АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6533/15 Номер провадження 22-ц/786/1525/16Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість по кредитному договору в розмірі 110137,09 грн. судовий збір у розмірі 1652,06 грн., а всього 111789,15 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилось ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_2, яка у поданій апеляційній скарзі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права прохає скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вказує, що пеня є видом забезпечення зобовязання, а не способом відшкодування збитків; заявлений ними її розмір є розумним та справедливим, а висновки суду про скрутне матеріальне становище відповідача не відповідають обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши представника позивача, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.12.2012 року між сторонами укладений договір № 006-Z/045999 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue.

27.12.2012 року між цими ж сторонами укладений договір № 300-040879/12-00938-вкл-к на відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, відповідно до умов якого на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням Картки VISA Instant Issue № 668298, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності Відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 19999,99 грн. зі сплатою процентів за користування Кредитним ресурсами в розмірі процентної ставки 60 % річних, а позичальник зобовязується повністю повернути отримані в рахунок Відновлювальної кредитної лінії Кредитні ресурси в строк до 28.12.2015 р. та сплатити проценти за користування Кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у строки, встановлені цим Договором.

Позивачем перераховані кошти, обумовлені кредитним договором .

У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 23.10.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 150646 грн. 87 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 1621 грн. 63 коп., заборгованості простроченої за кредитним договором 18360 грн. 87 коп., нарахованих відсотків по заборгованості 86154 грн. 59 коп., нарахована пеня у розмірі 44509 грн. 78 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не належним чином виконує зобовязання за договором, тому за ним утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. При цьому, врахувавши розмір заборгованості, майновий стан відповідача та положення ст. 551 ЦК України, районний суд дійшов висновку про зменшення розміру пені до 4000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вірно встановивши, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з нього на користь банку заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.

При цьому, судом першої інстанції надана вірна оцінка запереченням відповідача щодо підписання кредитного договору в стані сильного душевного хвилювання, не отримання кредитної картки та кредитних коштів. Взято до уваги визнання відповідачем підписів на кредитному договорі та інших повязаних з оформленням кредитного договору документах, у тому числі і підпис про отримання кредитної картки. Враховано ту обставину, що 27.10.2014 року на адресу позивача надана заява про визнання заборгованості по спірному кредитному договору та бажання здійснювати погашення боргу шляхом щомісячних платежів.

З огляду на те, що до розгляду даної справи в суді відповідач не звертався до банку та прокуратури з заявами про вчинення відносно нього шахрайських дій щодо оформлення кредитного договору, суд дійшов вірного висновку про те, що звернення відповідача до компетентних органів у квітні 2016 року з цього приводу є намаганням уникнути відповідальності за кредитним договором та уникнути повернення кредитних коштів.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що часткове визнання відповідачем заборгованості по кредитному договору свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Як установлено судом, пунктом 6.1 договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплаті процентів, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2. , 2.1.1., 4.3., 4.4. цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за увесь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням розміру заборгованості відповідача перед банком, яка складається з заборгованості за кредитом 1621 грн. 63 коп., заборгованості простроченої за кредитним договором 18360 грн. 87 коп., нарахованих відсотків по заборгованості 86154 грн. 59 коп., а також майнового стану відповідача, який згідно копії трудової книжки (а.с.115-119) звільнений з роботи за угодою сторін 30.04.2015 р., суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України та зменшив суму пені з 44509,78 грн. до 4000,00 грн.

При цьому, суд першої інстанції врахував розяснення, викладені в Пленумі ВССУ у п. 27 Постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, згідно яких, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання), що узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі № 6-100-цс14 від 03 вересня 2014 року.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги, у тому числі про неправомірність зменшення судом пені, вірних висновків суду не спростовують, відтак не заслуговують на увагу колегії суддів та фактично зводяться до незгоди з рішенням.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1