АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1639/16 Справа № 175/2108/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

10 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності і розподіл домоволодіння в натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року, -

В С Т А В О В И В:

21 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності і розподіл домоволодіння в натурі. Вточнивши позовні вимоги просила суд, посилаючись на ст. 364 ЦК України: визнати за позивачем право власності на 49/100 частин домоволодіння, за відповідачем - на 51/100, виділити позивачу та відповідачу в користування приміщення та споруди у домоволодіння №18, що розташоване по вул. Мічуріна у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської в натурі, згідно варіанту №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №778/779-15 від 18 травня 2015 року, стягнути з відповідача на користь позивача 10701 грн. в рахунок компенсації та судові витрати (а.с.а.с.3-4,76-77,127).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності і розподіл домоволодіння в натурі - задоволенні.

Згідно варіанту №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №778/779-15 від 18 травня 2015 року розподілу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 поділено вказане домоволодіння наступним чином.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 49/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку літ. А, сіней літ. а, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, літній душ літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, теплиця літ. В, сарай літ. 3, колодязь літ. К, колодязь літ. К-1, ворота № 1, огорожа № 2, замощення літ. І.

Виділено ОСОБА_2 в користування квартиру № 1 у житловому будинку літ. А: приміщення 1-5 житлова кімната площею 8,3 кв.м.; приміщення 1-6 кімната площею 8,6 кв.м.; приміщення 1-7 кухня площею 5,4 кв.м.; приміщення 1-2 коридор площею 1,22 кв.м., разом площа у житловому будинку літ. А складає 23,52 кв.м. вартістю 152 427 грн.,

- у сінях літ. а: приміщення 1-8 комора площею 7,6 кв.м.; приміщення 1-1 сіни площею 2,2 кв.м. разом площа по квартирі №1 у сінях літ. а складає 9,8 кв.м. вартістю 94 417 грн., а всього разом загальна площа квартири №1, що виділяється ОСОБА_2 як співвласнику домоволодіння складає 33,32 кв.м, вартістю 246 844 грн.

Виділено ОСОБА_2 в користування наступні надвірні будівлі та споруди: Літня кухня літ Б вартістю 106 565 грн.; Колодязь літ К вартістю 2884 грн.; 1/2 частина замощення літ. І вартістю 18 602 грн. разом загальною вартістю 128 051 грн.

Ринкова вартість приміщень житлового будинку с надвірними спорудами ОСОБА_2 складає 374 895 грн., що на 10 701 грн. менше ідеальної частки.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 51/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку літ. А, сіней літ. а, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, літній душ літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, теплиця літ. В, сарай літ. 3, колодязь літ. К, колодязь літ. К-1, ворота № 1, огорожа № 2, замощення літ. І.

Виділено ОСОБА_3 в користування квартиру №2 у житловому будинку літ. А: приміщення 1-4 житлова кімната площею 18,2 кв.м.; приміщення 1-3 передпокій площею 7,7 кв.м.; приміщення 1-2 коридор площею 2,38 кв.м. разом площа у житловому будинку літ. А складає 28,28 кв.м. вартістю 183 275 грн.,

- у сінях літ. а: приміщення 1-1 сіни площею 4,0 кв.м.; разом площа по квартирі №2 у сінях літ. а складає 4,0 кв.м. вартістю 38 537 кв.м. а всього загальна площа квартири №2, що виділяється ОСОБА_3 як співвласнику домоволодіння складає 32,28 кв.м., вартістю 221 812 грн.

Виділено ОСОБА_3 в користування наступні надвірні будівлі та споруди: Колодязь літ. К-1 вартістю 2884 грн.; Сарай літ. В, вартістю 45 279 грн.; Літній душ літ. Г, вартістю 17 737 грн.; Сарай літ. Д вартістю 36 339 грн.; Вбиральня літ. Е вартістю 9 662 грн.; Теплиця літ. В вартістю 31 725 грн.; Сарай літ. 3 вартістю 1 730 грн.; Ворота № 1 вартістю 10 527 грн.; 1/2 частина замощень літ. І вартістю 18 602 грн.

Ринкова вартість приміщень житлового будинку с надвірними спорудами ОСОБА_3 складає 396 297 грн., що на 10 701 грн. більше ідеальної частки.

Для влаштування двох ізольованих квартир співвласникам домоволодіння (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) АДРЕСА_1 необхідно виконати наступні переобладнання: у прим. 1-1 встановити глуху перегородку; у прим. 1-2 встановити глуху перегородку; між прим.1-1 та прим.1-2 для проходу переобладнати дверний проріз та закласти частину дверного отвору у перегородці; між при.1-2 та прим.1-3 для проходу переобладнати дверний проріз та закласти частину дверного отвору у перегородці; у прим. 1-7 проробити дверний проріз та встановити вхідний дверний блок; між прим.1-8 та прим. 1-7 проробити дверний проріз; між прим.1-7 та прим. 1-6 проробити дверний проріз; між прим.1-6 та прим. 1-5 проробити дверний проріз; між прим.1-6 та прим. 1-3 закласти дверний проріз; між прим.1-5 та прим. 1-4 закласти дверний проріз; приміщення 1-8 обладнати під кухню; приміщення 1-3 переобладнати під кухню з урахуванням її обладнання не газовою плитою, а електроплитою; кожному із співвласників обладнати вхід до горища будинку окремо; всі інженерні комунікації обладнати для кожного із співвласників квартир №1 та №2 окремо, згідно наданого варіанту розподілу домоволодіння та погодити і затвердити в місцевих уповноважених установах. У випадку необхідності технічного обслуговування та ремонту будівель та споруд надати співвласникам доступ до них.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 701 грн. як компенсацію у рахунок відступу від рівності ідеальних часток.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.160-163).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 168-172).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слід скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/2.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №778/779-15 від 18 травня 2015 року експертом запропоновано три варіанти розподілу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що варіант № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №778/779-15 від 18 травня 2015 року розподілу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 найбільше відповідає до розподілу домоволодіння по 1/2 його частині, і становить 49/100 та 51/100 часток, а сплата грошової компенсації, яку відповідачка повинна сплатити позивачці за відступлення від рівності часток складає суттєво меншу різницю, ніж за двома іншими варіантами.

При цьому посилався на ст. 358 ЦК України, згідно якої, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, втримання та збереження спільного майна. Згідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Однак, із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія судді не погоджується виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Отже, нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України передбачено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності і поділу такого майна з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. Різниця полягає у тому, що при виділі право спільної часткової власності припиняється лише для того співвласника, який бажає виділити частку в натурі, тоді як при поділі право спільної часткової власності припиняється в цілому для всіх співвласників.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідно переобладнання або перепланування будинку, він проводиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст.152 ЖК України).

Крім того, у Висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03.04.2013р. (спр. № № 6-12цс13), ухваленої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію й зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Також, згідно роз'яснень, наданих у п.20 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинним будівництвом є: нове будівництво, реконструкція зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови) об'єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних тощо).

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.6 вказаної Постанови, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 4 грудня 2013 року (спр. № 6-130цс13), ухваленої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Таким чином, визначальним для поділу в натурі житлового будинку, що є об'єктом права спільної часткової власності, є відповідне право власності, розмір часток співвласників, за необхідності дозвіл щодо переобладнання або перепланування будинку та технічна можливість його поділу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, вточнивши позовні вимоги, посилаючись на те що сторонам належить по ? частині спірного домоволодіння, обґрунтовуючи їх положеннями ст. 364 ЦК України, ставила питання про виділ часток у домоволодінні, як собі - 49/100, так і відповідачці - 51/100, та просила визнати право власності на зазначені частки за собою та відповідачкою, при цьому позивачем не поставлено питання щодо зміни ідеальних часток та припинення права власності на належні частки, що не відповідає засадам щодо виділу частки з підстав встановлених ст.. 364 ЦК України, оскільки при виділі право спільної часткової власності припиняється лише для того співвласника, який бажає виділити частку в натурі, і в разі відхилення від розміру ідеальних часток співвласників - зі зміною ідеальних часток.

При цьому суд 1 інстанції ухвалив рішення про виділ часток з посиланням на ст.. 367 ЦК України, яка регламентує порядок поділу домоволодіння, що позивачем не заявлялося.

Крім того, суд 1 інстанції належним чином не перевірив належність сторонам по ? частині спірного домоволодіння, а з матеріалів справи вбачається, що позивачу дійсно належить ? частина домоволодіння, а відповідачу лише 1/3 його частина, оскільки своє право власності на іншу частину домоволодіння відповідачка належним чином не оформила, не отримавши свідоцтво про право власності на спадщину за законом.

Також судом залишено поза увагою відомості щодо технічних характеристик домоволодіння, оскільки в матеріалах справи на час винесення рішення відсутній технічний паспорт на нього, а у висновку судової будівельно-технічної експертизи мається лише посилання на технічний паспорт за 2003 рік, а з доданого до матеріалів справи копії технічного паспорту, вбачається, що після 2003 року було здійснено самочинне будівництво прибудови, тамбуру та реконструкцію будинку (у 2004 році), що було залишено поза увагою як експертом, так і судом першої інстанції і вирішено питання щодо виділу часток домоволодіння, яке не є об'єктом права власності і не може бути предметом виділу.

Також з матеріалів справи вбачається, що для виділу часток сторонам необхідно переобладнання домоволодіння, однак у сторін відсутній на це дозвіл виконавчого комітету місцевої ради, на що судом 1 інстанції також увагу не звернуто.

Аналізуючи викладене, колегія наголошую, що судом 1 інстанції було неповно з'ясувано обставин, що мають значення для справи, що призвело до висновків суду, які невідповідність обставинам справи та ухвалення рішення з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п. п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, з вищенаведених обставин.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності і розподіл домоволодіння в натурі - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: