У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Хрещатик», про визнання недійсним протоколу конкурсної комісії та визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що Філія 14 ПП «Нива-В.Ш.» згідно протоколу конкурсної комісії № 34 від 18 жовтня 2011 року визначена переможцем у конкурсі та їй надано право на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1. Вважала, що оскільки у протоколі № 34 від 18 жовтня 2011 року не міститься підпису представника Філія 14 ПП «Нива-В.Ш.», тому в порушення п. 5.12.6 Інструкції про проведення виконавчих дій Філією 14 ПП «Нива-В.Ш.» визначено переможцем без її участі у конкурсі.

Позивач зазначала, що наведене вище також підтверджується відсутністю реєстру учасників конкурсу та генерального договору про реалізацію арештованого майна. Вважала договір № 1411208 про надання послуг по організації і приведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 19 жовтня 2011 року, укладений між підрозділом примусового виконання рішень підрозділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (далі - ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області) та Філією 14 ПП «Нива-В.Ш.», недійсним у зв'язку з тим, що його було підписано та передано на виконання начальником ППВР ПДВС ГУЮ у Львівській області у порушення вимог п. 5.12.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, оскільки відповідно до зазначеного пункту Інструкції такий договір мав бути підписаний державним виконавцем, який проводив вилучення майна, однак такий підпис у оскаржуваному договорі відсутній.

На підставі наведеного просила суд визнати недійсним протокол конкурсної комісії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області № 34 від 18 жовтня 2011 року в частині визначення переможцем ПП «Нива-В.Ш.» та передачі їй на реалізацію квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 Визнати недійсним договір № 1411208 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 19 жовтня 2011 року, укладений між ПВР ПДВС ГУЮ у Львівській області та Філією ПП «Нива-В.Ш.» на реалізацію зазначеної вище квартири.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним протоколу конкурсної комісії, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачено ст. 16 ЦК України, оскільки оспорюваний протокол конкурсної комісії в частині визначення переможця та передачу йому на реалізацію квартири не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України, так як не є обов'язковим до виконання нормативним актом, а лише фіксацією визначення переможця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів на реалізацію квартири, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підписання державним виконавцем чинним на момент укладення оспорюваного договору законодавством не було передбачено, оскільки відповідно до п. 5.12.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України 15 грудня 1999 року № 74/5, договір про надання послуг з реалізації арештованого майна підписується начальником органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого вилучено майно, та уповноваженим представником спеціалізованої торговельної організації, яка визначена переможцем конкурсу з передачі цього майна на реалізацію.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Т.Л. Ізмайлова