22-ц/775/495/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Лоленко А.В.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо визнання дій, рішень, бездіяльності неправомірними, скасування постанови, зобовязання виконати дії

за апеляційною скаргою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 28 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області - Шмакова Р.С. Скаржник посилався на те, що державним виконавцем незаконно, необґрунтовано і безпідставно було винесено постанову ВП № 50297964 від 25 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 4-с/221/1/2016, виданому 08 лютого 2016 року Волноваським районним судом Донецької області, по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії ВДВС Волноваського РУЮ про скасування постанови державного виконавця від 30.06.2015 року про зупинення виконавчого провадження по справі № 220/1501/14-ц. Вказує, що винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження не в строк (19.02. УДВС Отримав виконавчий лист, а постанова ухвалена тільки 25.02.2016р.), не скріплена печаткою УДВС; в ній не зазначено, що постанова повертається заявнику; несвоєчасно направлена копія (отримав лише 04.03.2016р.). Просив суд визнати дії державного виконавця щодо неухвалення рішення про відкриття виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову ВП № 50297964 від 25 лютого 2016 року, зобовязати головного державного виконавця державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження по виконавчому листу № 221/5242/15-ц, 4-с/221/1/2016.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 28 березня 2016 року, із урахуванням ухвали від 18 квітня 2016 року, скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 50297964 від 25 лютого 2016 року по виконавчому листу № 4-с/221/1/2016 року. Зобовязано головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області Шмакова Р.С. вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом по справі № 221/5242/15-ц, провадження № 4-с/221/1/2016, виданим 08.02.2016р. Волноваським районним судом Донецької області, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Стягнуто за рахунок державного бюджету з УДВС ГТУЮ у Донецькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати: компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 24,87грн., витрати на відрядження - добові - в розмірі 551,20грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області - Шмаков Р.С., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати і прийняти нове процесуальне рішення про відмову в задоволенні скарги.

Рішення в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення, дії і бездіяльність УДВС щодо невиконання вимог законодавства, зобовязання вчинити певні дії не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області і представника цього органу - ОСОБА_3, який підтримав доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи заявника ОСОБА_2, від якого надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 118), дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду в оскаржуваній частині скасуванню, з таких підстав.

Як встановлено судом, державним виконавцем відмовлено у прийнятті виконавчого документа і у відкритті виконавчого провадження ВП № 50297964 від 25.02.2016р. по виконавчому листу № 4-с/221/1/2016 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії ВДВС Волноваського РУЮ про скасування постанови державного виконавця від 30.06.2015р. про зупинення виконавчого провадження по справі № 220/1501/14-ц, ВП № 47400405, ВП № 47400779, ВП № 47401478, ВП № 47401678, ВП № 47402061, ВП № 47402250, ВП № 47402615, ВП № 47402892, ВП № 47403463, ВП № 47403788, зобовязання відділу ДВС Волноваського РУЮ видати ОСОБА_2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2015р. та про зупинення виконавчого провадження від 30.06.2015р. за виконавчими листами, виданими Волноваським районним судом Донецької області по справі № 220/1501/14-ц, стягнення з відділу ДВС Волноваського району Донецької області на користь ОСОБА_2 судових витрат: 207,25грн. за відрив від звичайних занять, 1378грн. добових, де боржником зазначено відділ державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції - на підставі п.п. 6, 4, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV.

Задовольняючи частково скаргу заявника (в тій частині, в якій оскаржується ухвала суду першої інстанції), суд виходив з безпідставності посилання головного державного виконавця в оскаржуваній постанові на вимоги п. 8 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження», скасував постанову про відмову в прийняттs виконавчого документа і відкритті виконавчого провадження від 25.02.2016р. та розяснив порядок звернення державного виконавця до суду, у випадку якщо рішення для нього є незрозумілим чи потребує встановлення, зміни способу і порядку його виконання. Визнав неправомірними дії головного державного виконавця щодо строку прийняття рішення згідно вимог ст. 22 цього Закону, зобовязав головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області - Шмакова Р.С. вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 4-с/221/1/2016 року.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статей 383-389 ЦПК України, якщо учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи, вони мають право звернутися до суду із скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 4, 6, 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якими вмотивовано оскаржувану постанову від 25.02.2016р., державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення (п. 4); невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону (п. 6); наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п. 8).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 25.02.2016р., у відкритті виконавчого провадження було відмовлено з таких підстав: 1) виконавчий документ не відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»: зазначено декілька видів стягнення, однак не зазначено в якій частині її необхідно виконати; 2) перша частина рішення не містить примусового характеру виконання; 3) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування у звязку з набранням чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а не УДВС, до компетенції якого не відноситься рішення в частині стягнення коштів.

Як зясовано, стягувачем отримано єдиний виконавчий лист 4-с/221/1/2016, виданий Волноваським районним судом Донецької області, в якому вказано в резолютивній частині рішення 3 позиції: 1) скасувати 10 постанов державного виконавця від 30.06.2015р. про зупинення виконавчого провадження по справі № 220/1501/14-ц; 2) зобовязати відділ ДВС Волноваського РУЮ видати ОСОБА_2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2015р. та про зупинення виконавчого провадження від 30.06.2015р. за виконавчими листами, виданими Волноваським районним судом Донецької області по справі № 220/1501/14-ц; 3) стягнути з відділу ДВС Волноваського району Донецької області на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати 207,25грн. за відрив від звичайних занять, 1378грн. добових.

Заява ОСОБА_2 від 08.02.2016р., що супроводжувала поданий виконавчий лист суду, містить всі три вимоги: скасування постанов, зобовязання направити копії постанов, стягнення коштів. При цьому боржник не вказує в якій частині треба виконати дане рішення саме УДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Перша вимога у виконавчому документі - скасування 10 постанов державного виконавця ВДВС Волноваського РУЮ задоволена самим судом безпосередньо в рішенні від 25.01.2016р., тому не містить зобовязального примусового характеру виконання органами державної виконавчої служби.

Тому колегія суддів погоджується із посиланням в оскаржуваній постанові головного державного виконавця від 25.02.2016р. про відмову в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на положення п. 8 ст. 26 Закону України № 606. А твердження в рішенні суду на безпідставність посилання на таку норму не є переконливими.

Суд першої інстанції, вказуючи у змісті рішення на право державного виконавця на звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення, встановлення або зміну способу і порядку його виконання, не зважив, що головним державним виконавцем у постанові зосереджено увагу на переданні до примусового виконання виконавчого документу з різноманітними вимогами, що передбачають видачу судом окремих виконавчих листів з кожної вимоги і по окремих органах, яким виконання в такій частині підвідомче. На це суд також не звернув уваги.

Друга вимога у виконавчому документі - зобовязання відділу ДВС Волноваського РУЮ видати заявнику копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про зупинення виконавчого провадження - знаходиться в компетенції ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області, на що вказано у змісті цього прийнятого рішення. Проте, дана вимога в числі з іншими різноманітними за характером виконання вимогами заявлена в одному виконавчому листі, який не містить вказівку згідно із положеннями ч. 2 ст. 18 Закону № 606-XIV, в якій частині необхідно виконати судове рішення.

Частиною 2 статті 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Аналогічно за положеннями ч. 2 с. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі

зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно із п. 3.4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2-12р. № 512/5, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, з огляду на положення п. 6 ст. 26 Закону № 606-XIV, державний виконавець правильно відмовив в прийнятті виконавчого документа і відмовив у відкритті виконавчого провадження з мотивів невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, оскільки в ньому наведено в повному обсязі резолютивну частину рішення з трьома вимогами, які відрізняються характером виконання (скасування постанов, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів з державного органу), а також різною підвідомчістю, що потребує видачі окремого виконавчого документа на кожну вимогу.

Третя вимога у виконавчому документі - стягнення з державного органу (відділу ДВС Волноваського району Донецької області) на користь заявника судових витрат, повязаних з розглядом справи (за відрив від звичайних занять, добових), за рахунок коштів, що знаходяться на рахунках органів Казначейства та підлягають передачі (списанню) органами казначейства відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання виконавчого документа суду в повному обсязі такий документ повертається до суду з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Разом з тим, прагнучи виконання рішення в частині стягнення коштів з державного органу ( ВДВС), стягувач ОСОБА_2 звернувся до державної виконавчої служби, а не у відповідності з вимогами наведеного Закону і урядового нормативного акту до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Тож, оскільки законодавчо закріплено, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється тим відділенням державної казначейської служби України в якому обслуговується боржник по рішенню суду, то у державного виконавця були наявні правові підстави для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, оскільки, як погоджується колегія суддів із доводами апеляційної скарги, виконавчий лист предявлено в даній частині не за підвідомчістю виконання рішення (п. 4), тобто до неналежного органу ДВС, уповноваженого виконати його в зазначеній частині.

Прийняття державним виконавцем рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання в повному обсязі по всіх трьох позиціях резолютивної частини рішення суду від 25.01.2016р. не перешкоджає зверненню заявника до суду за видачею виконавчого листа з відзначенням частини рішення - зобовязання відділу ДВС Волноваського РУЮ видати ОСОБА_2 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2015 року та про зупинення виконавчого провадження від 30.06.2015 року за виконавчими листами, виданими Волноваським районним судом Донецької області по справі № 220/1501/14-ц, - що згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» підвідомче Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області і узгоджується із положеннями ст. 19 Конституції України, яка декларує зобовязання органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на зміст оскаржуваної постанови від 25.02.2016р. і наявність всіх перелічених в ній підстав, передбачених ст. 26 Закону № 606-XIV (п.п. 4, 6, 8), колегія суддів не вбачає порушення прав заявника таким прийнятим рішенням головного державного виконавця Шмакова Р.С., бо воно не перешкоджає подальшій реалізації юридичної можливості предявити відповідний вимогам закону виконавчий лист по окремій вимозі судового рішення.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 25.02.2016р. головним державним виконавцем розяснено сааме такий порядок, чим дотримано вимоги ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_4 від 08.02.2016р. згідно штемпеля надійшла до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Донецькій області 24.02.2015р. (а.с. 38, 39) і в наступний день 25.02.2016р. з дотриманням вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем було прийнято рішення.

Тому твердження в рішенні суду про порушення головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Донецькій області Шмаковим Р.С. вимог ст. 22 Закону № 606-XIV є необгрнутованим.

З урахуванням наведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, дії державного виконавця по винесенню постанови про відмови у прийнятті виконавчого документу і відкритті виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам закону, та, як наслідок, необґрунтовано скасував зазначену постанову, безпідставно визнавши в цій частині неправомірними дії головного державного виконавця, і зобовязав його вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 4-с/221/1/2016 по суті повторно за тією ж редакцією виконавчого листа, що є неможливим з огляду на мотивувальну частину даної ухвали апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що за безпідставності заявленої скарги ОСОБА_2 по суті в оскаржуваній частині ухвали суду першої інстанції щодо визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання головного державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 221/5242/15-ц від 08.02.2016р. і відкрити виконавче провадження, понесені заявником судові витрати, повязані з розглядом справи (проїзд, добові), за наслідками перегляду справи в апеляційному суді не підлягають компенсації ОСОБА_2 за рахунок заінтересованих осіб головного державного виконавця Шмакова Р.С. і Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Тому оскаржувана ухвала суду в частині стягнення на користь заявника за рахунок УДВС ГТУЮ в Донецькій області судових витрат також у відповідності із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні вимог скарги заявника в цій частині.

Відповідно до ст.ст. 88, 388 ЦПК України у зв'язку із відмовою в задоволенні скарги заявника в порядку розділу VII ЦПК України, на нього покладаються документально підтверджені понесені Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1378грн. за подачу апеляційної скарги (а.с. 96).

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 28 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50297964 від 25.02.2016р. та зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 прийняти до виконання виконавчий лист № 221/5242/15-ц від 08.02.2016р. і відкрити виконавче провадження, а також в частині стягнення судових витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Т.Г.Ігнатоля

ОСОБА_5