ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-п/753/41/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про перегляд заочного рішення

"27" червня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі:головуючого - судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

без участі сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у цивільній справі № 753/15159/15-ц провадження № 2/753/7140/15 за позовом Публічно акціонерного товариства " Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2, в особі свого представника ОСОБА_4, 21 грудня 2015 року звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у цивільній справі № 753/15159/15-ц провадження № 2/753/7140/15 за позовом Публічно акціонерного товариства " Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Обгрунтовуючи свої вимоги, вказує, що дане рішення прийнято з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права тому оскаржується в повному обсязі, оскільки розглядаючи справу не дотримався норм процесуального права та не надав можливості відповідачу захистити свої права.

Договір про надання кредиту було укладено зі значними порушеннями, тому він нe може слугувати доказом у справі. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. На час укладання кредитного Договору мною Банку була достовірно надана інформація про мій фінансово-майновий стан та відповідно до умов надання кредитних коштів мною була надана довідка про отримання доходу у національній валюті України за шість місяців, що передували місяцю отримання кредиту.

Правовідносини, які виникають із кредитного договору, за суттю є зобов'язаннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію. або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань.

Чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язання.

Відповідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Ст. 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національний банк України гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь- яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня.

Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю, який з урахуванням припису статті 4 Цивільного кодексу України є одним із джерел регулювання правовідносин у валютній сфері.

Під валютними операціями у вказаному Декреті Кабінету Міністрів України розуміються операції пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Надання Банком Позичальникові грошових коштів (кредиту) у вигляді відкличної не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії та проведення позивачем дій відносно виконання своїх обов'язків в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією.

Одночасно, статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії Національного банку України.

Відповідно до статі 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензування, в тому числі, банківської діяльності, професійної діяльності на ринку цінних паперів, діяльності з надання фінансових послуг, здійснюється згідно з законами, шо регулюють відносини у цих сферах.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» документ, який видається Національним бачком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого Банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність є банківською ліцензією.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що на здійснення валютних операцій Національний Банк України видає генеральні та індивідуальні ліцензії.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Згідно із п.п. в), г) 4.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо:

-надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

-використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

Відповідно до частини 5 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункту 1.10 ІІоложенпя «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції, означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами ліцензії.

Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обов'язкового вираження зобов'язань в грошовій одиниці України (гривні) також передбачені статтею 524 Цивільного кодексу України.

Тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, яку мені необхідно сплачувати, в зв'язку із чим значно погіршився мій фінансовий стан.

Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісності та розумність. Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушених цивільних прав або інтересів. Поєднання створених норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільних прав, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати, як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи, адекватного її становлення до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумління захисту цивільних прав та забезпечення виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питання регулювання цивільних відносин з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу).

Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час с порушенням одного із принципів цивільно - правових відносин, які закріплені у статті З Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду Позичальника, споживача кредитних послуг.

Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного Договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону Банк покладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на Позичальника за кредитним Договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України. Таким чином, використання Банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний Договір пункт, що значно погіршує становища позичальника, як споживача порівняно з Банком в разі настання певних подій, що дає право для Позичальника відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суб'єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у Договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс Договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таким чином, кредитний договір має бути в цілому на вимогу споживача визнаним недійсним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.І статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 236 Цивільною кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до приписів частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Стаття 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. З, 15, 21, 110, 119-120 ЦПК України, Конституцією України, ст. ст. З, 4, 13, 203, 215, 236, 524, 548 Цивільного кодексу України, Законами України «Про заставу» «Про іпотеку», «Про національний банк України», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про банки та банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Положенням «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території, просить Переглянути заочне рішення прийняте Дарницьким районним судом м. Києва від 16.12.2015 року по справі за позовом ГІАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання заявник ОСОБА_2належним чином повідомлена, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення їй судової повістки 06.06. 2016 року, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду заяви за її відсутності та за відсутності її представника від останньої через загальну канцелярію не надходило.

Представник Позивача у судове засідання не прибув, про те, через загальну канцелярію за вх. № 20845 від 13.06. 2016 року надав письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, вимоги не визнають та просили у їх задоволенні відмовити.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення не обґрунтовані, обставини, викладені в заяві не підтверджуються наявними матеріалами справи, та встановленими в ході судового засідання доказами.

У відповідності до приписів статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з прийнятим рішенням, у зв'язку з відсутністю відповідача при розгляді даної справи, який належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи та враховуючи те, що Позивач не заперечував, у справі було прийняте заочне рішення.

Отже, 16.09.2015 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічно акціонерного товариства " Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, , задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2, (РНОКПП - НОМЕР_1; зареєстрованої за адресою: 02068, АДРЕСА_1; паспорт серії НОМЕР_2, виданий 09 березня 2010 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ідентифікаційний код за , юридична адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т) заборгованість за Договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00048244 від 30 червня 2011 року в сумі 66 634 (шістдесят шість тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 19 (дев'ятнадцять) коп з них:

- 11 054 ( одинадцять тисяч п"ятдесят чотири) гривні 31 копійка - прострочена до повернення сума Кредиту ;

-313 ( триста тринадцять) гривень 23 копійки - прострочені проценти за користування Кредитом ;

- 602 ( шістсот дві ) гривні 41 копійка - прострочена комісія за управління Кредитом;

- 54 664 ( п"ятдесят чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 24 копійки пеня за несвоєчасне погашення кредиту.;

- 0,00 г рн.штраф за несвоєчасне погашення кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_2, (РНОКПП - НОМЕР_1; зареєстрованої за адресою: 02068, АДРЕСА_1; паспорт серії НОМЕР_2, виданий 09 березня 2010 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві) на користь держави судовий збір в розмірі 666 ( шістсот шістдесят шість ) гривень 34 копійок на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, ( а.с.51-54).

Згідно ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих обставин.

Як зазначає заявник у своїй заяві про перегляд заочного рішення , суд розглядаючи справу не дотримався норм процесуального права та не надав можливості їй захистити свої права. Дана обставина не може бути взята судом до уваги, оскільки відповідач про розгляд справи належним чином повідомлений, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення їй 07.09. 2015 року судової повістки на 16.09. 2015 року ( а.с. 14) , але в судове засідання не прибула, так як і в черговий раз не прибула в судове засідання захистити свої конституційні та процесуальні права по розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення.

При цьому, інформація про час та місце розгляду справи як на 16.09. 2015 року так і на 27.06.2016 перебувала в публічному доступі шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Інформація про надходження заяв, скарг, подань; їх призначення до розгляду». .

До того ж, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд. відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов" язки.

Згідно цивільно- процесуального законодавства України судом розглядаються заяви, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України, саме на сторін у справі покладаються зобов"язання надати свої докази суду.

Отже, судом встановлено, що законні підстави для задоволення заяви відсутні, відсутня жодна із підстав для скасування заочного рішення, визначених ст. 232 ЦПК України.

Так, відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, проте не з»явився в судові засідання й не повідомив про причини неявки з неповажних причин; докази, на які відповідачка посилається не мають істотного значення для правильного вирішення справи, та не можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

За таких підстав заява є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 11, 60, 73, 208, 209, 212-215, 218, 224, 228, 231, 232, 293, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у цивільній справі № 753/15159/15-ц провадження № 2/753/7140/15 за позовом Публічно акціонерного товариства " Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення

Ухвала про залишення заяви відповідачів про перегляд заочного рішення без задоволення набуває чинності з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядається заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.