У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Сокуренко НаталіїВікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Корабельного районного суду

м. Миколаєва від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 26 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 1 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Між тим, відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 3 642,92 грн, яка складається з 558,44 грн - заборгованості за кредитом, 1 072,91 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 1 600 грн - заборгованості по комісії та штрафу 500 грн - фіксована частина, 161,57 грн - процентна складова.

У квітні 2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги та, посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь 1 067,57 грн заборгованості по відсоткам за період з 29 січня 2012 року по 29 січня 2015 року та судові витрати.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ст.ст. 256, 257, ч.1,5 ст. 261 ЦК України та, аналізуючи умови договору, виходив із того, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (закінчення строку дії картки).

Так, суди вірно вказували, що кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки ОСОБА_3 - 12/11. Нової картки відповідач не отримував, що підтверджується витягом з програмного комплексу банку. Останній платіж було вчинено відповідачем 4 жовтня 2011 року, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались. Строк дії картки закінчився 31 грудня 2011 року. Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу в строк до 31 грудня 2011 року, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 4 лютого 2015 року, тобто з пропуском установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладе та факту порушення ОСОБА_3 питання про застосування позовної давності, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою СокуренкоНаталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна