Справа №451/1099/16-ц
Провадження № 2/451/462/16
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Крикавській М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 2,8638 га та право на майновий пай у пайовому фонді СТзОВ ім.Т.Шевченка, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшла земельна ділянка, що складається із трьох ділянок та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у розмірі 3318 гривень.

Спадкодавець є її чоловіком і заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті не складав.

Таким чином, спадкоємцями майна спадкодавця по закону є вона та троє їхніх спільних дітей.

Фактично вступивши у володіння спадковим майном, вона лише за спливом певного часу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріальна контора не може, оскільки у заявниці відсутні правовстановлюючі документи на спадкову масу.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушена звертатися до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2-4). Окрім цього наголосив, що нотаріус в усній формі відмовляється видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Позов просить задоволити.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відповідачі у справі, надавши до суду заяви із визнанням вимог, клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а.с.41-43).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

В силу вимог статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Увин Радехівського району ОСОБА_6 (а.с.8), за життя перебував у шлюбі із ОСОБА_2 - позивачкою по справі (а.с.6-7).

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Увинської сільської ради Радехівського району №167 від 08.10.2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_6 до дня смерті був зареєстрований та проживав із позивачкою та відповідачами по АДРЕСА_1

За твердженням представника позивача, відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, унеможливлює реалізацію майнових прав заявника, як спадкоємця за законом, у позасудовому порядку.

У відповідності із нормами ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17.07.97р. №469/97-ВР (із подальшими змінами та доповненнями) та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.94р. №666/94, право на земельну частку (пай), а також і право власності на майновий пай може бути об'єктом спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймається до уваги, що в силу вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачем є його процесуальним правом, передбаченим у статтях 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідач розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачі підписавши заяви про визнання позову, не обмежені у повноваженнях на вчинення зазначеної процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами позову жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Окрім цього, відповідачі свої позиції щодо відмови від спадщини, виклали також і у відповідних заявах, що посвідчені секретарем виконкому Увинської сільської ради (а.с.11-13).

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209-212,215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,8638 га, яка складється із трьох земельних ділянок площами 1,4952 га, 0,3107 га та 1,0579 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і, які розташовані на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2 право на майновий пай в пайовому фонді майна СТзОВ ім.Шевченка, що у с.Увин Радехівського району Львівської області, в розмірі 3318 гривень, або 0,30 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, виданого 10.04.2002 року Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1, ОСОБА_4, жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1 1270 гривень 75 копійок понесених нею судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.