Справа № 348/1012/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1431/2016
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Соколовського В.М.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 Анастасії-Марії ОСОБА_4, ОСОБА_3 Анни-Марії ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_4, ОСОБА_5 Ярослава-Петра Ігоровича, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба в справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» на рішення Надвірнянського районного суду від 20 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_5 А.І., ОСОБА_11-П.І., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 12 серпня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» до ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, закрито.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 12 серпня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу в справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 20 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» на користь ОСОБА_2 4 550,00 грн судових витрат.

На вказане рішення ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не взяв до уваги складені комісією НГВУ «Надвірнанафтогаз» за участю депутата селищної ради смт. Битків ОСОБА_12 акти, якими підтверджено відсутність відповідачів в спірній квартирі понад шість місяців. Факт не проживання їх в цій квартирі впродовж тривалого часу підтверджується і світлинами, яким судом не дано правильної юридичної оцінки.

Водночас помилковим є висновок місцевого суду, що проживання в спірній квартирі є неможливим, що жодних умов для проживання там немає, оскільки будинок знаходиться в аварійному стані, що може загрожувати життю та здоровю відповідачів. Та що іншого житла у відповідачів немає. При цьому судом не враховано, що відповідачі декілька років проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 і цей будинок належить на праві власності ОСОБА_7 Не дано судом належної оцінки і акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 07.07.2015 року. З його змісту вбачається, що під час обстеження спірної квартири комісією встановлено задовільні умови проживання, наявність пічки для опалювання квартири та приготування їжі, стіни приміщення в нормальному стані, тощо. Відповідно комісія прийшла до висновку про можливість проживання в даній квартирі.

Необґрунтовано взято судом до уваги і висновок №0024/02/2016 будівельно-технічної експертизи. Так, в ухвалі Надвірнянського районного суду від 5 жовтня 2015 року зазначено про проведення експертного дослідження у присутності сторін. Однак, судовим експертом проведено судову будівельно-технічну експертизу без участі представника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафти», чим порушено право останнього та не надано можливості представнику товариства здійснення контролю за обєктивним, всебічним та повним проведенням експертизи.

Також поза увагою суду залишилася і та обставина, що відповідачами не наведено жодного випадку, передбаченого ст. 71 ЖК України, для наявності підстав зберігання за ними спірного житлового приміщення.

На думку апелянта, місцевий суд неправильно зіслався на рішення виконкому Надвірнянської ради народних депутатів Івано-Франківської області від 10 жовтня 1989 року №160 «Про визнання окремих житлових будинків смт. Битків непридатними для проживання». Зазначене рішення не є належним доказом неможливості проживання відповідачів у спірній квартирі, оскільки житлові будинки, вказані в рішенні, не виключені у встановленому порядку Івано-Франківським облвиконкомом із житлового фонду.

Крім того, судом безпідставно стягнуто і судові витрати у справі в розмірі 4 550,00 грн. Так, відповідачами не надано доказів понесення ними витрат на вказану суму. А договір про надання правової допомоги не є тим документом, що посвідчує повноваження представника, а відповідно витрати по ньому не є судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з відповідачів судовий збір.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

ОСОБА_3, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_10 В-А.І., ОСОБА_11-П.І., ОСОБА_8 та представник Служби в справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що проживання у спірному будинку є неможливим, може загрожувати життю та здоровю відповідачів, а також неповнолітнім дітям, жодних умов для проживання тут неповнолітніх дітей та їх виховання немає, оскільки будинок знаходиться в аварійному стані, іншим житлом відповідачі не забезпечені, тому їх відсутність у спірній квартирі без належних умов проживання є виправданим. Відтак, правові підстав для задоволення позову відсутні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи житловий фонд в смт. Битків, який включає в себе будинок №58 під інвентарним №1955, знаходиться на балансі НГВУ «Надвірнанафтогаз» (а.с.5).

14 лютого 2006 року між НГВУ «Надвірнанафтогаз» ВАТ «Укрнафта» та ОСОБА_9 було укладено договір найму житлового приміщення. Відповідно до п.1 вказаного договору наймодавець надає наймачу та членам його сімї в безстрокове користування приміщення за адресою АДРЕСА_2 (а.с.16-25).

Згідно довідки житлової ремонтно-екслуатаційної дільниці НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 20 квітня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_10-М.І., ОСОБА_5А.І., ОСОБА_11-П.І., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зареєстровані за адресою в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Як вбачається зі змісту актів від 23.10.2014 року, 10.11.2014 року. 19.12.2014 року, 13.01.2015 року, 04.02.2015 року, 04.03.2015 року, долучених позивачем на підтвердження позовних вимог, комісією зі слів сусідів встановлено, що відповідачі в спірній квартирі тривалий час не проживають, квартира закрита, а квартиронаймач ОСОБА_2 з усіма членами сімї проживає в іншому житловому приміщенні в м. Надвірна (а.с.6-11).

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

При цьому, як передбачено ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічн6им вимогам.

Згідно зі ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Положеннями ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст.47 Конституції України, ч. 4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, як на підставі і в порядку, передбачених законом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Частиною 3 статті 71 ЖК України встановлено випадки, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Відповідно до положень ч.5 ст.71 ЖК України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк, крім випадків, наведених у ч. 3 вказаної статті ЖК України.

Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як розяснено у абз.1 п.10 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює , у зв`язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідачі посилались на те, що будинок є аварійним, відтак проживати у спірній квартирі неможливо, тому вони змушені тимчасово проживати в родичів.

Судом правильно зясовано, що 25.07.1989 року комісією НГВУ «Надвірнанафтогаз» складено акт обстеження ветхих будинків в смт. Битків, які знаходяться на балансі НГВУ «Надвірнанафтогаз». Відповідно до цього акту жилі будинки, в тому числі і 16-ти квартирний будинок №58 (в якому проживають відповідачі), прийшли в непридатний стан, подальшій експлуатації та ремонту не підлягають. Відповідно комісією запропоновано переселити жильців з цих ветхих будинків смт. Битків в м. Надвірна, згідно графіка відселення від 28.11.1986 року (а.с.185).

Про неможливість проведення капітального ремонту будинку №58 та необхідність його зносу вказано і в акті від 05.10.1989 року, складеного комісією у складі заступника голови райвиконкому ОСОБА_13, головного лікаря санепідстанції ОСОБА_14, головного архітектора району ОСОБА_15, начальника Надвірнянського відділу госпоштехнадзору ОСОБА_16, начальника ЖЕКу ОСОБА_17, інженера ЖКГ ОСОБА_18, депутата селища Битків ОСОБА_19 та представника домового комітету с. Битків ОСОБА_20 (а.с.184).

На підставі вказаного акту виконавчим комітетом Надвірнянської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області прийнято рішення від 10 жовтня 1989 року №160 «Про визнання окремих житлових будинків в смт. Битків, непридатними для проживання», яким вирішено визнати житлові будинки в смт. Битків по вул. Промисловій, в тому числі № 58, такими, що не відповідають санітарно-технічним вимогам та не придатні для проживання. Також доручено адміністрації та профкому НГВУ «Надвірнанафтогаз» провести переселення жильців в м. Надвірна в квартири за рахунок введення в експлуатацію нового житла, згідно з додатком та порушити клопотання перед облвиконкомом про виключення із житлового фонду цих житлових будинків, непридатних для проживання в смт. Битків і дати дозвіл на їх знесення (а.с. 178).

Згідно графіку відселення жильців із ветхих і аварійних будинків смт. Битків ЖКГ НГВУ «Надвірнанафтогаз» ( додаток до рішення від 10.10.1989 року) жильці будинку №58 мали бути переселені в 1992 році (а.с.179-181).

Як вбачається зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.07.2015 року, складеного депутатом Битківської селищної ради, житлово-побутові умови проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 незадовільні та небезпечні для проживання (а.с.93).

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача та заперечення відповідачів щодо придатності спірного житлового приміщення для проживання за клопотанням представника відповідачів ухвалою Надвірнянського районного суду від 5 жовтня 2015 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку №0024/02/2016 будівельно-технічної експертизи від 11 лютого 2016 року судовим експертом встановлено, що фізичний стан 14-ти квартирного житлового будинку №58, який розташований у смт. Битків по вул. Промислова, підпадає під категорію «непридатний» в аварійному стані. Фізичний стан квартири АДРЕСА_3 підпадає під категорію «непридатна» в аварійному стані, для подальшого проживання непридатна (а.с.125-143).

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що відповідачі не користуються житловим приміщенням в спірній квартирі з поважних причин. А відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз».

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі, витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Як вбачається із квитанцій ОСОБА_2 оплачено витрати в розмірі 4050,00 грн, повязані із проведенням судової експертизи (а.с.176), 500,00 грн витрат на правову допомогу (а.с. 177).

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору (ст.41 ЦПК).

Із матеріалів справи видно, що на підставі договору про надання правової допомоги від 05.06.2015 року та відповідного ордеру інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3 представляв в суді адвокат ОСОБА_21 (а.с.39,40).

Відповідно, суд обґрунтовано стягнув із позивача на користь відповідачів понесені та документально підтверджені судові витрати.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Фактично всі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_22