У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Сумської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з 31 серпня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5. 18 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано у судовому порядку, дочка залишена на вихованні матері і після цього виникло питання про участь батька у вихованні спільної дитини. Для вирішення вказаного питання Виконавчий комітет Сумської міської ради рішенням від 16 вересня 2014 року визначив спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки у формі систематичних побачень з нею щосуботи місяця з 17.00 години до 20.00 години, щонеділі місяця з 16.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини, з урахуванням стану здоров'я останньої та інших обставин, що мають істотне значення. Однак, посилаючись на те, що при спілкуванні з дитиною відповідач почав вчиняти сварки, що негативно відобразилось на психіці дочки, так як після побачень вона не могла довго заснути, втрачала апетит і вела себе нервово, позивачка просила суд встановити інший порядок участі батька у вихованні дитини, а саме: у формі систематичних побачень з нею кожної другої суботи місяця з 17.00 години до 18.00 години у присутності матері дитини та представника Служби у справах дітей Сумської міської ради.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_5, у формі систематичних побачень з нею кожну першу і третю суботу місяця з 10.00 години до 13.00 години у присутності матері дитини, до досягнення ОСОБА_5 шестирічного віку. Після досягнення ОСОБА_5 шестирічного віку визначено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні дочки у формі систематичних побачень з нею кожну першу і третю суботу місяця з 10.00 години до 13.00 години.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 01 грудня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2015 року в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини змінено. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_5 у формі систематичних побачень з нею щосуботи місяця з 10.00 години до 13.00 години, щонеділі місяця з 10.00 години до 13.00 години, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 -порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 31 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, а дочку ОСОБА_5 залишено на виховання матері ОСОБА_2

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 вересня 2014 року № 426 визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5, яка проживає з матір'ю, у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: щосуботи місяця з 17.00 години до 20.00 години, щонеділі місяця з 16.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідач працює і перераховує кошти на утримання дитини, що вбачається з відповідних письмових доказів. Також він піклується про розвиток дочки, приймає участь в її утриманні та виявляє бажання спілкуватись з дитиною, бере участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що негативний вплив батька на виховання дитини не підтверджений відповідними доказами, врахувавши принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, дійшов обґрунтованих висновків про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_5

При цьому, оскільки позивач та відповідач безпричинно сваряться у присутності дитини, що негативно впливає на неї, суд апеляційної інстанції правильно визначив те, що систематичні побачення ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_5 повинні проводитись без присутності матері дитини.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 01 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко