Справа № 627/430/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого Вовк Л.В.

з участю секретаря Солонецької О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

В квітні 2016 року року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк "ПриватБанк»" ( далі- ПАТ КБ « ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 135,23 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 05.09.2007 р. укладено кредитний договір б/н, відповідно умов якого ОСОБА_1 надав позичальнику кредит у розмірі 2550,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Банк всі свої зобов»язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте відповідач свої кредитні зобов»язання перед Банком не виконує , на вимогу повернути кредит та відсотки , відповідач не реагує , тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов не визнав , прохав відмовити та застосувати строки позовної давності.

Суд, вивчивши докази по справі , дійшов наступних висновків .

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.09.2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н ,за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2550 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства .

Відповідач свої зобов»язання не виконувала у зв»язку з чим виникла заборгованість станом на 29.02.2016 року у сумі 19 135,23 грн. ., з них 2523,50 грн. заборгованість за кредитом , 11141,03 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом , 4083,31 грн. заборгованість за пенею та комісією , 500,00 грн. штраф ( фіксована частина) , 887,39 грн. - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги позивача підтверджуються заявою з «Умовами та правилами надання банківських послуг», « Правилами користування платіжною карткою» , « Тарифами Банку» , розрахунком заборгованості станом на 29.02.2016 року у сумі 19 135,23грн .

В матеріалах справи міститься заява відповідача від 22.11.2016 року про застосування наслідків спливу позовної давності .

Згідно ст. 256 , ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови в позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події , з якою пов»язано його початок .

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня ,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу ,яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд .

Таким чином ,у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором , позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами , повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу .

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається , що позовна давність спливла і до додаткової вимоги .

Відповідно до розрахунку суми заборгованості , ОСОБА_2 отримавши кредит , кошти за договором взагалі не сплачувала. Жодної проплати за кредитом не було, з моменту видачі кредитни коштів і до теперішнього часу ,сплата заборгованості не проводилась , про що свідчить довідка ПАТ КБ « ПриватБанк»..

Разом з тим , із матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду лише 04 квітня 2016 року , про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду, тобто позивач звернувся за захистом свого права з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності , тобто після спливу позовної давності .

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено , що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.267 ЦК України , якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності , порушене право підлягає захисту.

Підстав для відмови по суті позовних вимог у суду не має , однак , відповідач в своїй заяві прохає застосувати строки позовної давності. Суд вважає , що строк звернення до суду з позовом пропущено без поважної причини, про застосування позовної давності заявлено відповідачем до ухвалення рішення , підстав для поновлення строку позовної давності , суд не вбачає.

Суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав у жовтні 2007 р., коли відповідач припинив погашати заборгованість за договором, тобто саме з цього місяця розпочався перебіг позовної давності.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимога позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України , ст.ст. 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3