Справа № 136/716/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у шлюбі з відповідачем народився син, ОСОБА_4. 28.05.2014 року шлюб було розірвано. Після розлучення син залишився проживати разом з позивачем, який повністю утримує його. Мати дитини після розлучення участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться станом його здоров'я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним, не проявляє будь-якої материнської турботи, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина та не виявляє щодо нього материнського піклування. У зв'язку з цим позивач просить суд позбавити матір дитини батьківських прав.

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що в 2012 році мати дитини поїхала в Росію на заробітки. В подальшому вона періодично відвідувала дитину коли приїжджала, однак це було дуже рідко. Після таких зустрічей дитина замикалась в собі. Така поведінка дитини була обумовлена тим, що мати не виконувала наданих обіцянок. Перебуваючи за кордоном, відповідач телефонувала позивачу щоб поспілкуватись з дитиною, однак до останнього часу це було вкрай рідко. Також відповідач висилала на потреби дитини кошти, однак їх розмір був не значним. На прохання відповідача, її сестра забирала дитину на вихідні дні. Зі слів сина, сестра відповідача водила його в дитячі розважальні центри. В 2016 році перед першим вересня мати відвідала сина, придбала йому одяг і взуття. За дорученням відповідача, її сестра перед першим вересня водила сина до стоматолога, який лікував йому зуби. Позивач вважає, що мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина в обсязі, який необхідний йому щоб відчувати материнське піклування.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що ОСОБА_5 впродовж майже чотирьох років ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які позивач виклав в позовній заяві, також підтверджуються доказами, які додані до позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила пояснивши суду, що в 2012 році ОСОБА_5 поїхала в Російську Федерацію на заробітки щоб повернути борги. По домовленості подружжя син залишився проживати разом з батьком. Перебуваючи за кордоном мати цікавилася життям сина по телефону. Відповідач неодноразово надсилала кошти для потреб сина позивачу, а також своїй сестрі, яка за її дорученням витрачала їх на потреби дитини. Також, відповідач відкрила на ім'я сина банківський рахунок, на який перераховує кошти, якими він зможе розпорядитися після досягнення повноліття. Приїзди в ОСОБА_6 були пов'язані з необхідністю побачити дитину, безпосередньо поцікавитись його життям, підтвердженням чого є світлини. Після розлучення з позивачем, мати дитини об'єктивно не в змозі бути поруч з сином, оскільки і надалі змушена працювати за кордоном щоб заробити кошти для придбання житла. Проте, це не заважає їй виконувати покладені на неї батьківські обов'язки. Представник також просила суд врахувати слова відповідача проте, що ОСОБА_4 її єдиний син, якого вона дуже любить. За таких обставин представник вважає, що підстав для позбавлення матері дитини батьківських прав, що є крайнім заходом впливу, не має.

Представник служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації Вінницької області в судовому засіданні вказала на не обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно її малолітнього сина ОСОБА_4, оскільки вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що ОСОБА_4 його похресник, а позивач є його рідним братом. Після того як ОСОБА_5 поїхала в Росію на заробітки йому не відомо щоб вона турбувалася про дитину. Від позивача він не раз чув, що мати ОСОБА_8 телефонувала дитині і давала різного роду обіцянки, які в подальшому не виконувала. У вихідні свідок часто забирає ОСОБА_4 до себе. Були випадки коли ОСОБА_5 телефонувала дружині свідка щоб поспілкуватися з дитиною. Зі слід позивача свідку також відомо, що мати дитини один раз висилала дитині кошти. В 2016 році свідок бачив матір дитини на першому дзвонику в школі.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що позивач приходиться йому колегою по роботі. В 2012 році ОСОБА_5 поїхала в Росію на заробітки. За дитиною постійно дивиться батько. Зі слів позивача, мати не виконує надані дитині обіцянки. Свідок неодноразово був безпосередньо присутнім при спілкуванні позивача засобами мобільного зв'язку з матір'ю дитини, яка намагалася поспілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, відповідач по справі є її подругою. В 2012 році ОСОБА_5 поїхала в Росію на заробітки щоб розрахуватись за борги. З 2012-2015 роки вони разом працювали в Росії. По приїзду в ОСОБА_6 разом з сином заходить до неї в гості і вони разом з дітьми проводять час в дитячих розважальних центрах де відповідач купує дитині речі, які він бажає. Зі слід ОСОБА_6 їй відомо, що вона водила сина до лікаря, оформила йому страхування. В присутності батька, дитина веде себе стримано, на матір говорить по імені.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що відповідач по справі його дочка. В 2012 році дочка поїхала в Російську Федерацію щоб заробити грошей. Її приїзди в ОСОБА_6 були пов'язані з необхідністю побачити дитину, безпосередньо поцікавитись його життям. Відповідач неодноразово надсилала кошти для потреб сина, купувала йому речі. Після розлучення позивач почав обмежувати матір дитини в зустрічі з сином. По приїзду в ОСОБА_6 дочка неодноразово приїжджала з внуком до свідка, де вони відпочивали. Дочка цікавиться життям сина, його вподобаннями та здоров'ям.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що відповідач є її сестрою. В 2012 році сестра ОСОБА_6 поїхала в Російську Федерацію щоб заробити грошей. Перебуваючи за кордоном відповідач неодноразово надсилала їй кошти для потреб сина, які за її дорученням вона витрачала на потреби дитини, купувала речі, відводила на огляд лікарів. У відсутність позивача, на прохання сестри свідок доглядала за дитиною, забирала його з дошкільного закладу, який відвідував племінник. Коли дитина залишалася зі свідком, відповідач спілкувалась з сином за допомогою засобі мобільного зв'язку, мережі Інтернет (Skype). По приїзду в ОСОБА_6 сестра безпосередньо цікавиться життям сина, його вподобаннями та здоров'ям. Впродовж останнього часу позивач почав обмежувати матір дитини в зустрічі з сином, телефонних розмовах, а телефонний номер свідка вніс до "чорного списку".

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_4, батьком якого в Свідоцтві про народження (а.с. 8) вказаний ОСОБА_13, а матір'ю - ОСОБА_5

З матеріалів справи, а також показів свідків суд встановив, що в 2012 році ОСОБА_5 поїхала в Російську Федерацію на заробітки щоб повернути борги. По домовленості подружжя син залишився проживати разом з батьком в ОСОБА_6.

З квітня 2012 року дитина відвідувала Дошкільний навчальний заклад № 16 в м. Вінниця, який ОСОБА_5 не відвідувала, підтвердженням чого є дані, що вказані в довідці ДНЗ за № 87 від 28.10.2014 року (а.с. 10).

Перебуваючи за кордоном мати цікавилася життям сина через засоби мобільного зв'язку, що визнає позивач, вказані обставини також підтверджуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7 і ОСОБА_12

Відповідач неодноразово надсилала кошти для потреб сина (а.с. 113-118) позивачу, а також своїй сестрі ОСОБА_12, яка за її дорученням витрачала їх на потреби дитини. В інтересах сина відповідач уклала Договір страхування життя (а.с. 106-107).

28.05.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та позивачем було розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/6433/14-ц (а.с. 9). Після розлучення ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5. По домовленості сторін дитина залишилася проживати разом з батьком, у зв'язку з цим відповідач об'єктивно не в змозі бути поруч з сином, оскільки і надалі працює за кордоном.

З 01.09.2015 року ОСОБА_4 навчається в Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 13 Вінницької міської ради, який ОСОБА_2 до 01.09.2016 року не відвідувала.

Приїжджаючи декілька раз на рік в ОСОБА_6 відповідач безпосередньо цікавилась життям сина, що визнає позивач, вказані обставини також підтверджуються світлинами та показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11 і ОСОБА_10

Відтворений в судовому засіданні звукозапис телефонної розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не містить відомостей про обставини вказаної справи, отже є неналежним доказом по справі.

Оскільки у справі судово-психологічна експертиза дитячо-батьківських відносин не проводилась, суд вважає недопустимим доказом висновок практичного психолога ОСОБА_14 (а.с. 77), який до того ж не містить дати його складання.

Питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її малолітнього сина було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Липовецької райдержадміністрації 14.09.2016 року, за наслідками якого було складено висновок (а.с. 75) про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно її сина - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Зі змісту статті 164 ч.1 п.2 СК України слідує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статті 150 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (пункт 16, далі - Постанова № 3/2007), особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статті 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачем не доведено факти того, що відповідач ухилилась від виховання сина, при цьому судом враховано, що ОСОБА_2 працює за межами території України, що істотно впливає на її можливість приймати участь у виконанні батьківських обов'язків щодо дитини.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає позов необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Стадник