АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4541/16 Головуючий 1 інст. Онупко М.Ю.
Справа № 641/9108/15-ц
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що 07 грудня 2014 року по вул.. Енергетичній біля будинку № 3 у місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CHEVROLET Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача та автомоблія FORD Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, під її керуванням. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеному ДТП. Відповідно до звіту про оцінку № 282/1 від 20.05.2015 року сума матеріального збитку нанесеного їй, як власнику автомобіля FORD Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 18 459,71 грн., а сума відновлювального ремонту (фактичний розмір шкоди) складає 37 566,73 грн. Вартість автотоварознавчого дослідження склала 750 грн. Розмір фактичної шкоди складає 37 359 грн., що підтверджується замовленням-нарядом та актом виконаних робіт ФО-П ОСОБА_3. та квитанціями про оплату ремонту. Крім матеріальної шкоди вона зазнала також моральних страждань у звязку з пошкодженням її автомобіля.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 37 359 грн. вартості відновлювального ремонту, 750 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 5 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Повторним заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 37 359 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 750 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір у розмірі 402,77 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; просив апеляційну скаргу розглядати без його участі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СУ «Україна» у розмірі 50 000 грн. Після ДТП, яка сталася 07 грудня 2014 року, він письмово повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Тому, у нього відсутній обовязок з відшкодування шкоди по ДТП, яку має відшкодовувати саме страхова компанія. Крім того, вважає позовні вимоги недоведеними належним чином. ОСОБА_1 взагалі не мала права ремонтувати пошкоджений автомобіль до огляду його представником страховика. Обєктивність звіту про визначення вартості матеріальної шкоди викликає сумніви.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року (далі - Постанова) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 07 грудня 2014 рокуШевченко Ю.В. біля 16 год. 50 хв. керував автомобілем CHEVROLET Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Енергетичній,3 в м. Харкові та при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився що це буде безпечним, у разі чого скоїв зіткнення з автомобілем FORD Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, у звязку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого ВРЕР №2 ГУ МВСУ м. Харків, ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_3.

З звіту про визначення вартості матеріальної шкоди № 282/1 від 20.05.2015 року вбачається, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_3, ушкодженого внаслідок ДТП, складає 18 459,71 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, складає 37 566,73 грн., вартість проведення автотоварознавчого дослідження склала 750,00 грн. (а.с. 10-20).

Згідно акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 37 359,00 грн. (а.с. 22).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із стягнення суми матеріальної шкоди з урахуванням розміру фактичної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції в частині стягнення суми моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована, то відшкодовувати суму матеріальної шкоди має саме страхова компанія, не приймаються до уваги колегією суддів виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», страховий поліс АІ/0669146.

Відповідно ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування має відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник і страховик.При цьому, договір укладено з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок особи, яка завдала шкоди. Водночас ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до особи, яка завдала шкоди - в договірному зобов'язанні нею є страховик.

Потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 511, 636 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та кредитора. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2759цс15 від 20.01.2016, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням вищевказаного, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Згідно положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_5