АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5544/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1327/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області до ОСОБА_1, третя особа Хмельницький районний центр зайнятості, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за апеляційною скаргою Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року Давидковецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області (далі ОСОБА_3) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Рада зазначила, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу ОСОБА_3 та зобовязано позивача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. На виконання цього судового рішення 19 вересня 2014 року ОСОБА_3 сплатила відповідачеві 44308 грн. 76 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2013 року по 30 квітня 2014 року. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь Хмельницького районного центру зайнятості (далі Центр зайнятості) 31119 грн. 48 коп. допомоги по безробіттю, яку ОСОБА_1 одержав за час перебування ним на обліку як безробітний у період з 16 червня 2013 року по 21 квітня 2014 року. В подальшому управління Державної казначейської служби в Хмельницькому районі Хмельницької області списало ці кошти з рахунку ОСОБА_3. ОСОБА_1 не повідомив адміністративний суд про одержання ним допомоги по безробіттю, внаслідок чого суд не зарахував ці кошти до середнього заробітку за час вимушеного прогулу. До того ж, Центр зайнятості виплачував відповідачеві соціальну допомогу після ухвалення судом рішення про поновлення його на посаді. При звільненні ОСОБА_1 у травні 2013 року йому була нарахована та виплачена вихідна допомога в сумі 3812 грн. 62 коп., яка також не була вирахувана судом із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Через свою недобросовісність ОСОБА_1 безпідставно набув грошові кошти в сумі 34932 грн. 10 коп., а тому в силу ст. 1212 ЦК України він має повернути їх позивачеві.

У звязку з цим, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 34932 грн. 10 коп.

Суд залучив Центр зайнятості до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 правомірно набув указані грошові кошти та відсутні правові підстави для їх повернення позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

ОСОБА_3 Центру зайнятості ОСОБА_2 у вирішенні спору покладається на думку суду.

ОСОБА_3, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. ОСОБА_4 причини неявки у судове засідання її представника (зайнятість в іншій справі) не є поважними, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу ОСОБА_4.

Розпорядженням сільського голови від 18 травня 2013 року № 97-р відповідача звільнено з посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів і чисельності працівників.

22 травня 2013 року ОСОБА_4 виплатила ОСОБА_1 3812 грн. 62 коп. вихідної допомоги при звільненні (нараховано 4837 грн. 42 коп., утримано податку на прибуток та інших обовязкових платежів 1024 грн. 80 коп.).

За період з 20 червня 2013 року по 8 квітня 2014 року Центр зайнятості сплатив ОСОБА_1 як безробітному відповідну допомогу в сумі 31119 грн. 48 коп.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року поновлено ОСОБА_1 на посаді з 18 травня 2013 року, зобовязано ОСОБА_4 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В порядку примусового виконання цієї постанови 19 вересня 2014 року ОСОБА_4 перерахувала ОСОБА_1 45762 грн. 90 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В подальшому ОСОБА_4 доплатила відповідачеві ще 5591 грн. 01 коп., після чого державний виконавець постановою від 28 листопада 2014 року закінчив виконавче провадження № 44343039.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь Центру зайнятості 31119 грн. 48 коп. наданої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у звязку з його поновленням на роботі за рішенням суду. 30 жовтня 2014 року та 3 листопада 2014 року управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області примусово списало ці кошти з рахунку ОСОБА_4.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

В силу ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобовязань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст. 11 ЦК України.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню, зокрема, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, та допомоги.

Разом із тим, названа норма встановлює два виключення із загального правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Отже, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

При цьому правильність виконання розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Саме такі правові позиції висловив Верховний Суд України в постановах від 2 жовтня 2013 року (справа № 6-88цс13), від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13) і від 2 липня 2014 року (справа № 6-91цс14), які згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

ОСОБА_1 одержав грошові кошти у виді середнього заробітку за час вимушеного прогулу (31119 грн. 48 коп.) на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, не скасоване та виконувалося в примусовому порядку.

Отже, ці кошти не є безпідставно набутими ним та не підлягають поверненню ОСОБА_4 в порядку глави 83 ЦК України.

Виплата ОСОБА_1 вихідної допомоги здійснена ОСОБА_4 відповідно до норм чинного законодавства та добровільно, при цьому відсутня рахункова помилка та недобросовісність відповідача.

Не зважаючи на те, що після поновлення ОСОБА_1 на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в силу ст. 1215 ЦК України ці кошти не підлягають поверненню ОСОБА_4.

ОСОБА_5 на недобросовісність відповідача достатніми та обєктивними доказами не підтверджені.

До того ж, твердження ОСОБА_5 щодо неправомірності незарахування адміністративним судом сум допомоги по безробіттю та вихідної допомоги до середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 не узгоджуються з правовою позицією, що висловив Верховний Суд України у постанові від 25 травня 2016 року (справа № 6-511цс16).

Не спростовують висновки суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм закону, тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 5