Справа № 362/6765/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4033/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 24.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

встановила:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

23 червня 2009 року договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак позичальник умови кредитного договору в частині взятих на себе зобов'язань про повернення кредитних коштів належним чином не виконував, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 21689,10 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом з судовими витратами.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову через недоведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, не оцінивши усі обставини справи, зокрема, що у позовні заяві допущена технічна описка щодо дати укладення договору і до позову додано документи, які свідчать про укладення між сторонами договору 8 липня 2009 року - заява позичальника, умови та правила надання послуг, тарифів, які підписані відповідачем 8 липня 2009 року, які свідчить про виникнення між сторонами кредитних зобов»язань.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення, що оскаржується, відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 дійсно було укладено договір № б/н від 23 червня 2009 року на умовах, які позивачем визначені як підстава позову.

Такі висновки суду є правильними і такими, вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом, в резолютивній частині якого просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 червня 2009 року. Проте в матеріалах справи такий договір відсутній.

Також матеріали справи не містять будь-яких документів, які свідчать про волевиявлення сторін на укладення 23 червня 2009 року кредитного договору з умовами, на які посилається позивач як на підставу до задоволення позовних вимог.

Доданий до позову «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23 .06.2009 року, укладеного між Прита Банком та клієнтом ОСОБА_2, станом на 31.08.2015» включає період з 8 липня 2009 року по 31 серпня 2015 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи зазначені вимоги закону колегія суддів вважає, що всупереч положенням ст. 60 ЦПК України позивач не довів, що сторони 23 червня 2009 року уклали договір, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, і що через невиконання ОСОБА_2 своїх зобов»язань за кредитним договором від 23 червня 2009 року утворилась заборгованість у сумі 21689,10 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що на умовах, зазначених у позові, між сторонами виникли кредитні зобов»язання 8 липня 2009 року колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

В матеріалах справи дійсно є заява позичальника, довідка про умови кредитування з використанням картки «універсальна», 55 днів пільгового періоду» які підписані відповідачем 8 липня 2009 року, які можуть свідчити про виникнення між сторонами кредитних зобов»язань саме з цієї дати. За вказаними документами Кудівник узяв у банку кредит у розмірі 500 грн. з базовою процентною ставкою у розмірі 3 % на місяць , включаючи 55 днів пільгового періоду.

Разом з тим умови договору, укладеного між сторонами 8 липня 2009 року, не співпадають з умовами кредитного договору, викладеними позивачем у позовній заяві щодо розміру кредиту, процентної ставки та дати укладення договору..

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у позові за його недовченістю ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем допущена описка при складанні позову та розрахунку заборгованості, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач мав процесуальні можливості усунути цю описку шляхом уточнення позовних вимог. Крім того, не виключається можливість, між сторонами укладено дві кредитних договори: 23 червня 2009 року, і 8 липня 2009 року.

Крім того, позивач не позбавлений можливості судового захисту своїх прав як кредитора за договором, укладеним між сторонами 8 липня 2009 року, шляхом подачі до суду відповідного позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді