Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 329/119/16 Головуючий у 1 інстанції: Покопцева Д.О.
Провадження № 22-ц/778/2186/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року та на ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року про виправлення описки по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 серпня 2015 року приблизно о 18 год. 20 хв. виникло запалення господарської будівлі з сіном в кількості 5 тон, яка розташована на подвірї багато поверхневого будинку №2-в по вул. Піонерській в смт. Чернігівка та належить позивачу.

За даним фактом Чернігівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області проведено перевірку та встановлено, що пожежа відбулась в результаті необережних дій малолітнього ОСОБА_6, сина відповідачів.

За результатами проведеної перевірки прийнято рішення про закриття кримінального провадження та притягнуто відповідачів по справі до адміністративної відповідальності за ст..184 КУпАП.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 19473,25 грн., яка складається з: 11000 грн. вартість 5 тон сіна (по 2200 грн. за 1 тону); 84730,25 грн. витрат на відновлення приміщення для зберігання сіна., та підляже стягненню з відповідачів.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь суму коштів в розмірі 19473,25 грн. та судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року з виправленою опискою ухвалою суду від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 8473 гривні 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 119,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 119,92 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення вартості згорілого сіна, загальною вартістю 11000 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, та ухвалою суду від 14 квітня 2016 року про виправлення описки, ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалу суду від 14 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному розмірі, стягнувши на його користь з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 11000 грн. , вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За приписами ч.1 статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуна чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення бо ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

За розясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченої законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 31.08.2015р. закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000267 від 22.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, оскільки проведеною перевіркою встановлено, що запалення господарської будівлі із сіном, розташованої в дворі багатоповерхового будинку №2-в по вул. Піонерської смт. Чернігівка Запорізької області сталося не внаслідок навмисного підпалу, а внаслідок дитячих пустощів малолітнього ОСОБА_6 з вогнем (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено, що господарська будівля, розташована в дворі багатоповерхового будинку №2-в по вул. Піонерської смт. Чернігівка Запорізької області, виконана з шиферу на металевому каркасі, побудована позивачем ОСОБА_3.

Постановами судді Чернігівського районного суду Запорізької області Ломейко В.В. від 22.09.2015р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання їх батьківських обов'язків по вихованню сина ОСОБА_7 (а.с.9-10).

Суд правомірно не взяв до уваги заперечення відповідача про те, що провина малолітньої ОСОБА_6 у скоєнні пожежі відсутня, пославшись на те, що вищезазначені постанови не скасовані у встановленому законом порядку та набрали законної сили.

Стягнувши з відповідачів на користь ОСОБА_3 вартість будівельних матеріалів та робіт по відновленню господарської будівлі-сінника в сумі 8473 грн.25коп., суд правильно зазначив в рішенні, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуна чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення бо ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Проте з висновком суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення вартості 5 тонн сіна в сумі 11000грн. колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 58, 59, 212 ЦПК, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру завданої шкоди позивачем до суду першої інстанції наданий належний та допустимий доказ Довідку №131 від17 листопада 2015 року, видану правлінням Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Світанок» Чернігівського району Запорізької області про те, що господарство в 2014-2015 роках реалізувало сіно за ціною 2200 гривень за 1 тонну (а.с.13).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поясняли суду, що допомагали позивачу перевозити сіно до сінника, всього перевезли у сінник позивача 300 тюків сіна, в кожному приблизно від 15 до 18 кг, та також сіно насипом у причепі до легкового автомобіля пять разів.

Суд першої інстанції не надав оцінку поясненням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які проживають зі сторонами по сусідству та мають господарські споруди поряд із сінником позивача. В наступні після пожежі дні свідки бачили, як відповідач ОСОБА_4 допомагав вигрібати згарище, закидаючи попалені тюки із сіном на вантажний автомобіль.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_12 про пожежу від 22.08.2014 року, посилання на який містить постанова про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2015 року (а.с.8), пожежею знищено сінник і 5 тон сіна та орієнтовані збитки складають 25000 гривень (а.с.75).

Заперечення відповідачів в частині визначення розміру спричиненої шкоди суперечать вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України, які зобов'язують відповідачів на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами. Доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачі не надали, надані позивачем докази не спростували, не заявили про можливість такого спростування відповідними доказами.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 11000гривень (5 тонн сіна х 2200 грн. (вартість 1 тони сіна) = 11000 грн.) підлягають задоволенню, а рішення суду в цій частині згідно з вимогами п.2,4 ч.1 ст.309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

За матеріалами справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.1,2) в суді першої інстанції та 606 грн. 32 коп. (а.с.67) в суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року та ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року про виправлення описки задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 11000 гривень, стягнення судового збору та ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року про виправлення описки у цій справі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 11000 (одинадцять тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, судовий збір в сумі по 578 гривень 76 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: