Справа № 761/2250/16-ц
Провадження № 2/761/3383/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.,
при секретарі Кріт І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За таких обставин, посилаючись на те, що моральну та матеріальну шкоду було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом, позивач просить стягнути з матері підозрюваного ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - 6 837,00грн., та 6 837,00грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 13 674,00грн.
В судовому засіданні позивача позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Пояснила, що вартість золотого ланцюжка, який з її шиї зірвав підозрюваний ОСОБА_3, становить 6 837,00грн., що підтверджується ідентифікуючим виріб товарним ярликом, в якому зазначено вагу дрогоцінного металу, розмір, пробу та ціну. Оригінал товарного ярлику Позивачкою долучено до матеріалів справи. Також Позивачка обґрунтувала розмір завданої їй злочинними діями ОСОБА_3 моральної шкоди. Наголосила на тому, що вона відчула страх, занепокоєння, була вимушена вчинити дії на повернення викраденого у неї майна, а також перебували у органі досудового розслідування, витрачати свій особистий час, що завдало їй глибоких душевних страждань, які вона оцінює у розмірі 6 837,00грн. Також Позивачка надала копію медичної картки амбулаторного хворого щодо стану її здоров'я, на підтвердження того, що після неправомірних дій ОСОБА_3 вона вимушена була звертатись до лікаря.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду вищевказаного кримінального провадження підтверджено, що дії відповідача, спрямовані на заволодіння грошовими коштами позивача, є неправомірними і цими діями останньому було завдано матеріальної та моральної шкоди.
Однак, згідно акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 250 від 20 жовтня 2015 року у період правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_3 підозрюється, він виявляв ознаки шизофренії параноїчної, дефективного стану, психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин з синдромом залежності. За своїм психічним станом у період правопорушення. у скоєнні якого ОСОБА_3 підозрюється, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та у теперішній час останній потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року до ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1186 ЦК України якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів тощо.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України).
Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
З урахуванням всього наведного вище, суд приходить до висновку, що Позивачкою доведено розмір завданої їй злочином матеріальної шкоди, а моральну шкода, яка є співмірною з пережитими нею душевними стражданнями в результаті протиправних дій особи, якій повідомлено про підозру, і за яку в силу положень чинного законодавства має відповідати її законний представник - мати, тобто Відповідач у даній справі, суд оцінює у 2 000,00грн..
Докази того, що у ОСОБА_3 наявні інші особи, які в силу ст.1186ЦК України мають відповідати за завдану ним шкоду перед потерпілою, Позивачем у даній справі, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - 6 837,00грн., а у відшкодування моральної шкоди 2 000,00грн., а всього 8 837,00грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: