Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 431/3350/15-ц
Провадження № 22ц/782/840/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Коротких О.Г.,

за участю секретаря: Козубської А.В.,

прокурора: Лебединського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області про поновлення строку позовної давності, визнання права на отримання та виділення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

05 серпня 2015 року ОСОБА_2О (далі позивачка) звернулася до Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області (далі Хворостянівська сільська рада або відповідач) із зазначеним позовом. В уточненій редакції позовної заяви від 14 серпня 2015 року позивачка просила суд: 1) поновити строк позовної давності; 2) визнати за ОСОБА_2, яка є працівником соціальної сфери, право на отримання земельної ділянки на території Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області площею 1,8 умовних кадастрових гектарів; 3) зобовязати Хворостянівську сільську раду Старобільського району Луганської області виділити ОСОБА_2, як працівнику соціальної сфери, земельну ділянку площею 1,8 умовних кадастрових гектарів.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з 06 жовтня 2008 року вона працювала вчителем Хворостянівської школи. З 29 грудня 2012 року ОСОБА_2 працює у відділі освіти Старобільської районної державної адміністрації. Як працівник соціальної сфери вона має право на отримання земельної частки (паю) при паюванні земель, але посадові особи Хворостянівської сільської ради у виділенні такої земельної ділянки (паю) неправомірно відмовили. Посилаючись на приписи статті 6 Земельного кодексу України (в редакції 1991 року), Указу Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12 квітня 2000 року, статті 261 ЦК України ОСОБА_2 просила задовольнити заявлені нею уточнені вимоги.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено. ОСОБА_2 поновлено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом; за позивачкою визнано право на отримання земельної ділянки розміром 1,8 у.к.га на території Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області, як працівника соціальної сфери; зобовязано Хворостянівську сільську раду Старобільського району Луганської області виділити ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 1,8 у.к.га на її ім'я, як працівника соціальної сфери.

Задовольняючи позов місцевий суд, застосовуючи до правовідносин сторін положення статті 6 Земельного кодексу України (в редакції 1991 року), Указу Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12 квітня 2000 року, частини 3 статті 276 ЦК України, дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 вимог.

В апеляційній скарзі від 07.10.2016 року, керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області (далі прокурор), посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив: рішення місцевого суду від 27 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд першої інстанції застосував до правовідносин сторін норми матеріального права (ст. 6 ЗК України (в редакції 1991 року), Указ Президента України від 12.04.2000 року), які на час ухвалення рішення втратили чинність; оскільки позивачка вже реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки в межах визначених статтею 121 Земельного кодексу України норм, то вона не має права на безоплатне виділення ще однієї земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства; належним відповідачем у справі має виступати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, оскільки Хворостянівська сільська рада не наділена повноваженнями на виділення земельних ділянок за межами населених пунктів.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, у справі яка переглядається, встановлено, що з 06 жовтня 2008 року до 01.09.2011 року ОСОБА_2 працювала педагогом-організатором Хворостянівської загальноосвітньої школи; з 01.09.2011 року до 29.12.2012 року вчителем початкових класів вказаної школи. З 29.12.2012 року відділ освіти Старобільської райдержадміністрації перейменовано в управління освіти, молоді та спорту Старобільської райдержадміністрації, що підтверджується даними фотокопії виписки з трудової книжки серії АБ № 695637. виданої на ім'я ОСОБА_2 (а. с. 4).

Згідно з даними фотокопії Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 червня 2009 року, ОСОБА_2 є співвласником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за адресою с. Кам'янка вул. Карла Маркса 18, призначеної для обслуговування житлового дому і господарських будівель (а. с. 7).

Згідно з даними фотокопії Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого також 17 червня 2009 року, ОСОБА_2 є співвласником земельної ділянки площею 0,2275 га, розташованої за адресою: с. Кам'янка вул. Карла Маркса 18, призначеної для ведення особистого селянського господарства (а. с. 8).

Пункт 5 частини 2 статті 119 ЦПК України зобовязує викладати в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто зобовязує позивача зазначати підстави свого позову. Підстави позову визначаються лише позивачем, а не судом чи відповідачем.

Вимоги про визнання права на отримання земельної ділянки, зобовязання надати таку ділянку, ОСОБА_2 обґрунтовувала посиланням на те, що посадові особи Хворостянівської сільської ради відмовили їй у виділенні земельного паю, як працівнику соціальної сфери села.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Про те, що з питання виділення земельної частки (паю) як працівнику соціальної сфери, позивачка зверталася до Хворостянівської сільської ради від посадових осіб якої отримала негативну відповідь, матеріалами справи не доведено. Доказів на підтвердження зазначеної обставини позивачка не надала та не зазначила. З яких саме земель мала виділятися ця ділянка (пай) (землі комунальної власності, резервного фонду, не розпайовані землі або землі, що підлягали паюванню), чому площа земельної ділянки має дорівнювати 1,8 умовних кадастрових гектарів, позивачка у позові не вказала, доказів на підтвердження зазначених обставин не надала.

Земельний кодекс України (в редакції 1991 року) втратив чинності з 01.01.2002 року. Указ Президента України № 584/2000 «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12 квітня 2000 року, втратив чинності з 06.08.2007 року.

Таким чином, зазначені нормативні документи, на які ОСОБА_2 посилалася у позові та які суд застосував до правовідносин сторін, втратили свою чинність задовго до того, як позивачка з 06 жовтня 2008 року почала працювати вчителькою у сільський школі, тобто стала відноситися до працівників соціальної сфери села.

Через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення Старобільського районного суду від 27 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволені заявлених ОСОБА_2 до Хворостянівської сільської ради позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, - задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2015 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: