АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/5133/15-ц
Провадження № 22-ц/792/809/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - міський відділ Державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

встановила:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №HMK0GA від 11.07.2008р. у сумі 187211,02 доларів США, що еквівалентно 4101793грн.39коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.07.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №HMK0GA, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 41725,12 доларів США на строк до 11.07.2013р., а позичальник зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязалася відповідати в повному обсязі за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 41725,12 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідач не здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору, а тому станом на 13.07.2015р. заборгованість по

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - ОСОБА_6

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія : 27

кредиту складає 187211,02 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №HMK0GA від 11.07.2008р. у сумі 177417,55 доларів США, що еквівалентно 4268666грн.38коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на 24.11.2015 року заборгованість по кредитному договору становить 189491,62 доларів США. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2011р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.07.2008р. звернуто стягнення на предмет іпотеки: будинок загальною площею 64,9 кв.м, розташований за адресою: вул.Онуфрієвська (Кармалюка), буд. 27а, м.Камянець-Подільський Хмельницької області, який належить ОСОБА_7 на праві власності, та земельну ділянку біля нього. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлена у сумі 290502грн. Тому, просять стягнути заборгованість по кредиту у сумі 177417,55 доларів США, що еквівалентно 4268666грн.38коп.

Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 вересня 2015 року до участі у справі залучено в якості третьої особи- міський відділ ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов та просила визнати припиненою поруку по кредитному договору. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що у кредитному договорі строк виконання основного зобовязання визначений 11 липня 2013 року. Тому з 11.07.2013 року розпочався перебіг шестимісячного строку звернення із вимогою до поручителя про виконання зобов'язань за кредитним договором. Оскільки із позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся у 2015 році, то порука припинилась відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України.

Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 обєднано в одне провадження із первісним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №HMK0GA від 11.07.2008р., з урахуванням суми коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, в сумі 55752,62 доларів США, в т.ч.: 38753,32 доларів США - заборгованість за кредитом, 13638,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3360,42 - доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 150000грн. - пеня. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» по 12335грн.79коп. судового збору з кожної. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення змінити та відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» тазадовольнити її зустрічний позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що судом не враховано, що банк змінив строк виконання зобовязання, а тому саме з 29.09.2010 року протягом шестимісячного строку позивач повинен був звернутися із вимогою до поручителя про виконання зобов'язань за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначила, що у звязку із повним виконанням рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 24 травня 2011 року, яким в рахунок погашення заборгованості по даному кредитному договору звернуто стягнення на предмет іпотеки, правовідносини між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинились. Суд першої інстанції стягнув заборгованість з урахуванням суми коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, однак судом не досліджено докази щодо розміру коштів, одержаних від реалізації предмета іпотеки. Також, апелянт вважає, що судом безпідставно не застосовано строк позовної давності до даних правовідносин, оскільки останній платіж по кредиту відповідач здійснила 23.04.2009 року.

Апелянти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися. ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 також підлягає задоволенню.

Представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційних скарг, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Представник третьої особи без самостійних вимог - міського відділу Державної виконавчої служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_8 належним чином не виконувала умов кредитного договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідачів.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що договором поруки передбачено, що порука припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, в межах якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до поручителя про стягнення заборгованості.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону в повній мірі.

У звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що 11.07.2008р. між ПАТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір №HMK0GA, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 44350,78 доларів США на наступні цілі: у розмірі 41725,13 доларів США на споживчі цілі, з них 40000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 1200 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 315,08 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 210,05 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 2625,65 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, з кінцевим терміном повернення 11.07.2013р. Періодом сплати сторони визначили з 10 по 15 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1090,31 доларів США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток №2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.8.1).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит, що не оспорюється сторонами.

Пунктом 2.3.3 зазначеного кредитного договору передбачено право банку при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами договору, змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.ст.212, 611, 651 ЦК України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

Пунктами 5.1, 8.4 кредитного договору №HMK0GA від 11.07.2008р. передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений в п.8.4 договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 11.07.2008р., відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.18).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Пунктом 12 договору поруки від 11.07.2008р. передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5(пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Таким чином, умови договору поруки свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України.

Свої зобовязання відповідно до кредитного договору відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконувала: не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані відсотки за користування кредитом.

17.09.2010 р. банком було направлено позичальнику ОСОБА_4 повідомлення про заборгованість по кредитному договору в сумі 23542,72 доларів США станом на 16.09.2010 р. з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення та було попереджено про намір звернути стягнення на предмет застави. Копію повідомлення ОСОБА_4 отримала 22.09.2010р.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

За таких обставин, строк виконання зобовязань для відповідача ОСОБА_4 настав 29.09.2010 року і кредитор був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом пяти років. Позов про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 предявлено 03.08.2015 року.

Тому, не заслуговують на увагу посилання апелянта ОСОБА_3 на те, що порука припинена, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

18.11.2010р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 про звернення стягнення на майно. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2011р. позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НMK0GA від 11.07.2008 р. в розмірі 52534,42 долари США, що еквівалентно 419419грн.05коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки: будинок загальною площею 64,9 кв.м, який розташований за адресою: вул.Онуфрієвська (Кармалюка), буд. 27а, м.Камянець-Подільський Хмельницької області, який належить ОСОБА_7 на праві власності, та земельну ділянку біля нього, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» зі складанням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлена в сумі 290502грн.; виселено ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 з будинку №27а, по вул.Онуфрієвська (Кармалюка) в м.Камянець-Подільському Хмельницької області зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м.Камянець-Подільський.

Рішення суду виконано в частині виселення, реалізація предмета іпотеки не відбулась, що не оспорюється сторонами та підтверджується постановами державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2011 року та довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності реального виконання зобовязання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.

Безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до п.5.5 кредитного договору сторони домовились, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю пять років.

Частиною другою ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», предявивши позов про звернення стягнення на майно, перервав позовну давність, а тому посилання апелянта на позовну давність як на підставу відмови у позові про стягнення заборгованості по кредиту, є необґрунтованим.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_4 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі стягнути солідарно заборгованість по кредиту з відповідачів.

Разом з тим, визначаючи розмір вимог банку та всі його складові, що підлягають сплаті, суд припустився помилки, оскільки не правильно визначив розмір заборгованості по відсоткам та комісії.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту станом на 24.11.2015 року загальна заборгованість за кредитом становить 189491,62 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 38753,32 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 13638,88 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3360,42 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 133739 доларів США (а.с.75).

Згідно із ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд першої інстанції правомірно визначив заборгованість за кредитом і процентами в іноземній валюті. Положення ч. 2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення комісії та неустойки.

При цьому судом враховується, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на час укладення кредитного договору мав дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому заборгованість по тілу кредиту та відсоткам підлягає стягненню у доларах США (а.с.109-111).

Відповідно до ст.27,31 ЦПК України представник позивача зменшив позовні вимоги та визначив розмір заборгованості по кредитному договору у сумі 177417,55 доларів США, а саме заборгованість по кредиту 38753,32 доларів США; заборгованість по відсоткам 8878,85 доларів США; заборгованість по комісії 1897,65 доларів США, що еквівалентно 45657грн.45коп., пеня 127887,73 доларів США, що еквівалентно 3076978грн.78коп.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду України №6-100цс14 від 03.09.2014 року.

Колегія суддів враховує, що розмір пені у сумі 3217760грн.34коп. значно перевищує суму заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, а тому вважає, що суд першої інстанції правильно зменшив розмір пені та визначив у сумі 150000 грн.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, суд вважає за можливе в межах заявлених вимог стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору №HMK0GA від 11.07.2008р. у сумі 47632,17 доларів США та 195657грн.45коп., а саме: заборгованість по кредиту 38753,32 доларів США; заборгованість по відсоткам 8878,85 доларів США; заборгованість по комісії 45657грн.45коп., пеню у сумі 150000грн.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 187211,02 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову 4101793грн.39коп. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3654грн. Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути 177417,55 доларів США. Позовні вимоги задоволено, а тому на користь позивача з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати у сумі по 1827грн. з кожної. Апелянту ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення. Тому, з ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати у сумі 4555грн.32коп. ((3654+487,20)х110%).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року в частині стягнення заборгованості та судових витрат змінити.

Викласти абзаци 2,3 резолютивної частини рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2016 року в наступній редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору №HMK0GA від 11.07.2008р. у сумі 47632,17 доларів США та 195657грн.45коп., а саме: заборгованість по кредиту 38753,32 доларів США; заборгованість по відсоткам 8878,85 доларів США; заборгованість по комісії 45657грн.45коп., пеню у сумі 150000грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по 1827грн. з кожної.»

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати у сумі 4555грн.32коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ (ОСОБА_10)

Судді: /підпис/ (ОСОБА_11)

/підпис/ (ОСОБА_12)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова