Справа № 523/7743/16-ц
Провадження №2/523/3357/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Четвертої одеської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить визнати за нею право власностіна квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла03.12.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначена вище спадкова квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_4 належну йому ? частку квартири прийняла у спадщину ОСОБА_3, проте під час свого життя не встигала зареєструвати свідоцтво про право на спадщину та померла 03.12.2015р.. Єдиним спадкоємцемза заповітом є вона. Проте, отримати свідоцтво про право власності на спадщину позивач не може в звязку з не зареєстрованим правом власності на спадкову квартиру. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи у її відсутність.

ОСОБА_2 направив до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Від Четвертої одеської державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на підставісвідоцтва про право власності на житло від 20.07.1993р. виданого УЖКГ виконкомом Одеської міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у спільну часткову власність була передана квартира№37, в будинку №67, по вулиці Іллічівська (на даний час Лузанівська), в м. Одесі. Свідоцтво було видане на підставі розпорядження органу приватизації № 17052 від 20.07.1993р.(а.с.9).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2001р., виданого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, було посвідчено право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, який помер 17.11.1995р.(а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №434415, виданого відділом ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби ОМУЮ на підставі складеного а/з № 12444 від 04.12.2015р., ОСОБА_3 померла 03.12.2015р.(а.с.10).

З урахуванням прийняття ОСОБА_3 ? частини спадкової квартири після смерті ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вказаної вище квартири в цілому.

Під час свого життя ОСОБА_3 заповідала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 1-5398. На час відкриття спадщини (03.12.2015р.) наведений заповіт є чинний.

З представленої копії спадкової справи №350/2016р., заведеної у Четвертій одеській державній нотаріальній конторі, до майна ОСОБА_3, із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 12.04.2016р., у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернулася ОСОБА_1 Згідно прийнятої державним нотаріусом заяви від 12.04.2016р. ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Така відмова від прийняття спадщини відповідає вимогам ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1274 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1275 ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 Інших спадкоємців за законом, за заповітом або спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, судом не встановлено.

20.05.2016р. державним нотаріусомбуло відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітому звязку з тим, що належне право власності померлої ОСОБА_3 на квартиру не було зареєстроване у Державному реєстрі.

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як було зазначено вище ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула право власності на спадкову квартиру, проте під час свого життя не здійснила державної реєстрації права власності (ст.182 ЦК України), що є перешкодою спадкоємцю в отриманні свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дані обставин вказують на наявність у позивача права на звернення до суду на захист свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України.

Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнанняза позивачем права власності на спадкову квартирув порядку спадкування за заповітом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,174,209, 215,218ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) право власності на квартиру№37 (тридцять сім), в будинку №67 (шістдесят сім), по вулиці Лузанівська, в м. Одесі, загальною площею 61,4кв.м., житловою площею 45,0кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскарженодо апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя