Провадження № 2/761/2801/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Еталон», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з даним позовом відповідно до якого просить суд розірвати договір добровільного страхування майна від 27.10.2010 року № 0490, укладений між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та стягнути з відповідача на його користь збитки у зв»язку з фактом настання страхового випадку відносно майна - нежитлової будівлі, ангар,розташованого на земельній ділянці площею 0,4585 га в сумі 323 900,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2010 р. між ним та відповідачем було укладено спірний договір страхування, відповідно до умов якого було застраховано нежитлову будівлю - ангар, розташований на земельній ділянці площею 0,4585 га, який належить страхувальникові на праві власності. 29.07.2011 року відносно застрахованого майна виник страховий випадок - майно позивача було знищено. Вартість застрахованого майна становить 323 900,00 грн. 29.07.2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання події, яка має ознаки страхового випадку31.10.200 р. у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування було відмовлено, так як подія не була обумовлена як страховий випадок, а також з тих підстав, що страхувальником не виконано умови договору. Проте, позивачем було виконано всі вимоги чинного законодавства, надано всі необхідні документи, та вчасно повідомлено відповідача про страхову подію. Знищення майна, за укладеним між сторонами договором є страховим ризиком. За таких обставин ОСОБА_1 і звернувся до суду за захистом своїх прав.

В подальшому позивач уточнив вимоги та остаточно просив суд визнати подію, що відбулась 29.07.2011 року відносно майна - нежитлова будівля, ангар, розташований на земельній ділянці площею 0,4585 га за адресою: АДРЕСА_1, страховим випадком, а відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною; зобов»язати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» прийняти рішення про здійснення виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 323 900,00 грн. у зв»язку із фактом настання страхового випадку відносно застрахованого майна.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що дійсно 29.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме про викрадення ангару. 11.10.2011 року на підставі матеріалів ЖРЗСП № 101/1 від 04.10.2011 р. слідчим було порушено кримінальну справу по факту викрадення майна ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 31.10.2011 року страхова компанія відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування оскільки викрадення майна не передбачено як страховий випадок (ризик) відповідно до умов договору страхування. До матеріалів позову ОСОБА_1 подано витяг з кримінального провадження № 0000678, що його було внесено до ЄРДС 26.07.2014 р. про те, що в період з жовтня 2010 року по травень 2011 року невстановлена особа навмисно пошкодила будівлю ангару. Дане кримінальне провадження було закрито за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Також з заяви позивача поданої до страхової компанії вбачається, що застрахований ангар був демонтований в період з жовтня 2010 р. по травень 2011 року, тобто з травня 2011 року позивачу вже було відомо про подію, проте заява подана в порушення умов договору лише у липні. Крім того в порушення умов договору позивач знехтував своїм обов»язком і не забезпечив належне ставлення до майна , як це передбачено п.п. 18.2.6.1., 18.2.6.3., 18.2.6.6. договору страхування. Також за умовами договору страхове відшкодування має отримати вигодо набувач - ПАТ КБ «Надра».

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що 27.10.2010 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» було укладено договір добровільного страхування майна № 0490.

Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов»язані з володінням та/або розпорядженням застрахованим майном, а саме нежитлової будівлі, ангар, розташований на земельній ділянці площею 0,4585 га за адресою: АДРЕСА_1.

29.07.2011 р. ОСОБА_1 звернувся до Марганецького РОВД з заявою про притягнення до відповідальності осіб, які в період з жовтня 2010 р. по травень 2011 р. пошкодили майно, а саме ангар, шляхом його демонтажу.

Як зазначив у судовому засіданні представик позивача розмір збитків становить 323 900,00 грн., що підтверджується експертним висновком від 11.08.2008 року.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Не заперечується представниками сторін та обставина, що у відповідь на заяву про настання страхового випадку, ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» 02.09.2011 року повідомила позивача про необхідність надати постанову органів МВС України про порушення (відкриття) кримінальної справи.

Як свідчать матеріали справи, 11.10.2011 року за заявою ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу по факту крадіжки майна за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України.

В подальшому, як свідчить відповідь начальника Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на запит представника відповідача, кримінальна справа порушена за заявою ОСОБА_1 02.12.2011 р. зупинена на підставі ст. 206 ч. 3 УПК України (1960 р.).

Згідно до ст.. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За умовами договору страхування сторони визначили, що страховими ризиками є, відповідно до 5 розділу договору, вогневі ризики (пожежа; удар блискавки; вибух; падіння літальних апаратів або їх частин, вантажу і багажу з них); стихійні явища (буря, град, повінь, землетрус, зсув, обвал); пошкодження водою із системи водопостачання, опалення, каналізації та аналогічних систем, зі спринклерних і дренчер них систем; протиправні дії третіх осіб (крадіжка з проникненням, грабіж або розбій, умисне знищення або пошкодження, хуліганство; наїзд транспортних засобів.

31.11.2011 року страхова компанія відмовила у задоволенні вимог ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, зважаючи на те, що викрадення приміщення (ангару) не підпадає під жодний страховий випадок, що визначено умовами договору, укладеного між сторонами. Крім того, представник страхової компанії зазначив, що позивач вчасно не повідомив відповідача про випадок, що стався з майном.

Відповідно до п. 19.1.2. договору страхування та п. 19.1.4. у разі настання, передбаченої договором події, що призвела до збитків і може бути визнана страховим випадком, страхувальник зобов»язаний якнайшвидше, але не пізніше 2 (двох) робочих днів, з моменту, коли страхувальнику стало відомо про подію, повідомити про це відповідні компетентні органи МВС, та інформувати страхувальника про факт та обставини події, отримати та виконувати його рекомендації щодо своїх подальших дій.

Як свідчить заява позивача до правоохоронних органів 29.07.2011 р. при цьому зазначивши, що подія сталася в період з жовтня 2010 року по травень 2011 р.

Доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 про настання події стало відомо саме у липні 2011 року отримано під час розгляду справи не було.

Також як свідчать матеріали справи, на запит представника страхової компанії, Марганецьке відділення поліції повідомило про те, що в провадженні слідчого відділення Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області знаходилось кримінальне провадження № 0000678 від 26.07.2014 р. за ознаками правової кваліфікації, передбаченої ч. 1 ст. 194 КК України, за фактом пошкодження будівлі ангару, розташованого по АДРЕСА_1. Відомості до ЄРДР за даним фактом внесені на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.07.2014 року. 20.11.2014 р. провадження по кримінальному провадженню закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір згідно до положень ст. 629 ЦК України є обов»язковим для виконання сторонами.

За умовами договору страхування, укладеного між сторонами, підставами для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, відсутність підтвердження компетентними органами факту настання страхового випадку або факту викрадення (замаху на викрадення), знищення або пошкодження окремих предметів застрахованого майна (п. 15.4.9. договору).

Згідно до п. 15.2.1 договору, страховими випадками не вважається, і страхове відшкодування не виплачується, якщо збитки страхувальника, пов»язані з подією, що не обумовлена як страховий ризик у цьому договорі.

За приписами ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про недоведеність представником позивача вимог, зазначених в позові, а тому вважає за можливе відмовити у його задоволенні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст. 525,526,629,979 ЦК України, Законом «України «Про страхування», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя