Справа № 569/7796/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі- Левчук Д.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди та просить стягнути з відповідача 4991,67 гривень майнової шкоди 329,89 гривень компенсацій збитків від інфляції, 102,98 гривень трьох процентів річних, 5000 гривень моральної шкоди та 580 гривень судового збору. В обґрунтування позову вказує, що він є фізичною особою підприємцем, та діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ВО3 №260097 від 21.08.2008 року. Основним видом заробітку є прибуток від діяльності як фізичної особи підприємця, а саме: перевезення пасажирським транспортом У власності знаходиться транспортний засіб марки Мерседес Спрінтер д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО №703222, видане ВРЕР ДАЇ м. Костопіль ВРЕР УМВС України в Рівненській області 06.02.2013 року, яким він та його наймані працівники здійснюють пасажирські перевезення за маршрутом Рівне-Київ та Київ Рівне. 29 липня 2015 року належний йому автобус, знаходився на маршрутному рейсі Рівне-Київ під керування водія ОСОБА_5, який зателефонував йому та повідомив що один із пасажирів неодноразово відкривав та закривав аварійний люк внаслідок чого розбив його. З приводу вказаної події до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області було подано заяву про умисне завдання шкоди.

Позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідача позовні вимоги не визнав повністю з підстав викладених в запереченнях просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем, та діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ВО3 №260097 від 21.08.2008 року. Основним видом його заробітку є прибуток від діяльності як фізичної особи підприємця, а саме: перевезення пасажирським транспортом У власності знаходиться транспортний засіб марки Мерседес Спрінтер д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО №703222, видане ВРЕР ДАЇ м. Костопіль ВРЕР УМВС України в Рівненській області 06.02.2013 року, яким він та його наймані працівники здійснюють пасажирські перевезення за маршрутом Рівне-Київ та Київ Рівне. 29 липня 2015 року належний позивачу автобус, знаходився на маршрутному рейсі Рівне-Київ під керування водія ОСОБА_5. Який зателефонував ОСОБА_3 та повідомив про подію яка сталась.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила суду, що вона дійсно в той день їхала в маршрутці ОСОБА_6 Рівне. Сиділа біля вікна в кінці салону. В той день було жарко вона попросила відповідача відкрити люк. Під час того як відповідач відкривав люк він посипався. Водій маршрутки передзвонив власнику і повідомив про подію яка сталась. Коли приїхали в Рівне власник маршрутки сказав відповідачу заплатити за люк, але відповідач відмовився.

Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, пояснив суду, що він був водієм тієї маршрутки в той день коли сталась подія. Виїхавши з Києва та проїхавши десь приблизно хвилин 40 він почув звук, розвернувшись побачив що розбився люк, відповідач скидав з себе розбите скло. Пояснив, що до нього ніхто не звертався щоб відкрив люк. Після того як сталась подія водій зателефонував власнику. На скляному люкові був надпис «аварійний вихід».

З досліджених у судовому засіданні відео та фото убачається розміщення біля люку напису "на скло не давити". Таким чином в судовому засіданні не здобуто доказів, що саме розбитий люк мав призначення аварійного для використання пасажирами в якості виходу тільки у випадку небезпеки.

Щодо стягнення моральної шкоди, з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розяснено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то судам необхідно зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач належними та допустимими доказами не довів, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 поніс витрати на ремонт люка, що між діями відповідача та цими витратами є прямий причинний звязок, тому з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60-64, 82, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Харечко С.П.