Провадження № 2/641/39/2016 Справа № 641/2619/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Богдан М.В.

за участю секретаря Цюк Ю.В., Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі еквівалентну 20000,00 доларів США, що станом на 17.03.2015 року становить 511394 грн. 00 коп., неустойку в розмірі 261000,00 грн. та судові витрати в розмірі 3654,00 грн..

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 01 вересня 2014 року між сторонами укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 при укладенні цього договору позики передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у розмірі 300000,00 грн., що за курсом готівкового продажу доларів США складало 20000,00 доларів США. Факт передачі грошей також підтверджується власноруч написаною розпискою відповідача від 01.09.2014 року. Однак відповідач свої зобов»язання не виконав до цього часу, гроші не повернув. На день подання позову еквівалент 20 тисяч доларів США становить 511394,00 грн. Неустойка складає 261000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав, що повернув борг, так як працював у позивача, але доказів ніяких не має.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до договору позики від 01 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 прийняв від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 300000,00 грн., що за курсом готівкового продажу доларів США склада/ 20000,00 доларів США та зобов»язався повернути до 20.12.2014 року.

Як вбачається з розписки від 01.09.2014 року, ОСОБА_2 підтверджує, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 300000,00 грн. Отриману суму зобов»язався повернути не пізніш 20.12.2014 року.

Факт написання розписки, отримання коштів, умов користування коштами та обовязку повернення боргу відповідач в судовому засіданні не заперечував.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач зобов'язання з повернення позики у строки, визначені сторонами, не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі еквівалентну 20000,00 доларів США, що станом на 17.03.2015 року становить 511394,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4 Договору позики закріплено, що у випадку несвоєчасної сплати боргу позичальник зобов»язується сплатити позикодавцю суму позики за кожен день прострочення та неустойку у розмірі 1% від усієї суми позики за кожен день прострочення.

Відповідач повинен був повернути суму позики 20.12.2014 року, однак свої зобов»язання не виконав, отже строк прострочення 87 днів (з 20.12.2014 року по 16.03.2016 року). 30000,00 грн. х 1 % х 87 днів = 261000,00 грн.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано доказів виконання зобов»язання за договором позики.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215, 217 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 551,1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 суму боргу в розмірі еквівалентну 20000,00 доларів США, що станом на 17.03.2015 року становить 511394 (п»ятсот одинадцять тисяч триста дев»яносто чотири) грн. 00 коп., неустойку в розмірі 261000,00 грн. та судові витрати в розмірі 3654,00 грн., а всього 776048 (сімсот сімдесят шість тисяч сорок вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3