АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4655/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1281/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Пастощука М.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/4655/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Продюсерський центр «Ексклюзив», товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Проскурів» про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що з 1 листопада 2013 року на громадських засадах працює головою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода» по вул. Заводській, 42 в м.Хмельницький. Основним місцем її роботи є фірма ВП «Будівельник» у якій працює на посаді директора з 2 січня 2002 року. В обґрунтування позову вказувала, що відповідач ОСОБА_3, який є директором ресурсного центру підтримки об'єднань співвласників багатоквартирних будинків м. Хмельницького, у прямому ефірі телеканалу ТV7+ телекомпанії «Проскурів», 27 січня 2016 року у прямому ефірі під час виступу у програмі "Досить", заявив, що вона особисто отримує від мешканців готівкові кошти по 40 грн. в місяць для обслуговування багатоквартирного будинку записує в зошит і використовує їх на свій розсуд без будь-яких погоджень із співвласниками. Позивач вказувала, що те, що було сказано в телепередачі є негативної інформацією. В результаті цілеспрямованих дій відповідачів щодо поширення про неї недостовірної інформації, їй було спричинено значну моральну шкоду. Безпідставна образа відповідачами її гідності і ділової репутації є підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої їй збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації про неї і порушення її права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, на їх недоторканність.

Під час розгляду справи, позивач уточнила позовні вимоги та просила ухвалити рішення яким визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, ганьбить її честь і ділову репутацію, інформацію оприлюднену ОСОБА_3 в передачі «Досить» телеканалу ТV7+ телекомпанії «Проскурів» 27 січня 2016 року в частині того, що «вони розказали мені як вони платять внески. Приходять до пані ОСОБА_2», дають _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1281/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 40, 41, 42

гроші 40 грн., та записує в свій зошит і все. Куди вони йдуть?.. Ноль. Інформація ноль», яка фактично означає і яку фактично можна тлумачити так, що вона особисто без ведення будь-якого бухгалтерського обліку, отримує у членів ОСББ «Злагода» готівковими коштами по 40 грн. в місяць та розпоряджається на свій розсуд. Стягнути з відповідачів моральну шкоду. Зобов'язати відповідача ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію шляхом повідомлення про те, що ОСОБА_2 по 40 грн. із членів ОСББ «Злагода» особисто не отримувала і в зошит таких даних не записувала та зобов'язати ТОВ «ПЦ «Ексклюзив» та «Телекомпанію «Проскурів» вилучити із своїх сторінок в Інтернеті запис програми «Досить» від 27 січня 2016 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що під час розгляду справи суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не доведено позовні вимоги. Зокрема, вважає безпідставним висновок про недоведення факту поширення інформації, оскільки вказана інформація була поширена в телепередачі, що підтверджується записом трансляції, та не заперечується самими відповідачами. При такому висновку, судом не було взято до уваги положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, а також постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року. Крім того, вважає невірним висновок суду про те, що посилання позивача на твердження, які позивач просить визнати такими що не відповідають дійсності, принижують його гідність, суд вважає оціночними судженнями. Оскільки, обставинами справи та показаннями свідків встановлено, фактично інший порядок отримання коштів від мешканців та ведення відповідної бухгалтерської документації. Також вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про недоведення позивачем ОСОБА_2, що негативна інформація була поширена саме щодо неї. Оскільки свідки мешканці будинку в судовому засіданні підтвердили, що не отримували від позивачки коштів, про які вказав відповідач.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що в позовній заяві позивачка просила визнати недостовірною інформацію, поширену відносно неї ОСОБА_3 в прямому ефірі телеканалу TV+ телекомпанії «Проскурів» в програмі «Досить» ТОВ «ПЦ Екслюзив» 27 січня 2016 року, а саме, що ОСОБА_3 заявив : «вони розказали мені як вони платять внески. Приходять до пані ОСОБА_2», дають гроші 40 грн., та записує в свій зошит і все. Куди вони йдуть?.. Ноль. Інформація ноль»,

Із запису телепередачі вбачається, що в прямому ефірі телеканалу TV+ телекомпанії «Проскурів» в телепрограмі «Досить» ТОВ «ПЦ Екслюзив» 27 січня 2016 року ОСОБА_3 в період з 14 хвилини 5 секунди по 14 хвилину 49 секунду телепрограми на російській мові сказав дослівно слідуюче : « Приходят ко мне люди, мы из такого-то. Они рассказали как платят внески. Приходят к госпоже ОСОБА_2, дают деньги 40 грн., та записывает в свою тетрадь и все. Куда они уходять? Она не дает им протоколы общих зборов, которые проходили все это время. Утверждают, я не могу утверджать конкретно, но они утвердждают, что они даже не подписывали никакого решения. Они не дают им статут, они вообще не дают им никаких документов, чтобы они ознакомились, где отчет какой-то по использованию денег?»

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Конституції України здійснення прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Таке конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 277 Цивільного кодексу України виникнення спірних правовідносин фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

За роз'ясненнями п.п. 15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Проаналізувавши норми цивільного процесуального законодавства та роз'яснення Пленуму Верховного суду України, з врахуванням обставин справи та вимог позовної заяви слід прийти до висновку, що інформація, озвучена ОСОБА_3 в телепрограмі отримана ним від інших осіб під час прийому громадян, не подана в формі фактичних тверджень (даних), не містить стверджувального характеру, є оціночним судженням, є фактично переказом слів інших осіб, припущеннями відповідача, не висловлена в брутальній чи образливій формі, що принижує гідність, честь і ділову репутацію позивача, а отже не є недостовірною чи негативною інформацією відносно позивача, тому не підлягає спростуванню та доведенню на її правдивість.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_2 є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції слід відхилити. Оскільки доводи скарги не спростовують висновків суду.

Твердження апелянта, що вищевказані висловлювання відповідача ОСОБА_3 характеризують її як нечесну та недобросовісну людину з отримання коштів незаконним шляхом не можуть бути прийняті до уваги. Такі твердження апелянта це лише тлумачення нею слів відповідача, тобто, її припущення, однак таких висловлювань відповідач не говорив, що як раз і свідчить про оціночність його суджень.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді:(підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко