АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1607/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1120/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.,

з участю: секретаря Лапка Ю.В.;

сторін: представника апелянта ОСОБА_1, представника Великошкарівської сільської ради Шепетівського району ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до Великошкарівської сільської ради Шепетівського району про визнання права на земельну частку (пай), яку виділити з резервного фонду Великошкарівської сільської ради Шепетівського району,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 1995 року по 1999 рік та з 2004 року до часу ліквідації СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району, він працював та був членом СС «Мрія» с. Гриців Шепетівського району, яка у 2000 році була реорганізована в СГВК «Колос» с. Велика Шкарівка Шепетівського району, який в свою чергу у 2001 році реформований у СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району. Ухвалою Господарського суду від 9 червня 2006 року товариство визнано банкрутом та ліквідовано.

При отриманні сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач безпідставно не був включений у список громадян членів сільськогосподарського підприємства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю. При уточненні списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) позивача не включили в уточнений список, відмовили у видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, чим порушили його право.

У звязку з цим та після уточнення вимог, позивач просив суд зобовязати Великошкарівську сільську раду Шепетівського району внести в списки осіб, що мають право на земельну частку (пай) ОСОБА_3; визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 3,1 га; зобовязати Шепетівську районну державну адміністрацію видати йому земельний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,1 га, вартістю 72954,07 грн. по СС «Мрія»; земельний пай виділити з резервного фонду Великошкарівської сільської ради Шепетівського району.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Вважає, що рішення є необґрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що суд помилково зробив висновок, що апелянт не був членом підприємства, а лише працював на сезонних роботах, оскільки протоколи за 1997 рік та накази СТОВ «Райдуга» за 2004 рік на зберігання не передавались.

Крім того, апелянт вказує, що суд не взяв до уваги покази свідків, які вказували, що він був членом підприємства.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Право на земельну частку (пай), у відповідності з п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 народився 31 березня 1984 року в с. В. Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області (а. с. 5-6).

Відповідно до довідки архівного відділу Шепетівської районної ради № 315 від 27 жовтня 2014 року, виданої на підставі книги рахунків по заробітній платі за 1995-1999 роки, ОСОБА_3 працював у Спілці Селян «Мрія» с. Велика Шкарівка Шепетівського району та відпрацював відповідну кількість людиноднів, в т.ч. : у липні 1995 року - 15, у червні 1996 року -10; в липні 1996 року -25, в серпні 1996 року-18, у вересні 1996 року - 1; у серпні 1997 року - 21;у січні 1998 року -2, в червні 1998 року 7, в липні 1998 року - 23, в серпні 1998 року - 53, у вересні 1998 року - 38, у червні 1999 року - 17, у липні 1999 року - 29, у серпні 1999 року - 31 (а. с. 8).

Відповідно до довідки районного трудового архіву Шепетівської районної ради Хмельницької області № 328 від 25 листопада 2015 року, виданої на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника №12, ОСОБА_3 працював у СТОВ «Райдуга» с. Велика Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області та відпрацював відповідну кількість людиноднів, в т.ч. у 1995 році - 41; у 1996 році - 54; у 1998 році -125; у 1999 році -84, у 2001 році - 49 (а. с. 10).

Згідно довідок архівного відділу Шепетівської райдержадміністрації № П-136/04-06 від 02 грудня 2015 року та № П-146/04-06 від 11 грудня 2015 року у протоколах загальних зборів членів спілки селян «Мрія» смт. Гриців за 1996 рік записи про надання молодим працівникам земельного паю, після того як вони пропрацюють у спілці три роки, відсутні, протоколи за 1997 рік на зберігання не видавалися. Накази СТОВ «Райдуга» за 2004 рік на зберігання не передавалися, у звязку з чим не можливо підтвердити прийняття ОСОБА_3 на роботу у товариство (а. с. 11,12).

ОСОБА_3 не внесений до списку громадян членів СС Мрія Великошкарівської сільської ради який додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №000022 від 14 лютого 1996 року (а. с. 23).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_3 на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю, не був членом вказаного підприємства, а лише працював на сезонних роботах, він не набув права на земельну частку (пай).

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Позивач не надав до суду будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалась, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання за ним права на земельну частку (пай), а отже, зобовязання надання йому у власність земельної ділянки.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог.

Посилання апелянта, що суд помилково зробив висновок, що апелянт не був членом підприємства, а лише працював на сезонних роботах, оскільки протоколи за 1997 рік та накази СТОВ «Райдуга» за 2004 рік на зберігання не передавались, не може бути підставою для скасування рішення суду. Зазначений висновок належними доказами позивач не спростував.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, посилання апелянта, що суд проігнорував покази свідків які вказували, що він був членом сільськогосподарського підприємства, є необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7 Категорія:59

Доповідач: Купельський А.В.