Справа № 219/5616/16-ц
Провадження № 2/219/2914/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання втратившими право користування житловим приміщенням, -
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої він просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком № 36 по вул. Пушкіна в м. Бахмут Донецької області. Вказує, що є власником будинку № 36 по вул. Пушкіна в м. Бахмут Донецької області на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2009 року, в спірному будинку зареєстровані він, його рідний брат ОСОБА_4, його дядько ОСОБА_3 та зовсім чужа йому людина ОСОБА_2, відповідачі за зазначеною адресою не проживають: ОСОБА_2 - з 2010 року, ОСОБА_3 - з 2012 року, ОСОБА_4 - з 2002 року, що перешкоджає йому вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг. Те, що на теперішній час в будинку прописані відповідачі порушує його права як власника, а тому просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до довідки, яка видана головою квартального комітету № 28 від 23.05.2016 року про склад сімї, за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Пушкіна,36 зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_4 - брат, ОСОБА_3 дядько, ОСОБА_2 не має родинних звязків, ОСОБА_5 брат дружини (а.с.97).
Згідно акту про не проживання та довідки від 23.05.2016 року, складеного головою квартального комітету № 28, встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1- власник, ОСОБА_2 фактично не мешкає з квітня 2010 року, ОСОБА_3 фактично не мешкає з листопада 2012 року, ОСОБА_4 фактично не мешкає з лютого 2002 року (а.с.98-99).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа виконуючого обовязки головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» ОСОБА_7 від 7.11.2016 року № 3903, громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебувають, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Артемівської ЦРЛ не зверталися, медична допомога вдома не надавалась, на психіатричному обліку не перебувають(а.с.92).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає з квітня 2010 року, ОСОБА_3 з листопада 2012 року, ОСОБА_4 з лютого 2002 року у спірному будинку, ним не користуються, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком № 36 по вул. Пушкіна в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224, ЦПК України, ст.ст. 319, 321,405 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком № 36 по вул. Пушкіна в м. Бахмут Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_9