АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4363/16 Справа № 202/6872/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», треті особи Первинна Профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом до відповідача, який уточнила в ході розгляду справи, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на посаді кондуктора громадського транспорту відділу збору виручки. 13.08.2015 року відносно неї було видано наказ № 850 про припинення з нею трудового договору згідно пункту 2 статті 41 КЗпП України за винні дії при обслуговуванні грошових та товарних цінностей, що дають підстави для втрати довіри. Своє звільнення вважає незаконним, тому просила суд визнати незаконним розірвання трудового договору між нею та відповідачем, визнати незаконним наказ начальника депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» № 850 від 13.08.2015 року; поновити її на посаді кондуктора громадського транспорту відділу збору виручки депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.08.2015 року до дня поновлення на роботі; на відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 2000 гривень.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просила рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 23.08.2011 року працювала в Комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» на посаді кондуктора громадського транспорту. З останньою 23.08.2011 року був укладений договір про повну матеріальну відповідальність ( а.с. 28, 49 т.1).

11.07.2015 року кондуктором - наставником ОСОБА_3 у присутності касирів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та за участі кондуктора - наставника ОСОБА_6 була проведена раптова звірка підзвітності кондуктора ОСОБА_2, в результаті якої було виявлено 138 штук білетних талонів на суму 207 грн., які не були враховані у записах квитково - облікового листа кондуктора ОСОБА_2, та надлишок грошових коштів на суму 9,70 гривень (а.с. 35 т.1, 37 т.2).

12.08.2015 року начальник депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» звернувся до голови профспілкового комітету депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» щодо отримання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_2В на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Повідомленням від 12.08.2015 року № 368 відповідача сповіщено, що ОСОБА_2 не є членом профспілки ( а.с. 26,27 т.1).

Наказом від 13.08.2015 року начальника депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» позивача звільнено на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпПУкраїни за винні дії при обслуговуванні грошових та товарних цінностей, що дають підстави для втрати довір'я (а.с. 25 т.1).

З відповіді Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» від 27.12.2015 року № 25 на запит суду вбачається, що дана профспілкова організація, членом якої є ОСОБА_2 з червня 2015 року, не дала згоду на звільнення ОСОБА_2 за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України, оскільки кондуктор ОСОБА_2 не завдала матеріальної шкоди підприємству, факт порушень фінансової дисципліни, що ставиться в провину відповідачем ОСОБА_2 належним чином не доведений, а складені документи за результатом перевірки ОСОБА_2 є сфабрикованими (а.с. 70-78, 228,229 т.1).

Відповідно до Робочої інструкції № 59 кондуктора громадського транспорту, затвердженої начальником депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» 16.06.2006 року, кондуктор громадського транспорту зобов'язаний відмітиться у випускного диспетчера, оператора диспетчерської служби на диспетчерському пункті, пред'явивши квитково-обліковий лист, особисті гроші для запису в квитково- обліковому листі предяленої суми касиру. Перед початком роботи кондуктор має уточнити в касі у білетного касира планове завдання по здачі виручки на зміну, отримати в касі достатню кількість квитків і квитково-обліковий лист, на якому касир пише прізвище і табельний номер кондуктора, номер маршруту, номер вагона, час роботи і зміни заповнює кондуктор згідно наряду. При наявності власних грошових коштів кондуктор зобов'язаний пред'явити їх касиру, яка робить запис у квитково-білетному листі, та завіряє власним підписом (а.с. 30-34 т.1 п.1,2).

Згідно із положеннями Робочої інструкції № 49 кондуктора громадського транспорту- наставника, затвердженої начальником депо № 3 МКП « Дніпропетровський електротранспорт» 10.03.2010 року, кондуктор громадського транспорту - наставник зобов'язаний проводити планові, а також раптові перевірки підзвітності. Кондуктор громадського транспорту - наставник має право складати на кондуктора громадського транспорту акт, в разі допущення порушення інструкції з будь-якого питання; перевіряти наявність квиткової продукції і грошової виручки згідно з діючою інструкцією та звіряти з обліковими даними (а.с. 181 т.1 п.п.2.5, 3.1,3.2).

Згідно із Положенням депо № 3, затвердженим директором МКП «Дніпропетровський електротранспорт» від 17.03.2014 року, перед виїздом на лінію (маршрут) матеріально- відповідальний працівник зобовязаний особисто отримати в касі відділу збору виручки під звіт матеріальні цінності (разові абонементські квитки), кількість яких фіксується в квитково - обліковому листі. При наявності власних грошових коштів працівник зобов'язаний пред'явити їх білетному касиру, який робить запис в квитково-обліковому листі про суму особистих грошових коштів та завіряє своїм підписом. З метою забезпечення повноти збору виручки, контролем за наявністю квитків у пасажирів, якістю роботи, виключенням випадків привласнення грошових коштів працівниками періодично проводяться раптові перевірки наявності суми грошових коштів, відповідності суми реалізованих квитків, оформлення запису в квитково - обліковому листі (а.с. 184,185 т.1).

Згідно із Посадовою інструкцією №1 начальника депо № 3, затвердженою директором МКП «Дніпропетровський електротранспорт» від 16.01.2014 року, начальник депо № 3 має право застосовувати заходи дисциплінарного стягнення до працівників, порушуючих вимоги нормативних актів по охороні праці та Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства( а.с. 186-189 т.1).

Відповідно до довіреності № 715 від 27.04.2015р. (а.с. 190 т.1) начальник депо № 3, ОСОБА_7, наділений повноваженнями вирішувати кадрові питання в межах своєї компетенції.

Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», членом якої є ОСОБА_2, на запит суду не дала згоду на звільнення ОСОБА_2В згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України ( а.с. 228,229 т.1).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 41, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що виявленні у позивача надлишкові кошти у розмірі 9,70 грн. є її власними коштами не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі кошти не були зареєстровані в білетно-обліковому листі як власні кошті кондуктора, що спростовує позицію позивача та свідчить про порушення Робочої інструкції № 59 кондуктора громадського транспорту.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежне дослідження та ненадання належної оцінки акту вилучення у позивача талонів також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки допущені в цьому акті арифметичні помилки не спростовують факт вилучення у позивача не облікованих в квитково-обліковому листі талонів та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Як розяснено в абзацi другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорiв», звiльнення з пiдстав втрати довiря суд може визнати обґрунтованим, якщо працiвник, який безпосередньо обслуговує грошовi або товарнi цiнностi (зайнятий їх прийманням, зберiганням, транспортуванням, розподiлом i т. iн.), вчинив умисно або необережно такi дiї, якi дають власнику або уповноваженому ним органу пiдстави для втрати до нього довiря.

Оскільки позивач займала посаду кондуктора громадського транспорту відділу збору виручки, основний змiст її трудових обовязкiв носить вiдповiдальний, пiдзвiтний характер з наявнiстю облiку, контролю за рухом i зберiганням цiнностей, порушення порядку звітності та реєстрації наявних надлишкових коштів позивача дають роботодавцю підстави для втрати до неї довіри.

Крім того, положення п.2 ч.1 ст. 41 не передбачає настання для роботодавця негативних наслiдкiв, чи наявностi завданої роботодавцю матерiальної шкоди як обовязкової умови для звiльнення працiвника; звiльнення з пiдстави втрати довiря може вважатися обґрунтованим, якщо працiвник, який безпосередньо обслуговує грошовi або товарнi цiнностi (зайнятий їх прийманням, зберiганням, транспортуванням, розподiлом i т. п.), вчинив умисно або необережно такi дiї, якi дають власнику або уповноваженому ним органу пiдстави для втрати до нього довiря (зокрема, порушення правил проведення операцiй з матерiальними цiнностями).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-100цс16.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_8