№ 207/696/16-ц
№ 2/207/722/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Багійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Карнаухівської селищної Ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він народився 09.05.1960 року. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його матірю. Оскільки мати проживала сама та часто хворіла, він проживав разом з нею з березня 2006 року по день смерті матері в її будинку, вони разом вели господарство. Але він не був зареєстрований в її будинку. 15 березня 2012 року ОСОБА_3 померла. При житті вона не склала заповіт. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з шлакобетонного жилого будинку А-1 житловою площею 22,1 кв.м, загальною площею 49,1 м.кв.; Д-1 підвал зі входом, Г-1 сараю, що знаходиться в смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинськ по вул. Барикадна, 34 на земельній ділянці 1200 кв.м. Будинок належав його матері на підставі договору купівлі-продажу від 05 липня 1989 року. Після смерті матері він продовжує проживати в даному будинку, підтримує його у належному стані, продовжує вести господарство. Вважає себе таким, що прийняв спадщину фактично. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері.

29 лютого 2016 року він звернувся до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3Ф, у звязку з відсутністю у нього документів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини.

На підставі зазначеного позивач просив встановити факт проживання однією сімєю його ОСОБА_2 з ОСОБА_3 померлою 15 березня 2012 року та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на жилий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м, загальною площею 49,1 м.кв.; Д-1 підвал зі входом, Г-1 сарай під № 34 по вул. Барикадна в смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі обґрунтувавши їх доказами, викладеними за текстом позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Через канцелярію Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника відповідача, заперечень на позов не надано.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він мешкає за адресою м.Дніпродзержинськ, смт Карнаухівка, вул.Барикадна, 41 з 1986 року. Позивача він знає, так як останній проживає також у смт Карнаухівка по вул.Барикадна, 34, що знаходиться десь за 150 метрів від його будинку. Спочатку у зазначеному будинку мешкали батьки позивача. Потім помер батько позивача і після його смерті у 2006році позивач почав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю та й зараз там проживає. Свідок також підтвердив, що в акті від 23.02.2016 року про проживання позивача в будинку №34 по вул.Барикадна в смт Карнаухівка з березня 2006 року дійсно стоїть його підпис.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає за адресою м.Дніпродзержинськ, смт Карнаухівка, вул.Лєваневського, 30а з 1998 року. Позивача проживає на сусідній вулиці, а саме в будинку №34 по вулиці Барикадна. В цьому будинку проживали його батьки. Десять років назад помер батько позивача. Після смерті батька позивач оселився в будинку №34 по вул.Барикадна і весь час проживав разом з його матірю вдвох. Потім мати позивача померла і він продовжив проживати в тому будинку сам. Позивач є єдиним сином своєї матері, інших спадкоємців не має, тільки він доглядав за його батьками. Свідок також підтвердила, що в акті від 23.02.2016 року про проживання позивача в будинку №34 по вул.Барикадна в смт Карнаухівка з березня 2006 року дійсно стоїть її підпис.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належав на праві власності шлакобетонний жилий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м, загальною площею 49,1 м.кв.; Д-1 підвал зі входом, Г-1 сарай, що знаходиться в смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинськ по вул. Барикадна, 34 на земельній ділянці 1200 кв.м на підставі договору купівлі-продажу від 05 липня 1989 року, посвідчений 1-ю Дніпродзержинської державною нотаріальною конторою, р. №2-997.(ар.с.7-8). Даний факт також підтверджується відповіддю ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» №702 від 17.05.2016 року (ар.с.43) та копією технічного паспорту на жилий будинок № 34 по вул. Барикадна в смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинськ (ар.с.11-13).

Згідно з копією свідоцтва про смерть (ар.с.10) ОСОБА_3 померла 15 березня 2012 року.

Той факт, що позивач є сином померлої ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, де у графі «мати» зазначена ОСОБА_3 (ар.с.9).

ОСОБА_3 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, по день своєї смерті 15.03.2012р., що підтверджується довідкою голови квартального комітету №2 смт Карнаухівка м.Дніпродзержинська (ар.с.15).

Факт того, що позивач ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 м. Дніпродзержинськ з березня 2006 року і по теперішній час без реєстрації, підтверджується актом квартального комітету смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинська від 23.02.2016р. (ар.с.19, 61).

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач вважається такими, що прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №136/2016 заведеної в Першій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі спадкодавця ОСОБА_3, померлої 15 березня 2012 року, з заявою про прийняття спадщини ніхто окрім позивача ОСОБА_2 не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (ар.с.49-59).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до вимог ст.1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 209, 212-215, 292,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Карнаухівської селищної Ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 з ОСОБА_3, померлою 15 березня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на жилий будинок А-1 - житловою площею 22,1 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м.; Д-1 підвал зі входом, Г-1 сарай під № 34 по вул. Барикадна в смт. Карнаухівка м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 15 березня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко