АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного Олександра Вікторовича, до ОСОБА_1 про застосування нікчемності правочину та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 757/13108/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13164/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У березні 2016 року позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про застосування нікчемності правочину та стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача надмірно нараховані відсотки у розмірі 28 162,86 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 листопада 2013 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 396-11-13-840 банківського строкового вкладу (вклад «Капітал»), відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № 4396 грошові кошти в сумі 1 000 000 доларів США з щомісячним нарахуванням процентів на суму вкладу в розмірі 10 процентів річних всупереч протоколу засідання Комітету управління активами і пасивами АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 30.10.2013 № 107831, яким затверджено процентну ставку по вкладу «Капітал» (при здійсненні вкладу у доларах США) у розмірі - 9% (базова) та 9,5% (з урахуванням максимального додаткового проценту). Постановою Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 лютого 2014 року прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. З 11 червня 2014 року розпочата процедура ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», строк дії якої продовжено до 10 червня 2016 року включно. Під час перевірки договорів Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» був виявлений договір банківського вкладу № 396-11-13-840, укладений з позивачем, який містить ознаки нікчемності в частині встановлення відсотків за розміщений вклад. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого, вважаючи укладений договір нікчемним, на підставі ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з відповідача надмірно нараховані відсотки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав доказів того, що перевірка спірного договору проводилася під час дії тимчасової адміністрації в банку, відповідно до положень ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На думку апелянта, банку заборонено проводити подібні перевірки на вже стадії ліквідації.

Хибним, на думку апелянта, є і висновок суду про те, що процентна ставка по депозиту не відповідає внутрішнім документам банку.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2013 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 396-11-13-840 банківського строкового вкладу (вклад «Капітал»), відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № 4396 грошові кошти в сумі 1 000 000 доларів США з щомісячним нарахуванням процентів на суму вкладу в розмірі 10 процентів річних (а. с. 16-17).

Відповідно до протоколу засідання Правління АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 24.10.2013 року № 36 прийнято рішення про затвердження загальних умов банківських строкових вкладів (депозитів) для фізичних осіб: «Стабільний», «Класичний», «Капітал», «Дитячий соціальний» (а.с. 18, 19).

Згідно з Додатком № 5 до протоколу засідання Правління АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 24.10.2013 року № 36 «Основні умови банківського вкладу «Капітал», процентна ставка по даному вкладу затверджується рішенням Комітету управління активами і пасивами банку (а.с. 74).

Відповідно до протоколу засідання Комітету управління активами і пасивами АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 30.10.2013 № 107831 прийнято рішення про затвердження процентної ставки по вкладу «Капітал» (при здійсненні вкладу у доларах США) у розмірі - 9% (базова) та 9,50% (з урахуванням максимального додаткового проценту) (а.с. 20, 71).

Постановою Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. (а.с. 22-25).

З 11 червня 2014 року розпочато процедуру ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11 червня 2014 року прийнято рішення №45 щодо початку ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію банку КуреногоО.В. Рішенням Фонду гарантування від 21.05.2013 № 103 продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на один рік до 10.06.2016 включно (а.с. 26-30).

29.12.2014 року позивачем засобами поштового зв'язку на адресу відповідача було направлено повідомлення про нікчемність договору № 396-11-13-840 банківського строкового вкладу (вклад «Капітал») від 20.11.2013, який не вручений з причин повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 76-77).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що договір № 396-11-13-840 банківського строкового вкладу (вклад «Капітал») від 20.11.2013 укладений між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1, відповідно до якого на суму вкладу нараховувалось 10% річних в частині нарахування відсотків на збільшену відсоткову ставку - 0,5%, укладений всупереч рішенню Правління АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», оформленого протоколом від 24.10.2013 № 36 та рішенню Комітету управління активами і пасивами АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», оформленого протоколом від 30.10.2013 № 107831, а тому він є нікчемним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дослідив усі наявні в матеріалах справи докази і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального права.

Згідно з ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивченням матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що жодного належного доказу та обґрунтування щодо незаконності рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав доказів того, що перевірка спірного договору проводилася під час дії тимчасової адміністрації в банку, відповідно до положень ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виходячи з наступного.

Так, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно послався на норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду, серед іншого, діє без довіреності від імені банку, що ліквідується.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла на дату укладення договору) договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла на дату укладення договору) нікчемним є договір, що передбачає платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Суд правильно вказав на те, що враховуючи, що договір, укладений між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та відповідачем, передбачає надання останній пільг в частині нарахування додаткових відсотків у розмірі 0,5%, то такий договір є нікчемним з урахуванням положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 633 ЦК України.

Доводи про те, що судом не було встановлено на якій стадії відбувалась перевірка договору відповідача не мають значення для правильного вирішення справи, оскільки будь які порушення саме в перевірці не впливають на ту обставину, що договір є нікчемним, оскільки нікчемність правочину - це його недійсність встановлена законом, тобто він є недійсним в момент укладання.

Не заслуговують на увагу і доводи про те, що процентна ставка, яка була установлена в договорі між сторонами, відповідає внутрішній документації банку та не надавала пільг окремим кредиторам банку, тобто в даному випадку відповідача.

Так, суд першої інстанції правильно вказав, що програмою лояльності за депозитними продуктами для фізичних осіб АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» чітко визначено порядок та умови застосування програми лояльності (а.с. 73).

Так, за вказаною Програмою (п. 4) процентна ставка за договором банківського строкового вкладу (депозиту) встановлюється у розмірі процентної ставки, що діє за даним банківським продуктом на дату укладення договору, збільшеної на розмір додаткового проценту, затвердженого відповідним рішенням КУАП для даної категорії вкладників в рамках цієї Програми лояльності.

Такий додатковий відсоток для вкладу «Капітал» визначений 0,5%, а базовий - 9%.

Відтак, загальний розмір процентної ставки не може перевищувати 9,5%.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі заперечення відповідача та законно задовольнив позов.

Враховуючи наведене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді