Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2867/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого-судді Бак М.Д., секретар судового засідання - Лемак А.М., з участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И В :

публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Зокрема, позивач просить звернути стягнення на належні відповідачеві ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 90,1 м.кв., житловою площею 54,8 м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, смт. Королево, вул. Винниченка (Леніна), 43 та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:005:0008, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, смт. Королево, вул. Винниченка, 43, на підставі рішення суду шляхом продажу майна ПАТ "ВіЕс Банк" від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ "ВіЕс Банк" щодо всіх повноважень продавця, необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ "ВіЕс Банк" за кредитним договором №KF41290 від 29.11.2007 року в розмірі 11177,32 доларів США, та закріпити за ПАТ "ВіЕс Банк" права управителя майном. Крім того, позивач просить виселити із даного житлового будинку ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Позов мотивовано тим, що 29 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" (правонаступник ВАТ "Електрон Банк") та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF41290, згідно якого відповідачеві надано грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 28.11.2017 року під 13,00% річних. Однак, відповідач ОСОБА_1 своїх договірних зобов"язань не виконав, а саме заборгував позивачеві кошти у загальній сумі 11177,32 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09.09.2015 року становить 250561,16 грн. (1долар США = 22,416926 грн.), з яких 9894,47 доларів США = 221803,60 грн. - заборгованість по кредиту, 858,12 доларів США = 19236,41 грн. - заборгованість по відсотках. Пеня станом на 09.09.2015 року становить 424,73 доларів США = 9521,14 грн.

З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № KF41290 від 29.11.2007 року з відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 29.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4120, згідно якого відповідач ОСОБА_1 надав в заставу нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 90,1 м.кв., житловою площею 54,8 м.кв., що знаходиться за адресою: смт. Королево, вул. Винниченка (Леніна), 43, Закарпатської області, який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 21.12.1987 року, та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:005:0008 за цією ж адресою, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 034379 від 09.08.2006 року. На виконання договору іпотеки відповідачеві ОСОБА_1 надсилалося позивачем іпотечне повідомлення, відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 - повідомлення про звільнення предмету іпотеки, однак ці вимоги залишені без реагування.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце судового розгляду позивач повідомлявся у встановленому порядку, від представника позивача в ході судового розгляду справи поступили заяви про розгляд справи без участі представника, позивач підтримує позов та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що передбачені законом підстави для виселення його із житлового приміщення - предмету іпотеки відсутні, відповідачами вживаються заходи до погашення боргу за кредитним договором на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, проте кошти, які вносяться, зараховуються банком не на погашення заборгованості та позивач не звертає рішення суду до виконання в примусовому порядку.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_1, які в порядку ст. 74 ЦПК України повідомлялися про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення чи про розгляд справи за їх відсутності не поступали.

Відповідачем ОСОБА_1 подано письмове заперечення на позовну заяву (а.с. 79-82) з уточненням (а.с. 146, 147), у якому відповідач просить у позові відмовити у повному обсязі. Інтереси відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні представляла представник - ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у згаданому вище письмовому запереченні відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву. Зокрема, зіслался на те, що розмір заборгованості не є доведеним, відповідачі готові погашати заборгованість на виконання рішення суду про стягнення боргу, неодноразово зверталися до позивача з питаннями реструктуризації заборгованості у зв"язку з тим, що зміна курсу іноземної валюти збільшила фінансове навантаження на них щодо повернення кредиту, проте позивачем жодні пропозиції не приймаються до уваги. Крім того, стягнення на житловий будинок, який є предметом іпотеки, не може бути звернуто, оскільки такий має усі ознаки житла, щодо якого діє мораторій на звернення стягнення. В частині виселення, то житловий будинок було придбано не за рахунок кредитних коштів, жодних пропозицій від позивача щодо надання іншого житлового приміщення не поступало, тому підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" - позивач у справі та ОСОБА_1 - відповідачем було укладено кредитний договір № KF41290. На підставі даного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 30000,00 доларів США строком на 10 років, кінцевий строк погашення кредиту - не пізніше 28.11.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,00 % річних, а у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами - у розмірі 18% річних.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов"язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість. Сума заборгованості станом на 09.09.2015 року складає 11177,32 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (1долар США = 22,416926 грн.) становить 250561,16 грн., з яких 9894,47 доларів США = 221803,60 грн. - заборгованість по кредиту, 858,12 доларів США = 19236,41 грн. - заборгованість по відсотках та 424,73 долари США = 9521,14 грн. - пеня.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов"язань за згаданим кредитним договором 29 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк", та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір. Згідно п. 2 іпотечного договору в іпотеку передано наступне належне відповідачеві нерухоме майно: жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, смт. Королево, вул. Леніна, буд. 43, та земельна ділянка площею 0,1500 га за даною адресою, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією кредитного договору № KF41290 від 29.11.2007 року (а.с. 6-10), розрахунком заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 5), копією іпотечного договору від 29.11.2007 року (а.с. 11-13), іншими письмовими доказами.

Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

3гідно з ч.1 ст.33 3акону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору, укладеного з позивачем, не виконував своєчасно зобов"язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. Такими діями відповідач порушує право позивача на отримання виконання за договором. У зв"язку з цим, у позивача на підставі іпотечного договору виникло право на задоволення своїх вимог до відповідача ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на майно, передане в іпотеку.

Згідно ч. 3 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

У п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз"яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015 року, ухваленим у справі № 299/2448/15-ц за позовом ПАТ "ВіЕсБанк" ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке відповідачі не оскаржували, позов задоволено (а.с. 110, 111). Зокрема, даним рішенням вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № KF412901 від 29.11.2007 року в сумі 10632,77 доларів США, гривневий еквівалент 229304,88 грн. станом на 06.08.2015 року, з яких 9894,47 доларів США = 213382,80 грн. - заборгованість по кредиту, 738,30 доларів США = 15922,08 грн. - заборгованість по відсотках, яка виникла у зв"язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов"язань за кредитним договором.

Згідно встановлених судом обставин сума заборгованості за кредитним договором, з приводу якої виник спір, становить станом на 09.09.2015 року 11177,32 доларів США, що еквівалентно 250561,16 грн.

Щодо вартості іпотечного майна, то у відповідності до п. 7 іпотечного договору (а.с. 11-13) за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем предмет іпотеки за договором оцінено в 220885,00 гривень згідно Акту погодження договірної вартості предмета іпотеки, укладеного 29.11.2007 року між іпотекодавцем та іпотекодержателем, що станом на 29.11.2007 року згідно курсу НБУ (100 доларів США - 505,00 грн.) становить 43739,60 доларів США.

Аналіз суми заборгованості за кредитним договором та вартості іпотечного майна, яку погоджено сторонами іпотечного договору у валюті зобов"язання, на предмет їх співмірності свідчить про те, що вартість майна, переданого в іпотеку, майже у чотири рази перевищує розмір заборгованості.

З огляду на неспівмірність суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, враховуючи те, що застосування даного положення не суперечитиме праву позивача як іпотекодавця на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, також те, що кредит відповідачем ОСОБА_1 отримано в іноземній валюті у 2007 році, відповідач згідно розрахунку заборгованості здійснював часткове погашення кредиту протягом часу користування ним, майже всю суму заборгованості відповідача за кредитним договором, щодо якої пред"явлено позов про звернення стягнення на нерухоме майно, охоплено рішенням суду, відповідачем систематично вчинялися дії, спрямовані на виконання договору, в тому числі шляхом звернення до позивача з приводу реструктуризації боргу, предмет іпотеки не придбаний за кредитні кошти, тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), суд прийшов до висновку про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Позовна вимога про виселення відповідачів є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, та з огляду на викладені вище висновки суду також не підлягає задоволенню.

Виходячи із наведеного, встановлених судом обставин, оцінивши докази у справі в їх сукупності та взаємозв"язку, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у позові публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщ о апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає з аконної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 21.06.2016 року.

ГоловуючийОСОБА_6