Номер провадження: 22-ц/785/3392/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Сидлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2014 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_4 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті ДТП. Неодноразово змінюючи позовні вимоги, в останній редакції позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, суму страхового відшкодування у розмірі 5 388,36 гривень; втрати від інфляції у розмірі 1 948,52 гривень, проценти за користування коштами у розмірі 488,39 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 2 019,43 гривень; понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 412,00 гривень, та суму судового збору у розмірі 487,20 гривень (а.с. 2-5, 47-50, 97-98).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_3 задоволено частково:

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, суму страхового відшкодування у розмірі 5 388,36 гривень;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, втрати від інфляції у розмірі 1 948,52 гривень, проценти за користування коштами у розмірі 488,39 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 2 019,43 гривень;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 412,00 гривень, та суму судового збору у розмірі 487,20 гривень (а.с. 106-108).

12.03.2015 року Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Апелянт посилається на те, що на виконання вимог закону страховиком протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було направлено свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, оглянуто пошкоджений транспортний засіб, акт огляду якого засвідчений особистим підписом позивача ОСОБА_2, що підтверджує його згоду із встановленими пошкодженнями. Також вказує на те, що на підставі ремонтної калькуляції, за вирахуванням франшизи та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідачем було перераховано на користь потерпілого 12 791, 57 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 113-120).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.07.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року залишено без змін (а.с. 191-194).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15.07.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 226-228).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримував, вважаючи, що ВССУ у відповідній ухвалі вказав на допущені помилку, а тому, на його думку рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи сповіщений належним чином. На час розгляду справи в апеляційному суді не надав доказів того, що він не зявився до суду з поважних причин. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, які зявились, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року скасуванню з прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача ОСОБА_2 як обґрунтовані та доведені.

ВССУ скасовуючи прийняті по справі рішення вказав на те, що повністю з такими висновками суду погодитись на можна та вказав на помилки в застосуванні норм матеріального права. Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Таким чином, прийняте судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2012 року о 07 год. 40 хв., водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по пр. Маршала Жукова в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожніх умов, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Niva 3НГ» р/н BH0344ЕН під керуванням позивача. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 21.01.2013 року по справі №1512/16753/2012, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ«УПСК».

29.11.2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Одеської дирекції ГРУ ПрАТ "УПСК" з заявою-повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 11).

05.12.2012 року представником Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, належному позивачу, який засвідчений ОСОБА_2 (а.с. 77).

Відповідно до висновку № 1750 експертного автотоварознавчого дослідження визначення вартості матеріальної шкоди, виконаного на підставі договору на проведення експертної оцінки майна, укладеного між ОСОБА_6 та ФОП "ОСОБА_7П,", спричиненої власнику транспортного засобу, складеного 30.05.2013 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику «Chevrolet Niva 3НГ» р/н НОМЕР_3, 2010 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, станом на 27.11.2012 року визначається розміром 21 077,81 гривень (а.с. 13-35).

16.05.2013 року Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» було перераховано на користь позивача 6 390, 20 грн., що підтверджується копією платіжного доручення, наявного в матеріалах справи (а.с. 66).

22.10.2014 року Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» було перераховано на користь позивача ще 6 401, 37 грн. (а.с. 67).

У п. 22.1. ст. 22 Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів; нормативно-правовий акт № 1961-IV від 01.07.2004 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Так, керуючись вимогами законодавства, 5 грудня 2012 року представником ПрАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. При цьому позивача був присутній при огляді експертом автомобіля та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу.

Позивачу, як того вимагає Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12 791,57 грн, оскільки ОСОБА_2 не надав страховику документи, які б підтверджували факт оплати проведеного ремонту автомобіля.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

На вказані обставини справи та порядок застосування норм матеріального права прямо вказав ВССУ у вказаній ухвалі. Таким чином, підстав для стягнення суми страхового відшкодування не має.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції, процентів та пені підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2013 року Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» було перераховано на користь позивача 6 390, 20 грн., що підтверджується копією платіжного доручення, наявного в матеріалах справи (а.с. 66). Разом з тим інший платіж на суму 6 401, 37 грн., на виконання власних обовязків було здійснено відповідачем лише 22.10.2014 року (а.с. 67).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначив ВСУ в постанові від 6-43цс14 від 21 травня 2014 року аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобовязання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобовязання. Разом з тим, термін «насамперед» не означає «виключно». Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України витікає з характеру спірних відносин, які мають грошовий характер, та системного аналізу структури ЦК України, де вказана стаття знаходиться в главі 51 ЦК України та стосується всіх зобовязань без обмежень. При цьому глава 52 та глава 82 ЦК України стосуються договірних та не договірних зобовязань, та не містять прямих заборон щодо застосування вказаної статті до відносин, що виникають на підставі закону та договору (юридичний склад).

Відповідно за вказаний період згідно з розрахунком (т.2, а.с. 10) стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, втрати від інфляції у розмірі 1244,56 гривень, проценти за користування коштами у розмірі 276,00 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 1516,99 гривень.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволенню позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, втрати від інфляції у розмірі 1244,56 гривень, проценти за користування коштами у розмірі 276,00 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 1516,99 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія (код за ) на користь ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, суму судового збору у розмірі 387,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

ОСОБА_8

ОСОБА_9