пр. № 2/759/4028/16
ун. № 759/8230/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Борденюк В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути кошти з відповідача у розмірі 1 076 279,36 гривень.

Суд вважає за необхідне позовну заяву про визнання права власності залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Пунктом 26 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2013 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що перерахування сум судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення коштів (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням ціни позову, тобто як зі спору майнового характеру.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1.

При цьому позивач сплатив суму судового збору у розмірі 551,21 гривень, тобто мінімальну ставку, що не відповідає дійсній ринковій вартості цієї квартири, яка є предметом спору, а тому судовий збір повинен бути сплачений відповідно до її ринкової вартості.

При сплаті судового збору позивачу слід виходити дійсної ринкової вартості частини квартири, оскільки вартість, зазначена ним, не підтверджена належними доказами (надати докази дійсної ринкової вартості квартири, а саме звіт про оцінку майна та інше).

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Згідно ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 551,20 грн. та не більше 6 890,00 грн.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись 98, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали, також роз'яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: