Справа № 344/4046/16-ц
Провадження № 2/344/3212/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 616 181.06грн., стягнення судових витрат.

Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, подавши заяву про розгляд справи його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2012 року позивач надав за розпискою відповідачу суму 21000 грн. та 20000 доларів США, терміном повернення всієї суми до квітня місяця 2013 року.

За вимогами ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Факт підписання відповідачем розписки, свідчить про отримання позичальником всієї грошової суми.

Як слідує зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки, примірник оригіналу розписки позикодавець надав до справи як доказ неповернення позики, суд дійшов висновку, що позика не повернута, а тому вимоги в частині стягнення 21000грн. та 20000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 30.03.2016р. (26.4392) становить 528784 грн., а разом 549 784грн. є обґрунтованою, іншого на спростування цього суду не надано.

Що стосується 3% річних в сумі 49 480.56грн. за період з 01.04.2013р. по 30.03.2016р. ( з суми 21000грн. та 20000 доларів США, то дана вимога є також обґрунтованою.

Так, за ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Несвоєчасну повернення позики суд вважає простроченням грошового зобовязання, за яке настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Щодо інфляційних втрат, то позивач нарахував їх на суму 21000грн., не застосовуючи до валютної позики, в сумі 16916.5 грн. за період з 01.04.2013р. по 30.03.2016р. то вимоги також підлягають до задоволення.

Отже, з врахуванням не повернення позики, та 3% річних, інфляційних втрат заборгованість становить станом на 30.03.2016 р. 616 181 грн. 06 коп. грн.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання субєктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 15, 16, 625, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ, вул. Франка, 10 А, кв.21, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за договором позики грошових коштів від 14.12.2012 року в сумі 616181 грн. 06 коп. (шістсот шістнадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 06 копійок), а саме: 549784 грн. заборгованість по тілу кредиту, 49480,56 грн. 3% річних, 16916,50 грн. втрат від інфляції.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ, вул. Франка, 10 А, кв.21, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6161,82 грн.

Заочне рішення може бути переглянути за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.