Провадження №2/521/4426/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку із виплатою компенсації її вартості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності відповідача на частку спірної квартири із виплатою компенсації її вартості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу належіть 1/4 частка спірної квартири № 19, розташованій по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі, що є трикімнатною, тому не може бути виділена у натурі, також посилалась на неможливість спільного мешкання із відповідачем завдяки його кримінального минулого, і так як у квартирі мешкають чотири особи, серед яких є неповнолітня дитина, що знаходиться на обліку у невролога, спільне мешкання із відповідачем, що є сторонньою особою, завдасть їй значної моральної шкоди. Позивач, посилаючись на ст. 365 ЦК України, вважає, що належна відповідачу частка квартири є незначною та не може бути виділена в натурі, у власності відповідача на момент звернення нею до суду у власності знаходилися 530/4000 частин трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 126,6 кв.м., які були подаровані його матері ОСОБА_3 25.11.2014 року, вже під час розгляду справи судом. Вважає, що припинення права власності на частку квартири не завдасть йому істотної шкоди, так як відповідач забезпечений житлом.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2О ОСОБА_3 надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, від розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою № 19 по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі, в яких він просив виділити йому в користування одну житлову кімнату, площею 10,7 кв.м., ОСОБА_1 житлові кімнати площею 17,3 кв.м. та 17,4 кв.м., два балкони по 0,8 кв.м. Залишити в спільному користуванні співвласників коридор площею 7,1 кв.м., туалет площею 1,1. кв.м., ванну площею 2,1 кв.м., кухню площею 5, 8 кв.м. відмовилася. Надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що отримала від ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/4 частки квартири № 19, розташованій по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі, у розмірі 8 600 (вісім тисяч шістсот) доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.11.2016 року (1 долар США:25,59 гривень) 220 074 (двісті двадцяти тисячам семи десяти чотирьом) гривням для передання позивачу ОСОБА_2 Ухвалою суду від 04 листопада 2016 року провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою № 19 по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі закрито.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши наявні у справі та надані сторонами під час судового засідання письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 57 ЦК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, перебуває в спільній частковій власності в наступних частках:

3/4 частки квартири належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 14.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 1272, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.08.14 року, та на підставі свідоцтва про придбання майна від 12.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за№ 1-2989, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.02.10 року;

1/4 частка квартири належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 30.09.2014 року, укладеного між ним та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим номером 785, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.09.2014 року.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 847/974/24 від 18.03.2015р. було встановлено, що виділ у натурі 1/4 частки спірної квартири з окремим входом у складі житлових та підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно не представляється можливим.

Даним висновком була визначена дійсна ринкова вартість 1/4 частини спірної квартири без ремонту (у незадовільному стані), розмір якої склав 183 370 гривень.

Ринкова вартість квартири станом на час проведення експертного дослідження дорівнювала 1366550 гривень. Одночасно зазначеним висновком було визначено порядок користування квартирою: кімната площею 10,7 кв.м. у користування ОСОБА_2, кімнати площею 17, 2 кв.м. та 17, 3 кв.м., 2 балкони площею 0,8 кв.м. та 0,8 кв.м. у користування ОСОБА_1, інші приміщення: коридор площею 7,1 кв.м., санвузол площею 1.1 кв.м., ванна площею 2,1 кв.м., кухня площею 5,8 кв.м. - у спільне користування співвласників. Експертом встановлено, що був виконаний демонтаж перегородок між санвузлом та ванною, улаштований дверний отвір у житловій кімнаті площею 17,2 кв.м., а також закладений дверний отвір у санвузлі. (т. 1, а.с. 201-212)

Згідно з актом про проживання від 16.10.2014 року, завіреним підписами сусідів по будинку та підписом начальника дільниці КП «ЖКС Черьомушки», у квартирі АДРЕСА_3, з жовтня 2014 року мешкають та проводять ремонті роботи ОСОБА_1, її донька ОСОБА_8, її цивільний чоловік ОСОБА_9, онук ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з випискою з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 27.04.2015 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 відкрито особистий рахунок на гр. ОСОБА_1, яка зареєстрована за вказаною адресою з 08.04.2015 року, крім неї зареєстрований її онук ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.04.2015 року, її донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.04.2015 року, син колишнього власника квартири ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.10.1989 року, піднаймач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.12.2014 року.

На підтвердження факту здійснення нею ремонтних робіт у спірній квартирі позивачка надала суду договір про надання послуг № 10 від 26.11.2014 року, акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000008 від 02.04.2015 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 38 від 02.04.2015 року. На підтвердження факту стану квартири на час отримання у дар 1/4 частки квартири ОСОБА_2 надано звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані в АДРЕСА_5, виконаний ТОВ «Оціночною компанією ОСОБА_7» від 03.09.2013 року, проведеної згідно із постановою Малиновського районного ВДСВ Одеського МУЮ про призначення субєкта оціночної діяльності від 20.08.2013 року. У пункті 5.3. цього звіту, зазначено, що квартира є у незадовільному стані.

Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналізуючи вказану вище норму, суд приходить до висновку, що положеннями ст.365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таку правову позицію було визначено у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13).

Як роз'яснено п.1 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

ОСОБА_1 на виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, 26.04.2015 р. внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області грошову суму, визначену експертним висновком в розмірі 183 370 гривень.

За ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2016 року отримала у ТУ ДСА в Одеській області грошову суму в розмірі 183 370 гривень, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.11.2016 року (1 долар США :25,59 грн.) 7 082 (семи тисячам вісімдесят двом) долари США. До початку судового засідання позивач за попередньою домовленістю із відповідачем, надала представнику більшу суму, ніж отримала, додавши кошти у розмірі 1 518 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.11.2016 року 1:25,59, 38 845, 62 гривні. Тобто відповідач отримавши компенсацію у розмірі 8 600 (вісім тисяч шістсот) доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.11.2016 року 1:25,59, 220 074 (двісті двадцяти тисячам семи десяти чотирьом) гривням, що підтверджується заявою від 04.11.2016 року визнав, що ринкова вартість квартири визначена позивачем вірно, та не потребує проведення додаткової судової-будівельної експертизи.

Таким чином необхідність призначення додаткової судової-будівельної експертизи, про що було зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 року, - відсутня.

Враховуючи той факт, що представником відповідача визнано позовні вимоги позивача, а також одночасно заявлено про відмову віз зустрічних позовних вимог, не вбачається неоднакового ставлення до сторін, про яке йдеться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 року. А наведені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_12 не спростовують висновків суду І та ІІ інстанції, зводять до переоцінки доказів, що згідно до ч. 1 ст. 355 ЦПК на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Відповідно до ст. 155 ЦПК у разі, коли умови, які були підставою для забезпечення позову, відпали, суд за власною ініціативою чи за заявою заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, розглядає в судовому засіданні питання про скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 317,319, 356, 358 ЦК України, 156 ЖК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р., «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку спірної квартири із виплатою компенсації її вартості задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на належну йому 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 62,9 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, яка складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень.

Скасувати арешт, що був накладений з метою забезпечення позову ухвалою Малиновського районного суду м. Одси від 11 листопада 2014 року, на 1/4 частку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

"04" листопада 2016 р.