Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «ПриватАгро», третя особа - відділ Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області, про визнання договору оренди недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, у тому числі, і земельну ділянку площею 4,2989 га, що знаходиться на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Позивач зазначала, що під час оформлення своїх спадкових прав на вищезазначене нерухоме майно, вона дізналася про те, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем на підставі договору оренди землі від 7 лютого 2012 року, укладеного між її батьком та приватним сільськогосподарським підприємством «ПриватАгро» (далі - ПСП «ПриватАгро»).

Посилаючись на те, що її батько ОСОБА_6 за життя не підписував зазначений договір оренди, позивач просила визнати його недійсним.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки остання не надала суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що її батько не підписував спірний договір оренди землі.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити, рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

Колегія суддів: