У Х В А Л А

11.11.2016 Справа №607/12717/16-ц

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 11 листопада 2013 оку по 10 листопада 2016 року в розмірі 15629,39 гривень, трьох процентів річних за період з 29 жовтня 2015 року по 10 листопада 2016 року в розмірі 930,88 гривень, інфляційних втрат за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року в розмірі 3693,30 гривень за неналежне виконання відповідачем укладеного між ними договору позики.

Ухвалою суду від 11 листопада 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 майно та грошові кошти на його банківських рахунках.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги такі обставини:

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2014 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_1 56812,68 гривень заборгованості за договорами позики. 08 липня 2016 року заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 25382,14 гривень інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання відповідачем укладеного між ними договору позики.

Проте, вказаних рішень суду ОСОБА_2 не виконує, а тому позивач вважає, що набув права на отримання від відповідача відповідних нарахувань, зокрема процентів за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 11 листопада 2013 року по 10 листопада 2016 року в розмірі 15629,39 гривень, трьох процентів річних за період з 29 жовтня 2015 року по 10 листопада 2016 року в розмірі 930,88 гривень, інфляційних втрат за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року в розмірі 3693,30 гривень.

Наведені обставини дають можливість дійти до висновку, що між сторонами дійсно виник спір.

Разом із тим, позивачем не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом не встановлено підстав, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Твердження позивача про можливість відповідача відчужити належне йому майно не обґрунтовано жодними доказами.

Також, у заяві про забезпечення позову не зазначено ніяких доказів на підтвердження того, що у відповідача є майно та грошові кошти на банківських рахунках.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача про наміри відповідача відчужити нерухоме майно.

Позов предявлено на суму 20253,57 гривень. Співмірності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача цим позовним вимогам, позивачем не обґрунтовано.

На підставі наведеного суд не може прийти до обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

З цих підстав заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя