АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Суддя-доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року про повернення заявникові для подання до належного суду позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Київське міське управління юстиції, державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паньшина Олена Валеріївна, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Київське міське управління юстиції, державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паньшина ОленаВалеріївна, про визнання заповіту недійсним - повернуто заявнику для подання до належного суду.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносини належить застосовувати правила виключної підсудності, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Скаржник послався на те, що на спірні правовідносини не поширюється дія ст. 114 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо права на нерухоме майно.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_4 оспорюється дійсність заповіту, складеного 20 лютого 2009 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відносно належної заповідачу частини квартири АДРЕСА_1.

Повертаючи позовну заяву для подачі до належного суду, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності, а нерухоме майно, відносно якого складено заповіт, не знаходиться у Солом'янському районі м. Києва.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, застосовуються до позовів про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

При цьому, за своєю правовою природою заповіт є одностороннім правочином про розпорядження фізичною особою на випадок своєї смерті належним їй майном.

З матеріалів справи слідує, що оспорюваний заповіт(оспорюваний правочин) стосується нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_1, яка територіально не відноситься до Солом'янського району м. Києва.

Оскільки позивачем фактично заявлено позовні вимоги про визнання правочину з нерухомістю недійсним, то даний спір є таким, що виникає з приводу нерухомого майна в розумінні ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді