Справа № 627/628/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,Яхно Т.І,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним ,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

В позові ОСОБА_3 вказала , що в квітні 2015 року їй стало відомо про те , що її батько ОСОБА_5 в 2007 році подарував будинок по АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_4 . В ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько помер. На думку позивача , батько під час дарування не міг усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними ,оскільки переніс травму голови та був особою похилого віку. Просила визнати договір дарування вище вказаного житлового будинку , посвідчений Краснокутською ДНК від 23.11.2007 року за № 747 , недійсним .

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав , просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін , вивчивши матеріали справи , допитавши свідків, прийшов до наступних висновків.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2007 року ОСОБА_5 та його син - ОСОБА_4 уклали договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори . Згідно договору , ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями ,що знаходиться по АДРЕСА_1 Краснокутського району Харківської області. ( а.с. 79).

29 листопада 2007 року ОСОБА_4 зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок у державному реєстрі прав на нерухоме майно (а.с.80).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер. ( а.с. 8).

Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно ст.225 ЦК України , правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позов пред'явлено про визнання договору дарування недійсним, оскільки батько був похилого віку , переніс травму голови , на думку позивача , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними під час здійснення правочину.

Позивач таких доказів суду не надала.

Наявні у справі докази свідчать про те, що волевиявлення ОСОБА_5 було спрямовано саме на укладення договору дарування.

Згідно довідки Козіївської сільської ради вбачається , що ОСОБА_4 з 1979 року проживав по АДРЕСА_1 разом з батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с.47).

Матеріали справи свідчать, що позивач, ОСОБА_3 , є дочкою померлого ОСОБА_5 (а.с.6,7).

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер в ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на обліку у лікаря-психіатра Краснокутської ЦРЛ в період з 1994 року по 2004 рік з діагнозом постконтузиційний синдром ( а.с.62)

Свідок ОСОБА_7 пояснив , що ОСОБА_5 був його дідом. Дід проживав у його будинку з 2007 року по 2009 рік. Діда він забрав з лікарні , де він знаходився на лікуванні з діагнозом «переломом шийки стегна». За дідом він доглядав , поховав його. Дід усвідомлював значення своїх дій , керувався ними , на психічні хвороби не хворів . Він шуткував , дивився телевізор, всіх взнавав, спілкувався з родичами , сусідами . На момент укладання договору дарування , він був свідомий та в присутності нотаріуса повідомив , що має намір дарувати будинок своєму сину . В діда боліла нога та вдома його оглядала терапевт , а медична сестра виконувала медичні процедури з приводу лікування ноги. Йому відомо , що в діда дійсно була травма голови , так як він впав та вдарився головою, але ця травма йому не перешкоджала все розуміти.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в суді , що проживає по- сусідству з ОСОБА_7. Дійсно дід ОСОБА_5 проживав у свого онука ОСОБА_7 Діда привезли з лікарні з травмою ноги. Вона часто допомагала доглядати за дідом, так як він був лежачим . ОСОБА_5 розмовляв , скаржився на поганий слух . Він любив правнучку . На психічні хвороби він не скаржився , психічних відхилень та вад у діда , вона не помічала.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в суді , що є дочкою ОСОБА_5 та коли батько жив в с. Козіївці ,вона їздила провідати батька . Їй відомо , що у батька була травма голови ,але при яких обставинах він її отримав , вона не знає. Батько був до смерті в свідомості , на психічні хвороби він не хворів , травма голови на його свідомість не впливала. Батько в присутності нотаріуса повідомив про продаж будинку своєму сину та розписався в документі.

Свідок ОСОБА_3 пояснила , що є позивачем по справі та їй як свідку відомо , що в батька була травма голови . Зі слів батька ,їй відомо , що син йому розбив голову пляшкою. На її думку , батько не міг подарувати свій будинок сину через похилий вік , стан здоров»я та травму голови. Про психічний стан свідок пояснень не надавала .

Свідок ОСОБА_11 пояснила в суді , що є медичною сестрою Краснокутської ЦРЛ. ОСОБА_5 був призначений стаціонар на дому , так як він через похилий вік не міг отримувати амбулаторне лікування в медичному закладі . Дід хворів на серцеву недостатність , тиск , скаржився на болі в нозі , а вона як медичний працівник , виконувала призначення лікаря. З дідом розмовляли , він розказував за своє життя . Психічний стан у нього був нормальний , він розумів значення своїх дій та керувався ними , на всі питання відповідав , вів вільну розмову . Про травму голови їй як свідку не відомо нічого.

Свідок ОСОБА_12 пояснила , що проживала по- сусідству з сім»єю ОСОБА_10 , де проживав ОСОБА_5 Дід був доглянутий . ОСОБА_5 до останніх днів свого життя розумів значення своїх днів , дивився телевізор , спілкувався з рідними та сусідами, відповідав на всі питання . Психічних відхилень у діда вона не помічала.

Свідок ОСОБА_13 пояснила , що працює лікарем психіатром Краснокутської ЦРЛ. В 1994 році до неї звернувся хворий ОСОБА_5 за направленням невропатолога , зі скаргами на дратівливість , поганий сон. Дід мав контузію головного мозку . Йому було призначено лікування заспокійливими препаратами. Через місяць стан покращився . Ще декілька раз він звертався на рік , йому призначалися судинні препарати .Людина була плаксива , що характерно людині похилого віку. Їй відомо , що коли він проживав з сином , то в них виникали конфлікти. В 2004 році ОСОБА_5 знятий з обліку , та за допомогою лікаря - психіатра він не звертався . Їй більше не відомо , чи лікувався дід чи ні, так як медичні препарати можна були придбати без рецепту лікаря . Дід був позитивний, шукаючий співчуття , допомоги . Він був адекватний , розумів значення своїх дій та керувався ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №275 від 04.04.2016 року , ОСОБА_5 під час життя виявляв ознаки стійкого хронічного психічного розладу. По своєму психічному стану ОСОБА_5 під час посвідчення довіреності 15.11.2007 року та в період оформлення договору дарування житлового будинку по цій довіреності 23.11.2007 року був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними .

Як свідчить відповідь завідувача Краснокутської ДНК , договір дарування вчинено згідно Закону України « Про нотаріат « , договір підписаний від імені дарителя його представником ОСОБА_14 ,який діяв за довіреністю. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Краснокутської ДНК 15.11.2007 року в смт.Краснокутськ в зв»язку з хворобою ОСОБА_5 за місцем його перебування. Довіреність була зачитана вголос і підписана особисто довірителем ОСОБА_5 . ОСОБА_5 був у повній дієздатності , при світлій пам»яті , розумів значення своїх дій , чітко відповідав на запитання нотаріуса та особисто підписав довіреність . У нотаріуса не виникало сумнівів щодо недієздатності особи, яка підписувала довіреність. При посвідченні договору дарування необхідна була згода дружини ОСОБА_6 , але остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року , про що є заява довірителя. Інших заяв про згоду на посвідчення договору від дітей дарителя не передбачено. Про те, що будинок подарований ОСОБА_15 знала з 2008 року особисто зі слів нотаріуса.

Судом оглянута довіреність , посвідчена Краснокутською ДНК 15.11.2007 року згідно якої, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_14 підписати договір дарування від його імені. Вказана довіреність підписана ОСОБА_5 Нотаріусом встановлено його особу та перевірено дієздатність.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За таких підстав суд приходить до висновку , що позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає , оскільки підстав для визнання договору дарування недійсним у суду не має , договір дарування складений з дотриманням вимог ст.ст.203-205 ,209 ЦК України, доказів того ,що ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій та не керувався ними під час продажу будинку , позивачем суду не надано.

Керуючись ст.ст.203, 205, 209, 225 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88, 209,212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійним - відмовити.

Скасувати арешт на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали суду від 05.06.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л. В. Вовк