Ухвала

іменем україни

23 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до ОСОБА_4 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - Управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми із військового збору, перерахованого Управлінням до відповідного бюджету в розмірі 1 806 грн 85 коп., оскільки зазначені кошти були неправомірно перераховані відповідачу.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункув розмірі 81 562 грн 53коп. та витрат на правову допомогу в сумі 25 010грн 75 коп., посилаючись на те, що його було звільнено з посади командира спеціального батальйону «Титан» Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області 30 грудня 2014 року, а остаточний розрахунок було проведено лише 03 лютого 2015 року.

У листопаді 2015 року Управління подало до суду клопотання про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4, оскільки виниклий між сторонами спір про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської областівід 08 квітня 2016 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської областівід 08 квітня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено Управлінню в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

У касаційній скарзі Управління просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК Українисуд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За правилами ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноваженьабо іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Закриваючи провадження в зазначеній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив з того, що спір відноситься до публічно-правового, оскільки відповідачем виступає суб'єкт владних повноважень, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесений до компетенції адміністративних судів.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Тобто, спір набуває публічно-правового за умови не тільки наявності серед спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ними у цих відносинах владних управлінських функцій-тобто діяльності з виконання покладених на них Конституцією чи Законами України завдань.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд прийшов до вірного висновку, виходячи з того, що вимоги ОСОБА_4 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку ґрунтуються на стягненні матеріальної шкоди, пов'язаної з затримкою з ним розрахунку при звільненні, заявлені на підставі ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 2, 24 Закону України «Про оплату праці» та не містять вимог щодо оскарження дій чи бездіяльності відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не пов'язані безпосередньо з проходженням позивачем публічної служби, оскільки ОСОБА_4 був звільнений 30 грудня 2014 року, а остаточний розрахунок з ним було проведено лише 03 лютого 2015 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги Управління висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області відхилити.

Ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова