Справа №173/1787/16-ц
Провадження №2/173/901/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 грудня 2010 року помер рідний брат позивача ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 4,200 га на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Кадастровий № -01-063-0580). Земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту ДП №017044 від 25 грудня 2003 року, проте в ньому зазначено прізвище «Макоід», хоча після реєстрації шлюбу 24 квітня 1998 року ОСОБА_4 змінив своє прізвище на «Хижняк». На цю помилку за життя брат ніколи не звертав увагу, проте через цю невідповідність у документах нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,200 га на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Кадастровий № -01-063-0580) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач позов визнав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

24 грудня 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). ОСОБА_3 є рідним братом позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4, батьками якого записано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.12), свідоцтвом про народження ОСОБА_2, батьками якого також записано ОСОБА_5 та ОСОБА_1, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, яким було встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_2 (а.с.13). ОСОБА_4 змінив своє прізвище на «Хижняк» у звязку з реєстрацією шлюбу 24 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8) та довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану від 2 грудня 2004 року (а.с.14).

На час своєї смерті ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 4,200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер -01-063-0580), що підтверджується державним актом на право власності на землю ДП № 017044, виданий 25 грудня 2003 року (а.с.10). проте у державному акті прізвище власника земельної ділянки зазначено як «Макоід». Підставою для видачі державного акту було розпорядження голови районної державної адміністрації від 5 грудня 2003 року № 403-р, в якому прізвище власника земельної ділянки також зазначено як ОСОБА_4, що підтверджується архівним витягом від 3 листопада 2016 року (а.с.52). Виправити зазначену помилку у державному акті неможливо, оскільки власник земельної ділянки помер. У звязку з розбіжностями у документах постановою державного нотаріуса від 10 грудня 2012 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с.15).

З матеріалів спадкової справи, яка була досліджена у судовому засіданні, видно, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини інші спадкоємці, окрім позивача, не зверталися. Мати померлого, ОСОБА_1 подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно з витягом із спадкового реєстру заповіти та спадкові договорі від імені ОСОБА_3 не зареєстровано. Те ж саме підтверджується довідкою Зарічанської сільської ради від 24 квітня 2012 року № 342. Також згідно з довідкою Зарічанської сільської ради № 341 від 24 квітня 2012 року на момент своєї смерті ОСОБА_3 проживав один. Отже, встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його рідний брат ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області загальною площею 4,200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_2 прийняв спадщину, то до позивача перейшло право власності на це нерухоме майно, проте його право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,200 га на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер № -01-063-0580) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 24 грудня 2010 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко