Справа № 265/2040/16-ц
Провадження № 2/265/1055/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.,

прокурора - Голінко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Маріупольської загальноосвітньої школи - інтернат І - ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради в інтересах малолітнього вихованця школи - інтернату ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Маріупольська загальноосвітня школа - інтернат І - ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради в інтересах малолітнього вихованця школи - інтернату ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01 вересня 2014 року у них на вихованні та навчанні перебуває ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. До Маріупольської ЗОШІ № 2 Донецької обласної ради ОСОБА_1 був влаштований за путівкою № 3516 від 10.09.2012 року, наданою управлінням освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, відповідно до розпорядження голови Новоазовської РДА № 464 від 29.08.2012 року про влаштування дитини до державного закладу на повне державне утримання.

Відомості про батька хлопчика записані у свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.08.2012 року.

Мати дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, засуджена вироком Новоазовського районного суду Донецької області від 17.05.2012 року. Під час перебування матері хлопчика у виправному закладі з неї за рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2012 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки її заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак аліменти на рахунок школи - інтернату на користь неповнолітнього ОСОБА_1 жодного разу не надходили.

Після звільнення з місць позбавлення волі (тобто з 04.07.2014 року) ОСОБА_2 кілька разів, а саме: 02.11.2014 року, 12.06.2015 року, 19.11.2015 року, 01.12.2015 року відвідувала свого сина ОСОБА_3, після цього вона хлопчика більше не відвідувала, ніякої матеріальної допомоги йому не надавала, аліменти не сплачувала, долею та здоров`ям хлопчика не цікавилася.

Вважає, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує її необхідними речами, в зв'язку з чим просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з'явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Голінко І.І. в судове засідання не з»явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовом погодився, з метою захисту дитини вважає за доцільно позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_1, в зв'язку з невиконанням нею своїх обов'язків по вихованню сина.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 19 лютого 2007 року виконкомом Сханської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 7, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «батьки» зазначено: батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_2.

Згідно наказу № 131 від 01.09.2014 року про зарахування учнів, ОСОБА_1 зараховано до 1-го класу Маріупольської загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради.

За розпорядженням Новоазовської районної державної адміністрації від 29.08.2012 року за № 439 ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а згідно розпорядження Новоазовської районної державної адміністрації від 29.08.2012 року за № 464 його влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення.

Вироком Новоазовського районного суду Донецької області від 17.05.2012 року ОСОБА_2 засуджена до 4 років позбавлення волі, а 03.07.2014 року звільнена від подальшого відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році».

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2012 року з ОСОБА_2 стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше між 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2012 року і до повноліття дитини.

З довідки № 279 від 06.04.2016 року, виданої Маріупольською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради вбачається, що ОСОБА_1 виховується і знаходиться на повному державному забезпеченні в Маріупольській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради з 01 вересня 2014 року по теперішній час.

Згідно висновку Першотравневої районної державної адміністрації від 08.12.2015 року за № 01/23-1240 про можливість (неможливість) передачі малолітнього ОСОБА_1 на виховання до матері ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 не звернулася до служби у справах дітей Першотравневої райдержадміністрації із заявою про повернення малолітнього сина ОСОБА_1 та фактично самоусунулася від його виховання, не цікавиться його життям і здоров»ям, тому неможливо передати малолітню дитину на виховання матері.

За статтями 150, 164, 166 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дітей.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Оскільки, відповідачка не спілкується із дитиною, не піклується про її фізичний і розумовий розвиток, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина - ОСОБА_1, так як протягом тривалого часу мала реальну можливість виконувати їх, але відповідних дій не вчиняла, тому з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 має бути позбавлена батьківських прав відносно нього. При зміні свого ставлення по відношенню до неповнолітнього сина, відповідачка не позбавлена можливості поновити свої батьківські права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов Маріупольської загальноосвітньої школи - інтернату І - ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради в інтересах малолітнього вихованця школи - інтернату ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню.

На підставі ст.17 ЦК України, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Маріупольської загальноосвітньої школи - інтернат І - ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради в інтересах малолітнього вихованця школи - інтернату ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя___________________________