Справа № 202/525/16-ц
Провадження № 2/0202/855/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування поданої позовної заяви позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до ордеру №120 серії 01 від 09 березня 1989 року була надана ОСОБА_1. В ордер в якості членів його сімї були вписані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, батьки ОСОБА_1 Квартира складається з двох ізольованих житлових кімнат площею 15,4 кв.м. та 12, 4 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., ванної площею 2,8 кв.м., коридору площею 7,4 кв.м.., лоджії площею 3,16 кв.м.., балкону площею 0,82 кв.м. Квартира не приватизована. 04 вересня 1989 року ОСОБА_5 виписалась із вищевказаною квартири та зареєструвалась в квартирі своєї матері ОСОБА_6 АДРЕСА_2, а ОСОБА_6 зареєструвалась у квартирі АДРЕСА_1. В 1994 році ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі ОСОБА_3. На час реєстрації шлюбу сторони проживали у квартирі ОСОБА_6 АДРЕСА_2. Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2. В 1995 році зі згоди ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 зареєструвалась ОСОБА_3 Влітку 1996 році відповідачка забрала свої особисті речі та переїхала. 18 лютого 2000 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за рішенням суду було розірвано. З 2000 року у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживають позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Відповідачка хоч і зареєстрована в спірній квартирі, однак ні дня там не проживала, за комунальні платежі не сплачує. Оскільки реєстрація відповідачки змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку.

Представник позивачів ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідачка в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Допитана у минулому судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначила, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 квітня 1991 року. З 1997 року ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано та відповідачка пішла. Від знайомих їй відомо, що відповідачка проживає на ж/м Комунар. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом в ІНФОРМАЦІЯ_2. Перешкод позивачці у проживанні в зазначеній квартирі не чинять.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення №120 серії 01, виданого 09 березня 1989 року виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 на родину з 3 чоловік (ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5З.) надана двокімнатна квартира, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.-т. ОСОБА_8АДРЕСА_3.

В 1994 році ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_3

Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2.

В 1995 році зі згоди ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 зареєструвалась ОСОБА_3

18 лютого 2000 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за рішенням суду було розірвано.

Відповідачка хоч і зареєстрована в спірній квартирі, однак ні дня там не проживала, за комунальні платежі не сплачує.

Відповідно до довідки КП ЖРЕП Індустріального району від 28 січня 2016 року №339 в квартирі, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.-т. ОСОБА_8АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідач по справі ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно акту від 24 грудня 2012 року складених ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 затверджених начальником КЖЕП №53, ОСОБА_3 ніколи не проживала за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.-т. ОСОБА_8АДРЕСА_3. Особистих речей в квартирі не має.

Таким чином відповідач не проживає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.-т. ОСОБА_8АДРЕСА_3 без поважних причин двадцять один рік.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.

Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає.

Позивач не надав доказів порушення його права, а саме доказів звернення до третьої особи з вимогою про зняття відповідача з реєстраційного обліку та відмови йому.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 379, 382, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 224, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

ОСОБА_3визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин