Провадження № 22-ц/779/1193/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Мелінишин Г.П.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що, 30 липня 2011 р. позивач надав відповідачу позику в сумі 125000 доларів США під 3% в місяць до 30 липня 2012 р. однак відповідач не повернув позику, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача 8710000 гривень.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 8710000 гривень, 3654 гривень судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу вважаючи його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд задовольняючи позов, не врахував того, що з нього стягнуто кошти, які він спрямував на розвиток ТзОВ «Фірма Прокіп», засновником якої були він та позивач ОСОБА_4 Вказує, що він написав розписку від себе, хоча кошти витратив на придбання дорогого обладнання для діяльності товариства. Він вийшов із товариства не одержавши частки майна, а ОСОБА_4 являється єдиним учасником товариства. А отже, зазначена розписка написана під впливом обману.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував викладені факти, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

За таких обставин апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апелянт доводи апеляційної скарги підтримав, просив про їх задоволення.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечила.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку, що у відповідності до чинного законодавства боржник зобовязаний повернути грошові кошти позичальнику, згідно умов укладеного між ними договору. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути гроші то їх слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Розрахунок, поданий суду стороною позивача з уточненням, суд першої інстанції вважав правильним, з яким також погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2011 року позивач надав відповідачу позику в сумі 125000 доларів США під 3% в місяць до 30 липня 2012 року. Відповідно до змісту розписки відповідач отримав від позивача 125000 доларів США під 3% в місяць. Дані обставини підтверджені письмовими доказами та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Колегія суддів вважає, що судом правомірно взято до уваги розписку, як належний доказ про отримання грошових коштів відповідачем у позивача. Доказів на спростування того, що ОСОБА_2 не отримував спірних коштів у ОСОБА_4 або що ним вони повернуті останньому в матеріалах справи немає. Не надано таких доказів і в засіданні апеляційного суду. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не заперечував факт отримання у ОСОБА_4 зазначених у розписці коштів, однак зазначив що ці кошти призначалися для спільної підприємницької діяльності. Разом з тим доказів на підтвердження своїх слів не подав.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання відповідача з того приводу, що кошти отримані відповідачем ним спрямовано на розвиток ТзОВ «Фірма Прокіп», засновником якої були він та позивач, оскільки таких умов у розписці не зазначено. Такі доводи є голослівними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів констатує, що судом правильно взято до уваги заяву сторони позивача про уточнення позовних вимог щодо врахування змін курсу іноземної валюти та доданий розрахунок заборгованості станом на день ухвалення рішення.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про наявність підстав для задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6