Справа № 303/7588/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ракошинської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

4 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Ракошинської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно, який обгрунтувала тим, що забудовником будинку № 19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району, який побудований у 1958 році її батьком ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2008 року. Мати позивачки ОСОБА_4 померла 4 серпня 2007 року. Після смерті батьків позивачка разом з сімєю продовжила проживати в будинку свого батька. Після смерті батька ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, однак прийняти спадщину в установленому законом порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю будь-який правовстановлюючих документів на будинок на надвірні споруди.

Той факт, що забудовником вищевказаного будинку був саме ОСОБА_3, тобто батько позивачки, підтверджується технічним паспортом на вказаний будинок від 28 травня 1987 року, виготовлений Мукачівським міжміським БТІ на прізвище ОСОБА_3, а також технічними умовами з газопостачання будинку № 19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино, які виготовлені на замовлення ОСОБА_3.

Встановлення факту, що забудовником будинку № 19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району був батько позивачки необхідно для визнання за позивачкою права власності на вказане домоволодіння.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила встановити, що забудовником будинку №19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району був батько ОСОБА_1 ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2008 року та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок та інші надвірні споруди, що розташовані в с. Ракошино по вул. Доктора Шандора, 19, Мукачівського району.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2015 року ухвалено: «Встановити, що забудовником будинку №19 по вул.Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району був батько ОСОБА_1 ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок та інші надвірні споруди, що розташовані в с. Ракошино по вул. Доктора Шандора, 19, Мукачівського району».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року виправлено описку в абзаці першому описової частини рішення, а саме: «вказати замість будинку № 17 будинок № 19».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2, особа яка не брала участь у розгляді справи, але вважає, що суд вирішив питання про його права та обовязки подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги після смерті діда ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2008 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 19 по вул. Д. Шандора в с. Ракошино, спадкоємцем першої черги якого був апелянт та дочка померлого ОСОБА_1. На день смерті спадкодавця апелянт проживав та був зареєстрований у спадковому будинку

В запереченні позивачка просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки на будинок відсутні будь-які правовстановлюючі документи, її племінник ОСОБА_2 не проживав з її батьками на день їхньої смерті, проживав у спадковому будинку тільки з лютого по липень 1998 року і протягом всього часу проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу.

Позивачка, її представник ОСОБА_6 та представник Ракошинської сільської ради в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачаєтьмя з повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд постановляючи дане рішення, повинен був встановити та відобразити у рішенні факти,що входять до предмета доказування: по перше - факт наявності у спадкодавця прав забудовника, тобто те, що будівництво здійснювалось спадкодавцем відповідно до вимог закону; по друге факт прийняття спадщини позивачкою та відсутність інших спадкоємців чи інших осіб, яким таке майнове право могло належати. Також суд повинен був зазначити докази, якими зазначені факти підтверджуються та правильно застосувати норми матеріального і процесуального права.

При цьому суд не взяв до уваги положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та попередити позивачку про наслідки вчинення чи не вчинення нею процесуальних дій по зясуванню дійсних обставин справи.

Разом з тим, суд даних вимог закону не виконав, не врахував недоведеність фактів, що входять до предмету доказування, формально здійснивши висновок про доведеність позову та обмежившись перерахуванням наданих письмових доказів.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

За змістом ст. 3 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2658-Ш "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини.

Зі змісту ст. 105 ЦК України 1963 року вбачається, що для того, щоб будівництво здійснювалось згідно вимог закону ,воно повинно проводитись з дозволу ,з належно затвердженим проектом, без порушення будівельних норм і правил. Аналогічні вимоги містить і ст. 376 ЦК України .

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків і споруд. Однак, як випливає з положень цього та інших законів України, що регулюють будівельну діяльність, забудова як діяльність, результатом якої є створення нового об'єкта нерухомого майна, складається з таких стадій:

- придбання земельної ділянки у власність чи користування для забудови;

- отримання дозвільної документації на будівництво;

- власне будівництво;

- введення об'єкта будівництва в експлуатацію і державна реєстрація права власності на нього .

Доказів того, що забудовником отримано земельну ділянку для забудови, дозвільну та проектну документацію на будівництво не надано.

28 листопада 2008 року ОСОБА_3 помер. Позивачка являється донькою ОСОБА_3 та спадкоємцем останнього за законом. Відповідно до технічного паспорту від 28 травня 1987 року, виготовленого Мукачівським БТІ на імя ОСОБА_3, зазначений будинок було збудовано, однак не прийнято в експлуатацію і правовстановлюючі документи відсутні.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 331 ЦК України 2004 року право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації.

Таким чином, до завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації право власності на будинок у забудовника виникнути не може. Але до моменту завершення будівництва забудовник має майнові права на обєкт, що полягають в праві забудовника в порядку встановленому законом набути право власності на об'єкт нерухомості після прийняття його в експлуатацію, які передає спадкоємцю чи спадкоємцям в спадщину і які входять до її складу.

Постановляючи рішення, що забудовником будинку № 19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району був ОСОБА_3 - батько позивачки, який помер 28 листопада 2008 року, та визнаючи за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок та надвірні споруди, суд виходив з того, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом за померлим ОСОБА_3, що згідно довідки Ракошинської сільської ради вказаний будинок був побудований у 1958 році і, що технічний паспорт виготовлений на ОСОБА_3, суд належним чином не перевірив, чи згідно з законом здійснювалось забудовником будівництво, чи надавалась йому земельна ділянка для забудови, чи отримувались спадкодавцем дозволи на спорудження будинку та проектна документація у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, що має значення для визначення законодавства, що регулює відповідні правовідносини, а докази зазначеного в матеріалах справи відсутні.

Крім того, при розгляді справи суд порушив норми процесуального права.

Як зазначає апелянт ОСОБА_2, у будинку № 19 по вул. Доктора Шандора в с. Ракошино Мукачівського району проживав його батько ОСОБА_7, який помер 11 грудня 1997 року.

4 серпня 2007 року померла баба ОСОБА_2, а 28 листопада 2008 помер його дід ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина на вказане вище домоволодіння.

Встановлено, що на день смерті діда апелянт ОСОБА_2 був зареєстрований у спадковому будинку, що вбачається з копії його паспорта (а.с. 55) та довідки Ракошинської сільської ради (а.с. 57) майнові права на який визнано за позивачкою.

Зазначене позивачка ОСОБА_1 не заперечувала.

Із заяви про прийняття спадщини вбачається, що 30 квітня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернувся в Мукачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за померлим дідом ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2008 року (а.с. 54).

Позивачка визнала, що після смерті батька ОСОБА_3 не зверталась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок і не проживала в спадковому будинку, що вбачається із заперечення ОСОБА_1 на апеляційну скаргу (а.с. 76-77).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права і обовязки осіб, які не є стороною в справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом ОСОБА_1 повинна була встановити та вказати в якості відповідачів осіб, що не визнають і оспорюють її право та в якості третіх осіб тих, прав та обовязків яких може стосуватись рішення суду.

Суд також усунувся від сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи, в результаті чого не зясував коло осіб, що мають право на спадкування та реалізацію ними цього права, а також визнавши за позивачкою в порядку спадкування права забудовника на спірний будинок, вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_2, не притягнувши його до участі в справі в якості третьої особи, чим порушив ст. 35 ЦПК.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 1334 грн. 27 коп..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ракошинської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1334 грн. 27 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: