Справа № 308/8890/16-ц
15 листопада 2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: судді Леміш О.М.,
при секретарі Химинець О.Я.,
з участю представника позивача -ОСОБА_1С
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в м. Ужгород за позовом ОСОБА_2 до Галоцької сільської ради Ужгородського р-ну, зацікавлені особи - ОСОБА_3І, ОСОБА_4С про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом , -
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову ОСОБА_2Ю наводить ті обставини, що 13 червня 2008 року помер її чоловік ОСОБА_5, який постійно проживав в селі Палло №31, Ужгородського району, в приватному будинку. Однак спадкодавець за свого життя правовстановлюючі документи на житлову будівлю та земельну ділянку так і не оформив. На день смерті ОСОБА_5 у вказаному будинку проживали та були зареєстровані крім позивачки їхні діти Позивачка разом із померлим чоловіком ОСОБА_5 проживали за вказаною адресою та вели спільне господарство. Після смерті чоловіка заповіт не посвідчувався. Так як на день смерті позивачка проживала разом з спадкодавцем вважається такою, яка у зетїповленому законом порядку та строки прийняла спадщину після померлого чоловіка, але позаяк на будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами чи земельну ділянку правовстановлюючих документів немає, в нотаріальному порядку оформити спадщину будівлі немає можливості.
В судовому засіданні представник позивача позов із наведених у ньому мотивів підтримав та просив суд такий задовільнити.
Відповідач та зацікавлені особи в судове засідання не з"явилися, відповідач явку свого представника не забезпечив, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки не повідомили суд, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Так, суд, заслухавши думку представника позивача , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2008 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5, який постійно проживав в селі Палло №31, Ужгородського району, в приватному будинку. Житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами був робітничим двором, власником якого був покійний ОСОБА_5., що підтверджується витягом з рішення Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р. виданою Гальцькою сільською радою №36/2-09 від 17.02.2016 р. Крім цього покійному було видано рішення Галоцької сільської ради від 28.01.1994 року щодо передачі у власність земельної ділянки. Однак спадкодавець за свого життя правовстановлюючі документи на житлову будівлю та земельну ділянку так і не оформив.
На день смерті ОСОБА_5 у вказаному будинку проживали та були зареєстровані крім позивачки їхні діти ОСОБА_3, 191981 року народження та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується довідкою Галоцької сільської ради №219/02-13 від 17.02.2016 р. Позивачка разом із померлим чоловіком ОСОБА_5 проживали за вказаною адресою та вели спільне господарство.
Після смерті чоловіка позивачки заповіт не посвідчувався.
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України увійшли всі права та обов'язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності.
У відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщинини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цивільного Кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до вимог даної статті позивачка відноситься до спадкоємців першої черги.
В силу частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.
Після смерті чоловіка, позивачка прийняла спадщину як спадкоємець першої черги відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Діями ж що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Частина 2 статті 1299 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав. їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права у порядку, встановленому законом.
Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює оформлення права власності на житловий будинок.
Для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, необхідно подати документи, які підтверджують належність житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами . За відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів справа має вирішуватись в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 4.12-4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця: необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обгрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців вигребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
У відповідності до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Також, власник майна, згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 225-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з належними до нього підсобними приміщеннями та спорудами в с.Палло будинок №31, Ужгородського району, в цілому (згідно технічної документації) від 18.01.2016 р.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_6М