Справа № 445/1339/16 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/5793/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишин О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», з участю третьої особи Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, про забезпечення позову,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», з участю третьої особи Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву,про визнання договору іпотеки недійним.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 15.07.2016 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду на 27.09.2016 рік.

18.07.2016 року позивач ОСОБА_2 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії по відчуженню будинковолодінь № 19 та № 19А по вул. Привокзальній в с. Вороняки Золочівського району Львівської області.

В обґрунтування вимог заяви покликається на те, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходяться оригінали документів на право власності на об»єкт обтяження будинковолодіння № 19 та № 19А по вул. Привокзальній в с. Вороняки, Золочівського району Львівської області. На сайті інтернету виставлено на продаж зазначені вище будинки, чим порушено права позивачки та її дітей, хворої матері, оскільки вартість будинку значно занижена. Крім цього, будинок виставлений на продаж увесь, однак предметом іпотеки є лише його частина.

Оскаржуваною ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 18 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії по відчуженню будинковолодінь № 19 та № 19А по вул. Привокзальній в с. Вороняки, Золочівського району Львівської області.

Ухвалу звернуто до негайного виконання.

Зобов»язано сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Золочівського управління юстиції у Львівській області внести запис в Державний реєстр речових прав щодо заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню вищевказаних будинковолодінь.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк», вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що заява про забезпечення позову повинна бути належним чином обґрунтована, містити конкретні обставини, які б давали можливість суду здійснити відповідні заходи забезпечення позову.

Покликається на те, що сама по собі наявність у відповідача правовстановлюючих документів на будинок, не може свідчити про вчинення будь-яких дій щодо можливого відчудження майна, а також бути підставою здійснення судом заходів забезпечення позову.

Звертає увагу, що правовстановлюючі документи на будинок у відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходяться вже 11 років, з моменту укладення кредитного договору, однак чому саме зараз зазначена обставина стала викликати загрозу відчуження майна, позивач не конкретизувала.

Також, суд не вказав в оскаржуваній ухвалі, який інтернет-сайт містить оголошення про продаж спірного майна, хто його створив, його зміст та яке воно має відношення до спірного майна.

Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 липня 2016 року, постановити нову, якою відмовити заявнику у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення доводів скарги, а також пояснення позивачки та її представника на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 152 ЦПК України не є вичерпний тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», з участю третьої особи Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву,про визнання договору іпотеки недійним.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначала, що не вжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити спірне майно в позасудовий спосіб, що передбачено іпотечним застереженням у договорі, просила заборонити відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії по відчуженню спірного будинковолодіння.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Судова колегія звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії по відчудженню нерухомого майна, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, предметом якого є будинковолодіння № 19а по вул. Привокзальній в с. Вороняки Золочівського району Львівської області.

На підтвердження належності на праві часткової власності ОСОБА_2 9/25 частин будинку № 19 по вулиці Привокзальній, в с. Вороняки, Золочівського району, Львівської області, позивач надала інформаційну довідку із єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів виходить з того, що незважаючи на те, що позивач просить забезпечити позов в спосіб заборони відповідачу вчиняти певні дії з майном яке належить іншим особам, а не відповідачу, однак таке є предметом спору в розумінні процесуального закону, при цьому відповідач, як іпотекодержатель, на підставі іпотечного застереження, передбаченого у договорі іпотеки від 30.09.2005 року, має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, встановленому ст. 36 ЗУ «Про іпотеку».

Таким чином, з'ясувавши відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, судова колегія приходить висновку про те, що заява про забезпечення позову є підставною та підлягає задоволенню.

Крім цього, як розяснено Верховним Судом України у п. 10 Постанови Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 303, 304 п. 1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Приват Банк» відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_5