У х в а л а

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Мостової Г.І., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням її переплати, за касаційними скаргами ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом,

на обґрунтування якого зазначав, що 17 січня 2005 року між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого відповідачу у строкове платне користування передано земельну ділянку площею 2,7172 га, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2009 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено додатковий договір до договору оренди землі, за умовами якого збільшено плату за користування земельною ділянкою до 1 083 грн 75 коп. за рік.

Оскільки відповідач не сплачує орендну плату, позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на його користь заборгованість з орендної плати у розмірі 2 051 грн 95 коп., 3 % річних та інфляційні втрати.

У березні 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулось до суду із зустрічним позовом.

Зазначало, що згідно із пунктом 2.9 укладеного між сторонами договору оренди землі від 17 січня 2005 року орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою.

Однак 28 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіс-Україна» (далі - ТОВ «Авіс-Україна») укладено договір оренди землі, на підставі якого останнє фактично користується земельною ділянкою позивача.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_6

У2014 році ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти належну ОСОБА_6 земельну ділянку соняшником та отримати прибуток у розмірі 4 273 грн 44 коп., у 2014 році - пшеницею та отримати прибуток у розмірі 9 339 грн 82 коп.

На підставі викладеного ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просило задовольнити зустрічний позов, стягнути із ОСОБА_6 збитки за 2013 − 2014 роки у розмірі 13 613 грн 26 коп., безпідставно сплачену орендну плату у розмірі 1 443 грн 38 коп., розірвати договір оренди землі укладений 17 січня 2005 року.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, у позові ОСОБА_6 та зустрічному позові ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, в частині відмови у задоволенні основного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що 17 січня 2005 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, згідно з умовами якого ОСОБА_6 надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,7172 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років, який 22 травня 2007 року був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становила 29 466 грн 74 коп., орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 грн за рік (1,5 % від даної суми).

Відповідно до п. 11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітньому році місяці (п. 12 договору).

01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру»11 листопада 2010 року.

Відповідно до п. 1.3 додаткового договору, п.9 договору був викладений у новій редакції якою передбачено, що орендна плата повинна вноситься орендарем у формі натуральної і вона була встановлена у розмірі 1 083 грн 75 коп. за рік, що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю, яка становить 36 125 грн 14 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі − це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

26 листопада 2013 року відповідач поштовим переказом виплатив ОСОБА_6 3 425 грн 78 коп. орендної плати за користування землею за 2011−2013 роки, що підтверджується його копією та оригіналом, який оглядався в судовому засіданні.

З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до нього орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою становить:

за 2011 рік - 1 133 грн 60 коп. (1 083 грн 75 коп. − 104,6 %);

за 2012 рік - 1 133 грн 60 коп.;

за 2013 рік - 1 139 грн 27 коп. (1 133 грн 60 коп. - 100,5 %).

Згідно умов п. 14 договору розмір пені становить:

за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 26 листопада 2013 року (1 133 грн 60 коп. - 697 дн. - 0,01 %) = 79 грн 01 коп.;

за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 26 листопада 2013 року (1 133 грн 60 коп. - 331дн. - 0,01 %) = 37 грн 52 коп.

З урахуванням 15 % ПДФО до виплати ОСОБА_6станом на 26 листопада 2013 року належало:

за 2011 рік - (1 133 грн 60 коп. + 79 грн 01 коп. = 1 212 грн 61 коп. - 181 грн 89 коп.) = 1 030 грн 72 коп.;

за 2012 рік - (1 133 грн 60 коп. + 52 грн = 1 171 грн 12 коп. - 175 грн 67 коп.) = 995 грн 45 коп.;

за 2013 рік - (1 139 грн 27 коп. - 170 грн 89 коп.) = 968 грн 38 коп., а всього 2 994 грн 55 коп.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011‑2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена йому своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011−2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати та не може бути визначено як істотне порушення, а, отже, не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Крім того, судами встановлено, що під час дії укладеного між ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та ОСОБА_6 договору оренди землі від 17 січня 2005 року, 12 грудня 2011 року ОСОБА_6 уклав договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ «Авіс-Україна», який було зареєстровано у державному реєстрі 21 грудня 2012 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі № 818/2664/14 було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між орендодавцем та ТОВ «Авіс-Україна», у тому числі і з орендодавцем ОСОБА_6

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки докази, що в 2013−2014 роках ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не користувалось та не могло користуватись належною позивачу земельною ділянкою і що саме нею в той час користувалось ТОВ «Авіс-Україна» відсутні, тому відсутні порушення прав та завдання збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» з вини позивача, а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року, стягнення 13 613 грн 26 коп. заподіяних збитків та 1 443 грн 38 коп. виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням суми переплати.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційних скаргах доводи, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.І. Мостова О.В. Ступак