УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 червня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування Токмацької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування Токмацької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В позовній заяві позивач, ОСОБА_1 просить надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, до повноліття дитини, а також просить дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, проходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

У відповідності з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічні положення містить і Постанові КМУ №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; - якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (2947-14) (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Тобто вищевказані вимоги нормативних актів дають підстави для висновку, що позовні вимоги у такій категорії справи повинні містити строк конкретно визначеної поїздки дитини з зазначенням держави прямування та часу перебування в цій державі.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

В позовній заяві позивач, ОСОБА_1 просить надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, до повноліття дитини, а також просить дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи вважаю, що позов не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки є неконкретним, як вбачається із змісту позовної заяви, предметом позову є надання дозволу на виїзди дитини за кордон без згоди відповідача для необмеженої кількості поїздок до досягнення дитиною повноліття.

Так, в порушення вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовні вимоги не конкретизовані - предмет спору носить загальний характер, не місить чіткого визначення держави, до якої позивач просить дозволити виїзд дитини, з якою метою, чітко не зазначено, на який проміжок часу необхідний виїзд дитини за межі України, так як період до досягнення дитиною повноліття охоплює дуже великий проміжок часу за який може змінитися багато обставин. Не зазначено хто супроводжуватиме дитину за кордоном, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі є порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57із змінами і доповненнями.

В даному випадку позивачу необхідно конкретизувати позовні вимоги.

У позовні заяві не зазначено доказів на підтвердження того, що позивачка зверталася до відповідача із вимогою про надання згоди на виїзд дитини за кордон, шляхом пропозиції відповідачеві з'явитися до нотаріуса для засвідчення його згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, а їй було відмовлено. Не зазначені докази того, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Наявність підстав для звільнення від доказування позивачем не зазначено.

В позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Замість зазначення конкретних для даної справи обставин, зазначено лише загальні правові норми, в позовній заяві відсутнє викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач в позовній заяві обєднала дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: позивач, ОСОБА_1 просить надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, до повноліття дитини, а також просить дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.

До позовної заяви надано квитанцію про сплату судового збору лише за одну вимогу.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Натомість позивачем такі вимоги закону при пред'явленні даного позову до суду не враховані, судовий збір сплачений лише за одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, сплаті підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Нормативно-правовим актом, що регулює питання звернення до місцевого загального суду є Цивільний процесуальний кодекс України, відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.ст. 121, 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування Токмацької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

Розяснити, що в разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: