Справа № 752/5348/16-ц
Провадження №: 2/752/3288/16
23 червня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Голосіївського районного відділу Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення ,-
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просила суд зобов'язати ОСОБА_2:
-не чинити їй перешкод у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та перебуває у її власності;
-знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі у місячний строк з моменту вступу судового рішення в законну силу;
-у разі ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення покласти обов'язок на Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України зняти останнього з реєстрації.
В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, відповідач по справі її сином і поживає у вказаній квартирі. Проживаючи у належній її квартирі відповідач чинить перешкоди у користуванні та володінні квартирою.
Крім того позивач вказувала, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача вимушена проживати у кімнаті для відвідувачів залізничного вокзалу м. Києва.
У зв'язку з чим, посилаючись на правові підстави ст. 391 ЦК України, ст.ст. 9, 116, 157 ЖК України звернулась до суду за захистом свого порушеного права.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов та зазначили, що не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 55979782 від 25.03.2016 року.
Відповідач по справи чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, у зв'язку з чим остання зверталась до Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві, про що свідчить талон повідомлення № 004005.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.
Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_2 знятися з реєстраційного обліку у квартирі у місячний строк з моменту вступу судового рішення в законну силу, а разі ухилення останнього від виконання судового рішення покласти обов'язок на Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України зняти його з реєстрації, оскільки судом не може бути ухвалено рішення під умовою та вказаний спосіб захисту порушеного права не передбачений ст. 16 ЦК України, отже є неналежним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,224-226,228 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкод власнику житлового приміщення ОСОБА_1 у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Зобов'язати Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко