Номер провадження: 22-ц/785/954/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Ступакова О.А.

ОСОБА_2

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ПАТ «Імексбанк», треті особи: Фонд соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права, за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - на підставі договорів про заміну кредитора в зобов'язанні звернулися до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про визнання з 27 січня 2015 р. їх цивільних прав як нових кредиторів і, відповідно, вкладників банку по договорах банківського вкладу, укладеним між Фондом соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10 і відповідачем.

Свої вимоги позивачі, які є інвалідами 2-ої та 3-ої групи, обґрунтували доводами, що уклавши з Фондом соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10 договори про заміну кредитора в зобов'язанні /відступлення права вимоги/ вони набули права нових кредиторів і, відповідно, вкладників банку. Посилаючись на викладене позивачі просять визнати їх цивільні права в якості вкладників банку. Представник позивачів просив задовольнити їхні позови повністю.

Відповідач в представлених до суду письмових запереченнях проти позову вказав, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не є вкладниками ПАТ «Імексбанк» оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, не передбачено виплату відшкодування особам, які не є вкладниками Банку.

Представник третьої особи - Фонду соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10 - просив вимоги позивачів задовольнити повністю.

Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - просив відмовити в позові повністю, оскільки позивачі згідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є вкладниками банку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2015 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ПАТ «Імексбанк», треті особи: Фонд соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права задоволено.

Визнано позивачів з 27 січня 2015 р. вкладниками Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», а саме:

- ОСОБА_3 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_4 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_5 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_6 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_7 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_8 - на суму 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень;

- ОСОБА_9 - на суму 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.

Не погодившись з рішення суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволена частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про визнання права задоволений частково.

Визнано з 27.01.2015 року права вкладника ПАТ «Імексбанк» по договору банківського вкладу, укладеного між Фондом соціальної допомоги ім. доктора ОСОБА_10 та ПАТ «Імексбанк» № 522/14 («Стандарт») від 18.12.2014 року за ОСОБА_9 - на суму 20 000 ( двадцять тисяч) гривень.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішення апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, до якої приєднався Фонд соціальної допомоги ім. доктора ОСОБА_10 подали касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, до якої приєднався Фонд соціальної допомоги ім. доктора ОСОБА_10, задоволена.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року між Фондом соціальної допомоги ім. доктора ОСОБА_10 та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір банківського вкладу № 369/13 (Стандарт +»), відповідно до умов якого фонд передав на депозит банку кошти в розмірі 1 230 000 грн, зі сплатою 20 % річних, терміном до 18 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 15-18).

Крім того, в той же день між фондом та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір банківського вкладу № 371/13 («Стандарт +») відповідно до умов якого фонд передав на депозит банку кошти у розмірі 130 тис. грн, зі сплатою 20% річних, терміном до 18 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 19-22).

18 грудня 2014 року між фондом та ПАТ «Імексбанк» була підписана додаткова угода до договору банківського вкладу № 369/13 від 19 грудня 2013 року, відповідно до якої, термін договору був продовжений до 18 березня 2015 року (т. 1 а.с. 23).

18 грудня 2014 року між фондом та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір банківського вкладу № 522/14, відповідно до умов якого фонд передав банку на депозит кошти у розмірі 20 тис. грн.., зі сплатою банком 18% річних, терміном до 18 березня 2015 року (т. 1 а.с. 24-27).

27 січня 2015 року між фондом та позивачем ОСОБА_3 був укладений договір про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512 ЦК України), відповідно до умов якого фонд відступив ОСОБА_3 право вимоги до ПАТ «Імексбанк» по зобовязанню за договором банківського вкладу № 369/13 («Стандарт +») від 19 грудня 2013 року та додаткової угоди від 18 грудня 2014 року на загальну суму 190 тис. грн (т. 1 а.с. 31-32).

У той же день між фондом та позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 були укладені аналогічні договори (т. 1 а.с. 33-42).

Також у той же день між фондом та позивачем ОСОБА_9 був укладений договір про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги у порядку ст. 512 ЦК України), відповідно до умов якого фонд відступив ОСОБА_9 право вимоги до ПАТ «Імексбанк» по зобовязанню за договором банківського вкладу № 369/13 («Стандарт +») від 19 грудня 2013 року та додаткової угоди від 18 грудня 2014 року на загальну суму 110 тис. грн, за договором № 522/14 від 18 грудня 2014 року на загальну суму 20 тис. грн. (т. 1 а.с. 43-44).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.

Ураховуючи, що договір цесії є похідним від основного договору, то і всі умови договору банківського обслуговування мають застосовуватись до позивачів таким же чином, як і до клієнта банку.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що за договорами відступлення права вимоги (цесії) позивачі набули право кредиторів, а тому набули право вкладників за договорами банківського вкладу, укладених між Фондом соціальної допомоги ім. доктора ОСОБА_10 та ПАТ «Імексбанк» та задовольнив позовні вимоги.

Враховуючи все вищевикладене та враховуючи положення п. 4 ст. 338 ЦПК України, а саме те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді у конкретній справі колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ПАТ «Імексбанк», треті особи: Фонд соціальної допомоги імені доктора ОСОБА_10, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.А. Ступаков

ОСОБА_2