Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/748/16-ц

21 червня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого:ОСОБА_1

секретаря : Шутки А.Д.

за участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити з мотивів викладених в ній, не заперечує проти заочного рішення суду.

Відповідач по справі ОСОБА_4 повторно в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією.

А тому, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України (постановляє заочне рішення).

Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім"ї та інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджатися своїм майном.

Як передбачено ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Оскільки відповідач зареєстрований та проживав у спірному будинковолодінні, як члени сім'ї позивача, тому саме з посиланням на норми ст. 405 ЦК України ним обрано спосіб захисту порушеного права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 12.08.2014 року позивач по справі ОСОБА_2 є власником будинковолодіння №44, що по вулиці Річкова в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(ас. 4-5).

Встановлено, що крім позивача по справі у даному будинковолодінні зареєстрований і відповідач по справі з дружиною та дітьми згідно довідки Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 20.04.2016 року №317/02-34(ас.7).

Даний факт не заперечив позивач по справі.

Однак, починаючи з жовтня місяця 2014 року та до цього часу у вказаному будинковолодінні відповідач по справі ОСОБА_4 не проживає, оскільки переїхав проживати до своїх батьків в с. Козаче Христинівського району Черкаської області.

Даний факт стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї складеного депутатом Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області(ас.6).

Факт непроживання у будинковолодінні позивача по справів ОСОБА_2 відповідача по справі ОСОБА_4 близько 2 років ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи зазначені докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв'язку з тим, що більше року не проживає у будинку без поважних причин є доведеними і підлягають до задоволення.

Реєстрація ОСОБА_4 у належному ОСОБА_2 на праві власності будинковолодінні, перешкоджає у здійсненні ним права власності, позбавляє можливості користуватися та розпоряджатися майном на свій розсуд.

Таким чином, на переконання суду, наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2

А тому, суд оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст.383, 391 ч.2, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215, 218, 228, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом-будинковолодінням №44 по вулиці Річкова в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Мужик І.І.

Рішення виготовлено в повному обсязі 22.06.2016 року