Провадження № 2/760/5857/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, Компанії «Солдекс Лімітед», Компанії «Діанатус менеджмент Лімітед», ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати право власності за ОСОБА_1 на все спільне сумісне майно спільно нажите під час подружнього життя з ОСОБА_2 та судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не викладені обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач обґрунтовує заявлені вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, позивачем не зазначено за яких правових підстав необхідно визнати знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та в чому конкретно, на думку позивача, відбулося порушення її прав, та як наслідок обраний спосіб захисту на поновлення таких прав.

Звертаю увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу та джерелом його набуття за спільні кошти або спільна праця подружжя.

Також зі змісту позову не вбачається викладу обставин справи в обґрунтування наявності порушених прав позивача, зокрема, в частині відчуження майнових прав на знаки для товарів і послуг.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на відсутність згоди другого з подружжя на відчуження таких прав, проте не зазначає, які її права є порушеними, у зв'язку з цим.

Виходячи з вищенаведеного, згідно з чинним законодавством позивачу необхідно викласти вимоги та обставини як правові підстави пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, з посиланням на докази в підтвердження кожної обставини, що обґрунтує заявлені вимоги, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

При цьому, суд звертає увагу, що зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину на яку посилається позивач в обґрунтування позову є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення посилань на докази, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити належну підготовку справи до розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору або документ, що звільняє від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Разом з тим, позивачем не надано до позову оригіналу квитанції про сплату судового збору, а також копії позову з додатками відповідно до кількості сторін у справі.

Так, позивачем подано лише один екземпляр позовної заяви в якій міститься посилання на додатки, які не були долучені до поданого позову.

З огляду на викладене вище, позивач має сплатити та надати оригінал квитанції про сплату судового збору виходячи з вимог майнового характеру у розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 мінімальних розмірів заробітної плати, тобто у розмірі 6890,00грн.

Відповідна оплата даного судового збору повинна бути здійснена на р/р отримувача 0010, утримувач коштів УДКСУ у Солом`янському районі м. Києва, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, Банк отримувача ГУДКУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО) 820019, Код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Також позивач має надати до суду копію позову з додатками відповідно до кількості сторін у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі та надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: