Єдиний унікальний номер 725/3706/16-ц
Номер провадження 4-с/725/21/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою кредитної спілки «Буковинський альянс» на рішення та дії державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року кредитна спілка «Буковинський альянс» (далі - КС «Буковинський альянс») звернулась до суду із вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначала, що 09 квітня 2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист у справі №2-321/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості за кредитним договором №79-л від 24 березня 2006 року на загальну суму 87 684,13 грн., та витрат повязаних із сплатою судового збору в сумі 1700 грн. та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. При цьому, 10.05.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-321/2012.

В подальшому, 23.07.2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист у справі №2-961/2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості за кредитними договорами №20 від 18 серпня 2005 року та №24-л від 07 вересня 2005 року в розмірі 667 806,09 грн. та сплаченого судового збору в сумі 3282,00 грн.й відповідно 05.02.2013 року заступником начальника ВДВС Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Разом з тим, 29.06.2016 року державним виконавцем Новоселицького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів за №2-321/2012 та № 2-961/2012 у зв'язку із смертю боржника та відсутністю відомостей про правонаступників.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не вчинено всіх дій щодо примусового виконання рішення суду, зокрема в частині належного встановлення кола спадкоємців боржника у правовідносинах, які допускають правонаступництво й відповідно наявністю відомостей щодо спадкового майна та прийняття спадщини після смерті боржника, просила визнати неправомірними дії державного виконавця при винесенні постанов від 29.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження: ВП № 32513172 щодо примусового виконання виконавчого листа за №2-321/2012 та ВП № 36321745 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-961/2012, їх скасувати, а також зобов'язати державного виконавця Новоселицького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відновити вказані виконавчі провадження ВП № 32513172 та ВП № 36321745 шляхом звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

В судовому засіданні представники КС «Буковинський Альянс» подану скаргу підтримали у повному обсязі, підтвердивши викладені в ній обставини, просили про її задоволення.

Представник Новоселицького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області заперечував проти задоволення скарги, вказавши на те, що ним були проведенні усі дії щодо вставнолення спадкоємців померлого боржника, вчинено відповідні запити й відповідно постанови про закінчення виконавчого провадження були винесені правомірно.

Заслухавши думку учасників справи з приводу поданої скарги, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Так, за змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, а також підтверджено наявними у витребуваних в ході розгляду справи виконавчих проваджень доказами, що 09.04.2012 року Першотравневим районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист № 2-321/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості за кредитним договором № 79-л від 24.03.2006 року на загальну суму 87 684,13 грн., та про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 101-л від 03.07.2006 року на загальну суму 107902,57 грн. та витрат пов'язаних із сплатою судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с. 4).

На виконання вищевказаного виконавчого листа, старшим державним виконавцем ВДВС Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області 10.05.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 32513172 (а.с. 5).

Крім того, 21.08.2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист за № 2-961/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості за кредитними договорами № 20 від 18.08.2005 року, № 24-л від 07.09.2005 року в сумі 667806,09 грн., та судовий збір в сумі 3282 грн. (а.с. 6).

05.02.2013 року заступником начальника ВДВС Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження ВП № 36321745 про примусове виконання виконавчого листа № 2-961/2012 (а.с. 7).

29.06.2016 року державним виконавцем Новоселицького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів за №2-321/2012 від 09.04.2012 року та № 2-961/2012 від 21.08.2012 року.

Так, відповідно до вимог ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці,

визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходівпримусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, в ході проведення виконавчих дій у даних виконавчих провадженнях боржник ОСОБА_1 03.08.2015 року помер, про що вчинено відповідний актовий запис №36 від 03.08.2015 року, що також підтверджено довідкою сільської ради (а.с. 11).

Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 5 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Разом з тим, в даному випадку кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництва, оскільки законом передбачено обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора спадкодавця в межах одержаного в спадщину майна.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкодавця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Також слід зазначити, що згідно вимог ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника,визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Крім того, відповідно до п. 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Як убачається з матеріалів виконавчих проваджень та встановлено судом, після отримання даних щодо смерті боржника за вищевказаними виконавчими провадженнями державним виконавцем, ураховуючи те, що правовідносини допускають правонаступництво, були вчинені певні виконавчі дії щодо встановлення кола спадкоємців та спадкового майна.

Зокрема, відповідно до відомостей, що містяться в довідці відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоселицького районного управління юстиції від 06.10.2015 року встановлено смерть боржника. Крім того, відповідно до довідки Боянської сільської ради від 22.06.2016 року, відомості про правонаступників спадщини боржника відсутні (а.с. а.с. 8, 9).

Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2013 року убачається, що ОСОБА_1 мав у приватній власності нерухомість, що розташована за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, с. Бояни, вул. Хотинська, 55 та цех по виробництву облицювальної плитки з допоміжними приміщеннями по вул. Мічуріна, 102 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області (а.с. 10).

Крім того, з довідки виконавчого комітету Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 346 від 02.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 помер 03.08.2015 року, що стверджено актовим записом № 36 від 03.08.2015 року. На момент його смерті в будинку № 67А по вул. Буковинській в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області був зареєстрований його син, ОСОБА_3 (а.с. 11).

Також судом вставлено, що після смерті ОСОБА_1, 21.01.2016 року була заведена спадкова справа, яка внесена в спадковий реєстр за № 58484185, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 13).

Таким чином, державним виконавцем не в повному обсязі виконано своїх обов`язків щодо встановлення кола спадкоємців померлого боржника.

Так, згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до розяснень, які містяться у пунктами 4, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 розяснено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Крім того, згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом в ході розгляду скарги достовірно встановлено, що в даному випадку кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, які не допускають правонаступництва, так як законом передбачено обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора спадкодавця в межах одержаного в спадщину майна, державний виконавець фактично замість встановлення правонаступників померлого ОСОБА_1 та звернення до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження безпідставно вчинив дії по закінченню виконавчого провадження, не вчинивши усіх дій для встановлення спадкоємців померлого боржника, а тому подана скарга підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 11, 17, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1216, 1219, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 158, 208-210, 212, 293, 295, 369, 383, 386-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Новоселицького районного управління юстиції ОСОБА_5 при винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП №32513172 від 29.06.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-321/2012 та ВП № 36321745 з примусового виконання виконавчого листа № 2-961/2012.

Скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень №32513172 від 29.06.2016 року та № 36321745 від 29.06.2016 року, винесені державним виконавцем ВДВС Новоселицького районного управління юстиції ОСОБА_5

Зобов'язати державного виконавця ВДВС Новоселицького районного управління юстиції ОСОБА_5 відновити виконавчі провадження № 32513172 з примусового виконання виконавчого листа № 2-321/2012 та № 36321745 з примусового виконання виконавчого листа № 2-961/2012.

Зобовязати державного виконавця ВДВС Новоселицького районного управління юстиції ОСОБА_5 звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у виконавчих провадженнях № 32513172 з примусового виконання виконавчого листа № 2-321/2012 та № 36321745 з примусового виконання виконавчого листа № 2-961/2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало