АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання постанови незаконною та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_1 у березні 2016 року звернувся до суду з позовом до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та зобов»язання видати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом.

Зазначав, що внаслідок смерті подружжя ОСОБА_2 відкрилась спадщина 23 вересня 2013 року.

Звернувся до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області з заявою про прийняття спадщини.

Водночас подав до нотаріальної контори заяву про виділ ? частки у спільному сумісному майні подружжя.

Посилався на те, що постановою державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом з підстав сумніву щодо дійсності шлюбу ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_2

Просив визнати постанову державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 про відмову у вчиненні

№22ц-744 2016 рік Головуючий у 1 інстанції Дячук О.О.

Категорія: 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

нотаріальної дії від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 неправомірною.

Зобов»язати державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області видати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного товариства «Світанок» с.Старі Бросківці Сторожинецького району Чернівецької області, у розмірі 0,98 умовних кадастрових гектарах землі.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов»язання видати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та зобов»язання видати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом, суд першої інстанції керувався положеннями статей 49 та 50 Закону України «Про нотаріат», глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність дій державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 при вчиненні нотаріальної дії вимогам закону.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив про не надання ОСОБА_1 доказів щодо дійсності шлюбу ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

За змістом частини 1 та 2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Главою 14 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.

Предметом оскарження (судового розгляду) в такому випадку можуть бути нотаріальні дії, вчинені нотаріусом відповідної нотаріальної контори.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання постанови державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 неправомірною, зобов»язання державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області видати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом.

Звертаючись до суду з позовом до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною, підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися вимоги, ОСОБА_1 зазначав неправомірність дій державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 при вчиненні нотаріальної дії

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до правил, встановлених п. 1 ч.6 ст.130 ЦПК України, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

Частиною 1 ст.1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про нотаріат» державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З урахуванням того, що державний нотаріус Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 перебуває з Сторожинецькою державною нотаріальною конторою Чернівецької області у трудових відносинах, то у разі оскарження нотаріальних дій державного нотаріуса належним відповідачем є Сторожинецька державна нотаріальна контора Чернівецької області.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина 23 вересня 2013 року.

З матеріалів спадкової справи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області до майна померлої ОСОБА_2 №325/2013 вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися чоловік ОСОБА_1 та онука ОСОБА_4

Водночас ОСОБА_1 подано до нотаріальної контори заяву про виділ ? частки у спільному сумісному майні подружжя.

За змістом ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до абз.2, 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Постановою державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом з підстав сумніву щодо дійсності шлюбу ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_2, не відповідності таких нотаріальних дій п.п.4.2, 4.14 глави 10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (а.с.11).

За змістом ст. 49 Закону України «Про нотаріат», ч.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п.4.14 глави 10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Пунктом 4.2. глави 10 розділу ІІ Порядку визначено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 надано нотаріусу оригінал свідоцтва про одруження.

До матеріалів спадкової справи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області до майна померлої ОСОБА_2 №325/2013 приєднано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1), виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області 26 серпня 1952 року №49.

Відповідно до ч. 4 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

З матеріалів спадкової справи Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області до майна померлої ОСОБА_2 №325/2013 вбачається згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб реєстрація шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6), виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції у Чернівецькій області 14 лютого 1947 року №25.

Згідно із ст.111 Кодексу Законів «Про сімю, опіку, шлюб та акти цивільного стану Української ССР», чинного на час виникнення правовідносин, не можуть вступати в шлюб особи, із яких хоча б один перебуває вже в зареєстрованому шлюбі.

Наведена норма кореспондує ст.17 КЗпШ України, відповідно якої не допускається укладення шлюбу між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі.

Згідно положень ст.113 Кодексу Законів «Про сімю, опіку, шлюб та акти цивільного стану Української ССР», чинного на час виникнення правовідносин, шлюб може бути визнаний недійсним постановою суду у випадках, точно визначених законом.

За змістом ст.45 КЗпШ України шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15 - 17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім'ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.

Разом з тим, за правилами ч.1 ст.46 КЗпШ України шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на час розгляду судом справи відпали ті обставини, які в силу закону були перешкодою до його укладення. Шлюб вважається дійсним з моменту, коли відпали ці обставини.

Крім того, ст. 117 Кодексу Законів «Про сімю, опіку, шлюб та акти цивільного стану Української ССР», чинного на час виникнення правовідносин, встановлено, що шлюб припиняється смертю одного з перебуваючи в шлюбі, а так само судовим проголошенням одного з них померлим.

Також на підставі ст.37 КЗпШ України шлюб припиняється внаслідок смерті або оголошення в судовому порядку померлим одного з подружжя.

До матеріалів справи приєднано роз»яснення відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції у Чернівецькій області від 3 березня 2016 року №478/05-04-82, відповідно якого реєстрація смерті ОСОБА_6 зареєстрована по відділу держанвої реєстрації актів цивільного стану Торезького районного управління юстиції Донецької області 19 січня 2012 року №72, дата смерті 19 січня 1989 року (а.с.41).

Ураховуючи наведене обставини, які свідчили про недійсність шлюбу відпали з моменту смерті ОСОБА_6 19 січня 1989 року.

Тому висновки державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 щодо недійсності шлюбу ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 не відповідають наведеним нормам права.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність дій державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 під час вчинення нотаріальної дії на порушення норм права.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

За змістом абз. 2-4 п.14постанови Пленум Верховного Суду від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» в резолютивній частині рішення, зокрема, повинно бути зазначено про задоволення скарги або про повне або часткове залишення її без задоволення.

При задоволенні скарги на нотаріальні дії суд має їх

скасувати, зазначивши, які саме нотаріальні дії, коли і ким

вчинені, скасовуються. Задовольняючи скаргу на відмову у вчиненні

нотаріальної дії, суд в резолютивній частині рішення зазначає про

скасування постанови (іншого відповідного акта) про це (з

наведенням дати і органу, що її прийняв) і яку нотаріальну дію та

хто повинен вчинити.

Ураховуючи, що склад спільного сумісного майна подружжя та спадкового майна не викликав відмову державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, що може бути самостійною підставою для звернення до суду з позовом, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково шляхом визнання постанови державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 неправомірною та скасування, зобов»язання державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та зобов»язання видати свідоцтво про право на спадщину задовольнити частково.

Визнати постанову державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2015 року №823/02-31 неправомірною та скасувати.

Зобов»язати державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_3

видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді