"23" листопада 2016 р.
Справа №150/623/16-ц
Провадження №2/150/270/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року с.Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Кушнір Б.Б., при секретарі судового засідання Гендзьорі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про передачу в натурі спадщини, визнаної відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 07.11.2016 року, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги довірителя ОСОБА_1 підтримав, просить суд їх задоволити.

Представник відповідача сільський голова Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_3, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі повноважного представника сільської ради, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Окрім того, зазначив, що спірна земельна ділянка збереглася та не перейшла у власність третім особам.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2005 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-АМ №012027, виданим 25.03.2005 року виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області /а.с. 6/.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 2,05га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, право власності на яку належало останньому згідно державного акту на право власності на землю серії ІV- ВН №025544 /а.с. 7/.

Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 березня 2014 року (справа №150/259/14-ц) визнано відумерлою спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4, а саме земельну ділянку площею 2,05га, належну ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №025544, вартістю станом на 10.02.2014 року, відповідно до довідки відділу держземагенства у Чернівецькому районі 61204,99 грн.; визнано власником майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, а саме земельної ділянки площею 2,05га Моївську сільську раду Чернівецького району Вінницької області.

Однак, єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 залишився його син ОСОБА_1 (позивач по справі), про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом, виданими 15.04.2016 року державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області /а.с.12,13/.

Позивачем, як спадкоємцем майна після смерті батька ОСОБА_4, прийнято спадщину, оскільки ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, де продовжує проживати і на даний час, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 07.11.2016 року за №2211 /а.с. 11/, а також вищезазначеними свідоцтвами про право на спадщину за законом.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.02.2016 року, земельна ділянка, площею 2,0497га, перебуває у комунальній власності Моївської сільської ради.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами 3, 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається, набутим, правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України надано суду належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом майна, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4, ним прийнято спадкове майно, належним чином доведено свої вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності та передачу в натурі земельної ділянки. Окрім того, із заяви представника відповідача вбачається, що спірна земельна ділянка збереглася та не передана у власність третім особам.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Суд у процесі розгляду цивільної справи та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з метою захисту майнових прав позивача прийшов до висновку про задоволення його позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5, 8, 15, 57, 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 05.12.1976року народження, мешканцем с.Моївка Чернівецького району Вінницької області, право власності на земельну ділянку, площею 2,05га, розташовану на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25.03.2005 року.

Передати в натурі ОСОБА_1, 05.12.1976року народження, мешканцю с.Моївка Чернівецького району Вінницької області, земельну ділянку, площею 2,05га, розташовану на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Припинити право власності територіальної громади Моївської сільської ради на відумерлу спадщину у вигляді земельної ділянки площею 2,05га, розташованої на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кушнір Б.Б.