Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3924/16 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Є.У.№ 318/2458/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, про оспорювання батьківства,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства. В обґрунтування вимог зазначав, що з 2003 року до осені 2006 року перебував у близьких стосунках з ОСОБА_4 Навесні 2014 року вони знову зустрілися і 02.08.2014 року уклали шлюб. Напередодні реєстрації шлюбу відповідач повідомила йому, що він є батьком її доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим ним було подано до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про визнання батьківства. Наприкінці зими 2014 року стосунки між подружжям погіршились. З метою зменшення напруження у сім'ї, за спільною згодою, він повернувся жити до своїх батьків. Навесні, коли він переживав дуже складні операції, відповідач прийняла рішення про розлучення. 12.05.2015 року відповідач народила спільну доньку сторін Надію. Поведінка відповідача та її останні заяви поставили під сумнів факт його батьківства щодо старшої доньки ОСОБА_5. На підставі зазначеного просив про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області внести відповідні зміни.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року позов задоволено.

Виключено відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису № 41 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виключивши відомості про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження було враховано, що судове рішення стосується інтересів малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати якої ОСОБА_4М, під час розгляду справи судом першої інстанції здійснювала догляд за молодшою донькою Надійкою, ІНФОРМАЦІЯ_4, якій на час ухвалення оскаржуваного рішення виповнилося лише чотири місяці. Як зазначено в апеляційній скарзі, на час прийняття оскаржуваного рішення, ОСОБА_4 не мала матеріальної можливості скористатися правовою допомогою фахівця у галузі права, оскільки позивач не сплачував їй аліменти на утримання дітей, а адвокат, яка працює від Центру надання безоплатної правової допомоги, представляє інтереси позивача у цій справі. Після ухвалення судового рішення вона неодноразово зверталася до районної і обласної служби у справах дітей, Міністерства соціальної політики України, органів прокуратури для надання правової допомоги у цій справі, проте державні установи рекомендували їй оскаржити рішення, яким порушені права малолітньої дитини до суду. На підтвердження вказаних в апеляційній скарзі доводів відповідач надала низку письмових доказів. Обставини, на які послалася відповідач в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку оскарження судового рішення, визнані виключними і такими, що заслуговують на увагу, являються достатніми для поновлення процесуального строку.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони тричі не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, неодноразово просили відкласти розгляд справи для надання додаткових доказів. В останнє, четверте, судове засідання зявилася представник позивача, яка просила відхилити апеляційну скаргу. Нових доказів сторони апеляційному суду не надали. Клопотання про призначення судово-медичної експертизи, яке заявлялося у суді першої інстанції, проте в подальшому не було підтримано позивачем і його представником, суду апеляційної інстанції не заявляли.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 визнала, що ОСОБА_3 не являється рідним батьком її доньки ОСОБА_5, подавши суду відповідну заяву.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Як вбачається із матеріалів справи, спір вирішено судом за відсутності сторін і їх представників. Позивач ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, пославшись на стан свого здоровя (а.с.18).

Відповідач також просила розглянути справу за її відсутності, пославшись на догляд за малолітньою донькою (а.с.20).

Встановлено, що сторони з 2 серпня 2014 року перебували у шлюбі, мають доньку Надію ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7, 7 зворот).

Судовим рішенням від 21 липня 2015 року за позовом ОСОБА_4 шлюб розірвано. Як зазначено в судовому рішенні, сторони мають спільну доньку Надію, ІНФОРМАЦІЯ_4, і доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яку ОСОБА_3 усиновив (а.с.11).

Між сторонами виник спір з приводу батьківства відповідача стосовно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6).

Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про свою необізнаність щодо відсутності кровного споріднення з ОСОБА_5 позивач суду не надав. Рішення суду про розірвання шлюбу, яким встановлено, що ОСОБА_3 усиновив дитину, останній не оскаржив, тобто погодився з доводами матері дитини про те, що позивач не являється батьком старшої доньки.

Судом також встановлено, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені на підставі спільної заяви матері та батька дитини, зроблено у відповідності до ст. 126 СК України.

В заяві про визнання позову ОСОБА_4 зазначала, про те, що ОСОБА_3 не доводиться батьком її першої дитини, про що позивач знав завжди і вона цього ніколи не приховувала. І хоча з обґрунтуванням позову вона не погоджується, з метою уникнення стресів, яких може завдати експертиза її дитині, вимушена подати заяву про визнання позову, оскільки ОСОБА_4 не дає дозволу на виїзд дитини за кордон для участі у спортивних змаганнях (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Як роз'яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК Українина зазначені положення закону уваги не звернув, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановив; свої висновки щодо доведеності позовних вимог обґрунтував тільки тим, що відповідач визнала позов.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в заяві про визнання позову відповідач зазначала, що ОСОБА_4, подаючи до органів РАЦСу заяву про визнання батьківства, був добре обізнаний про те, що не являється батьком її старшої доньки ОСОБА_5, а отже в силу ч.5 ст.136 СК України він не має права оспорювати батьківство.

Вказані доводи відповідача обєктивно підтверджуються судовому рішенням від 21 липня 2015 року про розірвання шлюбу, яке в силу ст.61ч.3 ЦПК України має приюдиційне значення.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що визнання відповідачем позову суперечить ч.5 ст.136 СК України і порушує права неповнолітньої ОСОБА_5, передбачених законом підстав для прийняття визнання відповідачем позову суд першої інстанції не мав.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом першої інстанції встановлені не правильно, оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: