№336/5571/16-ц
№2/336/2877/2016
18 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Суркової В.П.,
при секретарі Прохоровій А.О.,
за участю представника
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Пята Запорізька державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання від 18.04.2003 року, укладений між нею та ОСОБА_3 Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 неналежно виконує свої обов'язки за договором довічного утримання, а саме: з травня 2011 року почав зловживати спиртними напоями, перестав сплачувати комунальні послуги, у звязку з чим утворилися борги, була змушена укласти договори реструктуризації боргів та сплачувати борги самостійно.
Крім того, вона має низку хвороб, в період з 25.08.2016 року по 07.09.2016 року перебувала на лікуванні в клініці Запорізького державного медичного університету. Відповідач жодного разу не відвідував її, ліки. не купував, тобто не надає будь-яку допомогу, не забезпечує її харчуванням та одягом.
Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов з викладених в ньому підстав, просили задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заява про розгляд справи за його відсутності, заперечення проти позову від нього не надходили. Причину неявки не повідомив.
Представник третьої особи теж у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.
За згодою позивача та її представника у відповідності з вимогами ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача, доводи її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 18.04. 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за N 3-694 (а. с. 8).
Відповідно до запису приватного нотаріуса Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 3-694, 1/3 частина вищезазначеного жилого будинку перейшла від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з 18.04.2003 року на підставі договору довічного утримання (а.с. 7)..
За змістом ст. ст. 744, 755 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:
1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини;
2) на вимогу набувача.
Допитана в якості свідка ОСОБА_4 надала суду пояснення, що вона є дружиною рідного брата ОСОБА_2, знає її впродовж 44 років. Їй відомо про те, що ще у 2003 році між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, обовязки по цьому договору ОСОБА_3 не виконує. Він зловживає спиртними напоями, ніде не працює, ніякої допомоги матері не надає, харчуванням та одягом її не забезпечує. Коли мати знаходилась на лікуванні в лікарні, жодного разу її не відвідував.
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач ОСОБА_2 являється її подругою, знає її впродовж 25 років, часто ходи до неї в гості. Про наявність договору довічного утримання між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 їй відомо. ОСОБА_3 ніколи не виконував обовязки за цим договором, він пиячить, влаштовує сварки, харчуванням та одягом мати не забезпечує, комунальні послуги не сплачує. Вона, свідок, приносила позивачу продукти харчування.
Свідок ОСОБА_6 дала аналогічні пояснення та пояснила, що вона доводиться дочкою позивача ОСОБА_2, а ОСОБА_3 відповідно сестрою. Брат не тільки не надає матері будь-яку допомогу, але і виносить з будинку речі. У 2005 році мати перенесла операцію за онкологічним захворюванням, ніякої участи в лікуванні матері ОСОБА_3 не приймав, її жодного разу не відвідував в лікарні, продукти харчування не купував. У кінці серпня 2016 року вимушена забрати мати до себе.
Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від утримання позивача, забезпечення її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, тобто не виконує взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, укладеного з ОСОБА_2, є підстава для його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 3, 11, 13, 14, 16, 744 - 749, 751, 755, 756 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 224-227, 294, ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 квітня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3-694.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення

Суддя В.П. Суркова