Справа № 686/2726/15-ц
УХВАЛА

22 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення державних виконавців,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державних виконавців Районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, посилаючись на те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2015 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 504068 грн. має виконуватись на території м. Хмельницького, яка їм не підвідомча. Крім того, в рамках виконання даного судового рішення накладення ними арешту на її квартиру №7, що по вул. Зарічанській, 24/2 в м. Хмельницькому, та житловий будинок №57, що по вул. Центральній, в с. Рідкодуби Хмельницького району, суперечить вимогам ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Також, на її думку, є незаконною передача стягувачу в рахунок погашення боргу спірної квартири, оскільки ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2016 року було накладено на нею арешт.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти вимог скарги заперечують, посилаючись на її необгрунтованість, оскільки державний виконавець при виконанні даного судового рішення вчиняв дії, які відповідають чинному законодавству.

Представник Районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, проти вимог скарги заперечує, посилаючись на її необгрунтованість.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2015 року вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 504068 грн.

11 вересня 2015 року стягувач звернувся із заявою на імя начальника Районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції щодо виконання даного судового рішення.

Постановою старшого державного виконавця Районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження з цього приводу.

Відповідно до вимог ст. 20 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції вiд 21 квітня 1999 року) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Як вбачається з виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2015 року, місцем знаходження чи проживання боржника є с. Рідкодуби, Хмельницького району, вул. Леніна, 57.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника в цій частині скарги є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 11 цього ж Закону визначено обов'язки і права державних виконавців.

Відповідно до вимог ст. 11 ч. 2 цього ж Закону державний виконавець, в тому числі. здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 52 ч. ч. 1-6 цього ж Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання ст. ст. 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки". Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до вимог ст. 63 ч. ч. 1-2 цього ж Закону звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Таким чином, в рамках виконання даного судового рішення проведення старшим державним виконавцем Районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 8 жовтня 2015 року опису та арешту квартири №7, що по вул. Зарічанській, 24/2 в м. Хмельницькому, 12 березня 2016 року опису та арешту житлового будинку №57, що по вул. Центральній, в с. Рідкодуби Хмельницького району, деревяної дошки, зварювального трансформатора та бойлера відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, постановою старшого державного виконавця Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_6 від 22 червня 2016 року в рамках виконання даного судового рішення вирішено передати стягувачу в рахунок погашення боргу квартиру №7, що по вул. Зарічанській, 24/2 в м. Хмельницькому, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вона суперечить вимогам ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2016 року про накладення арешту на ? частки вказаного нерухомого майна.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника в цій частині скарги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383-387 ЦПК України, ст. ст. 11, 20, 52, 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції вiд 21 квітня 1999 року), суд

ухвалив:

Вимоги скарги задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_6 від 22 червня 2016 року про передачу стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу квартиру №7, що по вул. Зарічанській, 24/2 в м. Хмельницькому, яка належить на праві власності ОСОБА_4.

В решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя: