Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 липня 2013 року ОСОБА_4, який керував автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1», що належить ОСОБА_5, здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) визнано ОСОБА_4 На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26 липня 2013 року СТО ТОВ «Індіго АВТО Сервіс» здійснив відновлювальний, ремонт її автомобіля на загальну суму 53 628,60 грн. 5 вересня 2013 року страховик виплатив позивачу на підставі її заяви страхове відшкодування в сумі 22 333,12 грн.

Посилаючись на те, що загальна сума збитків,завданих позивачу від вищезазначеної ДТП складає 55 126,33 грн, позивач, керуючись положеннями ст. 1187 ЦК України, просила стягнути з особи, винної у вищезазначеній ДТП, за вирахуванням суми сплаченого страхового відшкодування сплаченої франшизи матеріальні збитки, на свою користь 31 793,12 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

4 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із з того, що

ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вищезазначеної ДТП, виключно в разі недостатності суми страхового відшкодування.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Установлено, що 15 липня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, на праві власності належить ОСОБА_5, право керування має ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 серпня 2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5 застрахувала у ПрАТ «ПЗУ України» цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1. Страховим випадком за цим договором є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам при ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Строк дії полісу з 8 лютого 2013 по

7 лютого 2014 включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну -

50 000 грн, франшиза 1 000 грн.

Відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті «Легкий захист», укладеного 7 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «ПЗУ України», забезпечено транспортний засіб «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, ліміт відповідальності 100 000 грн.

З акту виконаних робіт ТОВ «Індиго АВТО Сервіс» від 26 липня

2013 року СТО ТОВ «Індіго АВТО Сервіс» вбачається, що по автомобілю «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, виконані роботи на загальну суму 7 551,60 грн, а вартість запчастин становить 46 077 грн.

Згідно платіжного доручення від 5 вересня 2013 року ПрАТ «ПЗУ Україна» відшкодувало ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 22 333,12 грн по договору від 7 лютого 2013 року.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Проте, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на вказане уваги, встановивши, що шкода, заподіяна майну позивача складає

55 126,33 грн, а страховиком відшкодовано потерпілому від ДТП страхове відшкодування в сумі 22 333,12 грн, суд не врахував, що обов'язок по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням може бути покладено на винну у скоєнні ДТП особу.

Викладене свідчить, що при вирішені спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонам доказами, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування постановлено апеляційним судом ухвали з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська