АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4120/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Соколов», ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

04 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Соколов», ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 вказав, що 20.05.2009 року між ним та КС «Соколов» було укладено кредитний договір № 198, який закінчив свою дію 20.04.2010р просив: визнати недійсним договір поруки від 02.06.2015року, укладений між Кредитною спілкою «Соколов» і ОСОБА_5 у відповідності до якого, ОСОБА_5 відповідає як солідарний боржник перед КС «Соколов» за порушення зобовязання по кредитному договору № 198 від 20.05.2009 року, укладеному між ним та КС «Соколов».

ОСОБА_3 стало відомо з матеріалів цивільної справи про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором про існування договору поруки від 02.06.2015року, укладеного між КС «Соколов» і ОСОБА_5, яка відповідає перед КС «Соколов» за порушення ним зобовязання за кредитним договором № 198 від 20.05.2009року.

Оспорюваний договір поруки ОСОБА_3 вважав нікчемним, оскільки сплив строк дії кредитного договору, який він забезпечував, а він нікого не уповноважував на зміну його умов та продовження його дії до 20.05.2014року.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, та просив визнати договір поруки недійсним як оспорюваний, з посиланням на ст.ст.203,215 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що відсутні законні підстави для визнання недійсним договору поруки як оспорюваного.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_4О в апеляційній скарзі просить його скасувати, та визнати договір поруки від 02.06.2015 року укладений між КС «Соколов» та ОСОБА_5 недійсним, судові витрати стягнути з відповідачів солідарно, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм права, вказує, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, договір поруки має фіктивний характер, оскільки був укладений для штучної зміни територіальної підсудності розгляду позову про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Судова колегія,вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що 20 травня 2009року між КС «Соколов» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 198 про надання кредиту в сумі 10000 грн. Договір діє з моменту його укладання та до 20.04.2010 року.

02 червня 2015 року між КС «Соколов» і ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з яким, остання відповідає перед КС «Соколов» за порушення ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором № 198 від 20.05.2009року, укладеним між ОСОБА_3 та КС «Соколов» як солідарний боржник.

З договору поруки вбачається, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 02.06.2025 року.

Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, тому на день укладення цього договору необхідно щоб основне зобовязання, за порушення якого поручитель відповідає перед кредитором, ще не припинилося . Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання , а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності

Виходячи з наведених норм ЦК України умовою укладення договору поруки є наявність на день його укладення основного зобовязання, яке нею забезпечується.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей

За положеннями частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір поруки є укладеним згідно з вимогами закону, позивач не довів того факту, що укладання договору поруки суперечить вказаним положенням ст.553 ЦК України. Як безспірно встановлено апеляційним судом, на день укладення договору поруки у позивача існувала заборгованість за основним договором кредиту. Той факт, що на день укладення договору поруки дія договору кредиту закінчилася, відповідно до ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, - не свідчить про припинення обовязку боржника повернути борг, що у свою чергу відповідає передбаченим ст.. 533 ЦК України умовам для укладення договору поруки. Фіктивність укладення договору поруки також не була доведена відповідачем.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційних скарг цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 315, 319-325 ЦПК України судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії