Справа № 442/1974/16 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/3930/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 Всеволодивоча до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2200 доларів США..

Зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_7, яка померла 08.10.2013 р., і в грудні 2015 р. йому стало відомо, що ще за життя його матір позичила відповідачці кошти у сумі 2200 доларів США, на підтвердження чого надав копію розписки.

Так як відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, то просив стягнути ці кошти.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2200 доларів США, що еквівалентно 55745,58 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові у звязку із закінченням строку позовної давності. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, однак суд першої інстанції не надав оцінки заяві відповідача про застосування позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до переконання про наявність підстав для скасування рішення з огляду на викладені обставини.

Встановлено, що ОСОБА_6 є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла 08.10.2013 р.

Обгрунтовуючи позов, позивач просив стягнути з відповідачки грошові кошти у сумі 2200 доларів США, так як у грудні місяці 2015 р. він дізнався, що його мати позичила кошти ОСОБА_5 у вказаному розмірі, на підтвердження чого надав копію розписки та оригінал у судовому засіданні суду першої інстанції.

Із змісту розписки убачається, що 20.04.2012 р. ОСОБА_5 позичила кошти в сумі 2200 доларів США у ОСОБА_7 та зобовязалася такі повернути 25.07.2012 р. (а.с. 8).

Отже, у звязку з невиконанням ОСОБА_8П. своїх зобовязань у строк, вказаний у розписці, у ОСОБА_7 26.07.2012 р. виникло право на звернення до суду.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 5 ст 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ст. 262 цього ж Кодексу заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як зазначено вище, строк виконання ОСОБА_5П зобов»язання перед ОСОБА_7 закінчився 26.07.2012 р. і з цього часу у останньої виникло право на звернення до суду, однак ОСОБА_7 за життя, тобто до 08.10.2013 р. не зверталася до суду за захистом свого порушеного права.

Не звернувся за захистом свого порушеного права й ОСОБА_6, який є правонаступником ОСОБА_7, у межах строку позовної давності, тобто до 26.07.2015 року.

Разом із тим, відповідач просив застосувати позовну давність у зв»язку із її спливом, що в розумінні ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачки вищевказаних коштів, суд першої інстанції не вирішив питання про застосування позовної давності, заявлене відповідачем та не врахував, що позивач звернувся із позовом лише 01.03.2016 р., тобто після спливу позовної давності, яка закінчилася 26.07.2015 р.

Жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 зверталася із вимогою до відповідачки щодо повернення нею коштів, чи позивач звертався із такою вимогою до спливу позовної давності, ОСОБА_6 не надав.

Так як суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права і тому ухвалив незаконне рішення, то його слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові за спливом позовної давності..

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_5 2200 доларів США та судового збору відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: