АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7952/16 Справа № 202/4487/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених та уточнених позовних вимог, позивач посилався на те, що йому та відповідачу на праві власності належить по ? частині кожному домоволодіння №53 розташованого по вул.Червонопартизанській в м.Дніпропетровську. Оскільки відповідач ОСОБА_3 зайняв кімнату, яку позивач вважає своєю, та відмовляється добровільно виселитись з неї, чим чинить йому перешкоди у здійсненні права власності, просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку №53 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул.Червонопартизанській в м.Дніпропетровську, до складу якої входить в житловому будинку «А-1»: кімнати літ. «1-1», літ. «1-2», літ. «1-3», літ. «2-5», літ. «1-5», літ. «1-6», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», душ літ. «Ж», сарай літ «Л», вбиральню літ «З», ? частину навісу літ. «И», ? частину споруд №1-9, І, ІІ, зобовязавши відповідача ОСОБА_3 відновити до попереднього стану стіну між кімнатами, позначеними на плані житлового будинку «А-1», літерами «2-5» та «2-2», а також відновити дверний отвір між кімнатами, позначеними на плані житлового будинку «А-1», літерами «2-5» та «1-3» (а.с.3-4).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.55-57).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог (а.с.61, 62).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25 вересня 2009 року позивачу ОСОБА_2 належить ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться в м.Дніпропетровську, вул.Червонопартизанська, буд.№53 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 березня 2016 року відповідачу ОСОБА_3 належить ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться в м.Дніпропетровську, вул.Червонопартизанська, буд.№53 (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

В ч.4 ст.358 ЦК України зазначено, якщо договір між співвласниками про порядок домоволодіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як вбачається з матеріалів справи сторони є співвласниками, по ? частині кожний, житлового будинку №53 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Червонопартизанській в м.Дніпропетровську.

Звернувшись до суду із вищевказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачем чиняться дії які утворюють йому перешкоди у реалізації свого права власності на ? частину домоволодіння, а саме відповідачем було зайнято кімнату яка, як вважає позивач, належить саме йому (а.с.28, 29).

З матеріалів справи вбачається доказів стосовно того, що домоволодіння було розділено між сторонами в натурі, або ж було визначено у встановленому законом порядку порядок користування домоволодінням матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З позовної заяви вбачається, що з позовними в вимогами про розділ вищевказаного домоволодіння в натурі або визначення порядку користування нерухомим майном позивач взагалі не звертався.

Доказів на підтвердження наявності між сторонами, як співвласниками зазначеного домоволодіння, відповідного договору, посвідченого нотаріально, про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, матеріали справи також не містять.

Отже, враховуючи, що позивач, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25 вересня 2009 року, є власником ? частини спірного домоволодіння, а відповідач, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 березня 2016 року, є власником іншої ? частини цього ж домоволодіння, тобто сторони є співвласниками домоволодіння в рівних частках, доказів про виділ часток домоволодіння в натурі або про встановлення порядку користування в спосіб визначений законом, матеріали справи не містять, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки підстав на даний час вважати дії відповідача щодо зайняття кімнати в будинку протиправними та такими, що порушують права позивача не має.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що наявний в матеріалах справи технічний паспорт на будинок вказує на розподіл кімнат між сторонами, та кімната літ. «2-5», літня кухня «Б», навіс «И» відносяться до належної позивачу частини домоволодіння є безпідставними.

Доказів про наявність нотаріально посвідченого договору про порядок володіння та користування спільним нерухомим майном між сторонами, або між попередніми співвласниками домоволодіння, суду не надано.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді