Номер провадження: 22-ц/785/4904/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, за участю 3-їх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2016 року,

встановила:

06.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому збільшила, та в остаточній редакції якого від 29.10.2015 року просила суд встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_6, померлої 13.01.2015 року і спадкоємицею 5-ої черги за законом на спадщину, що відкрилася після смерті останньої, визнати недійсним нотаріально посвідчений заповіт від 20.03.2007 року (реєстр. № 2524) користь відповідача ОСОБА_3 від імені заповідачки ОСОБА_6, яким остання на випадок своєї смерті заповідала йому земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,097 га на території Сухолиманської с/р, Овідіопольського району Одеської області, с. Сухий Лиман, вул. Т. Шевченка, 45 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Т. Шевченка, 45.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що позивачем надані докази, які підтверджують родинні відносини між позивачем та померлою ОСОБА_6 та суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність перепон у позивача у наданні цих доказів нотаріусу, оскільки надані суду докази не входять до переліку документів, на підставі яких нотаріус може встановити родинні стосунки позивача із спадкодавцем, тому вирішення цього питання можливо лише в судовому порядку. Також ОСОБА_5 вважає, що районний суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач не заявляла вимог щодо вартості будівельних робіт та матеріалів, з яких самочинно збудований спірний будинок та надав невірну правову оцінку експертному дослідженню, оскільки воно представлено суду на підтвердження факту існування обєкта у вигляді, визначеному експертом та є доказом виключно того, що воно є обєктом спадщини. Предметом спору є право на спадщину, отже обраний ОСОБА_2 спосіб захисту не має нічого спільного з висновками щодо застосування судами положень ст.376 ЦК України про правовий режим самочинного будівництва, на який посилався суд першої інстанції. Крім того ОСОБА_5 вказує, що районний суд дійшов помилкового висновку щодо підстав відмови у задоволені позовних вимог про визнання заповіту недійсним з підстав ст.233 ЦК України, оскільки у даній справі вимога про визнання правочину недійсним є похідною від вимоги про встановлення факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем та у звязку з відмовою суду у встановленні цього факту суд зобовязаний був відмовити у задоволені позову з підстав того, що позов предявлено особою, яка не має права вимоги.

Відповідач та його представник до суду не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, а тому справа розглянута відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції виходив з того що оспорюваний заповіт від 20.03.2007 року був укладений саме за згодою і волею заповідачки ОСОБА_6 та її особисте прохання з дотриманням всіх вищевказаних норм Закону, зазначених у тексті заповіту, про що свідчить особистий підпис заповідачки та власноруч написана російською мовою примітка в тексті заповіту, а тому, на думку суду, вказаний заповіт повністю відповідав бажанню, волевиявленню та на умовах заповідачки ОСОБА_6 висловлених нотаріусу, і яка згідно чинного законодавства посвідчила його зміст.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі стосовно заповіту, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Разом з тим ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався приписами ст. 258 ЦПК України, ст.ст. 331,376, та 1220-1257 ЦК України та виходив з того що у позивача відсутні перепони у наданні доказів нотаріусу про родинність з спадкодавцем, у звязку з відмовою встановити факт родинних відносин, суд відмовив і у визнанні права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, у звязку з тим, що вони не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно матеріалів спадкової справи № 5/2015, заведеної після смерті ОСОБА_6, у встановлений законом строк, 09.04.2015 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_3 і на підставі заяви якого була відкрита вказана спадкова справа (а.с. 43,45).

Крім ОСОБА_3, 28.04.2015 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої 13.01.2015 року звернулася ОСОБА_2, вказавши себе як двоюрідну сестру померлого спадкодавця, надавши нотаріусу документи про родинні відносини зі спадкодавцем (а.с. 49,55-61).

Однак, своїм листом № 118/02-14 від 02.09.2015 року нотаріус відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з неможливістю встановлення факту її родинних відносин з померлою ОСОБА_6 згідно поданих ОСОБА_2 документів та визнання її спадкоємицею 5-ої черги за законом (а.с. 92).

Таким чином висновок суду про відсутність у відповідача перепон встановити родинний звязок із спадкодавцем не відповідає обставинам справи.

Вирішуючи позовну вимогу щодо встановлення факту, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою померлої 13.01.2015 року ОСОБА_6 і є спадкоємцем пятої черги за законом на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_7, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Представлені суду докази, а саме нотаріально засвідчені копії свідоцтв органів реєстрації актів цивільного стану та архівних довідок (а.с.137-141), сімейні фотографії, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доводять, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою померлої 13.01.2015 року ОСОБА_6.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки в позові не зазначає (називає) ці матеріали та обладнання.

Така правова позиція кореспондується з постановою Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі №6-388цс15.

У звязку з чим рішення в цій частині підлягає зміні щодо обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2016 рокув частині відмови у задоволені вимог щодо встановлення факту родинних відносин - скасувати та у цій частині ухвалити нове.

Встановити факт, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою померлої 13.01.2015 року ОСОБА_6 і є спадкоємцем пятої черги за законом на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_7.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.04.2016 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлевої

ОСОБА_10