копія якої є в справі, відповідно до якої, позивачці розяснено строк прийняття спадщини та порядок його продовження у випадку пропуску з поважних причин.

Відповідно до ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, суд вважає, що позивачка пропустила вказаний вище шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, 08.05.2014 року, для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

При цьому, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, суд вважає, що позивачка з поважних причин пропустила зазначений строк, оскільки, до 16.09.2016 року їй не було відомо про існування вищевказаного заповіту.

Відповідачка, стверджуючи про те, що позивачці було відомо про наявність заповіту ще до смерті бабусі, разом з тим, жодного належного та достатнього доказу на підтвердження цього факту, суду не надала.

Суд приймає до уваги, що позивачка, якій не було відомо про заповіт, та яка знала про наявність спадкоємців першої черги за законом після смерті бабусі ОСОБА_6, не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про її право на частку в спадковому майні.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, у своїй заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, копія якої є в справі, зазначила неправильно номер будинку, в якому була зареєстрована та проживала позивачка, а саме: вул.Миру,32, замість вул.Миру, 92.

Нотаріус, у порушення вимог ст.ст.5, 63 Закону України «Про нотаріат», не повідомив вчасно та належним чином позивачку про отримання від спадкоємців повідомлення про

відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6.

Крім того, суд вважає, що позивачка пропустила вказаний строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки, як встановлено судом, вона є людиною юридично необізнаною.

Відповідно до ст.ст.1270,1272 ЦК України, якщо спадкоємець з поважних причин на протязі шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, він має право звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового терміну на прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з принципів обєктивності, законності, диспозитивності, справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити позов, надавши позивачці додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, оскільки вважає, що вона пропустила передбачений законом шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_3 не надала.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про нотаріат», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року "Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1220, 1222, 1262, 1269, 1270,1272 ЦК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий термін для прийняття спадщини у три місяці після смерті 08.05.2014 року ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_10