Провадження № 2/761/2930/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вказана позовна заява.

Позивач в позовній заяві просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% від щомісячного доходу. Але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в свою чергу ухиляється від утримання спільної дитини, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

В судовому представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника позивача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1991 року.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначається в свідоцтві про народження, батьками зазначені - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.09.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі.

У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1).

Частина 4 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 79 СК України, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Пред'явивши позов до суду в грудні 2015 року, ОСОБА_2 просила стягнути аліменти на утримання дитини з 04.09.2015 року, тобто з дня розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.79 СК України, позивачка мала довести суду, що вона вживала заходів щодо отримання від відповідача аліментів на своє утримання та утримання дитини, а останній від надання такої допомоги ухилявся.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду представником позивача не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час.

А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 21.12.2015 року.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час участь в утриманні дитини не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на її утримання не надає (представник позивача пояснив, що кошти не надаються з 2013 року), тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування), відповідач інших дітей на утриманні на даний час не має, має постійне місце роботи та постійний дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 159, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривна 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула