АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи : товариство з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс», Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2звернулися в суд з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1, 04128. Початком визнання безвісно відсутнім просили вважати 01 липня 2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року заяву залишено без розгляду на підставі ч.6 ст. 235 ЦПК України, а саме у зв'язку з наявністю спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі заявники, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, необґрунтованість та незаконність ухвали суду першої інстанції, просять скасувати ухвалу районного суду, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши заявників та їх представника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Залишаючи заяву без розгляду, районний суд виходив з того, що між заявниками та ОСОБА_4 існує спір про право, який повинен бути вирішений в порядку позовного провадження.

Між тим, повністю з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Згідно з вимогами ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержановідомості про місце її перебування, суд відповідно до ст.45 ЦК України за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є сином заявників та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,14).

Обґрунтовуючи ухвалу, районний суд, зіславшись на встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року обставини, виходив з того, що АДРЕСА_2 не була місцем постійного проживання ОСОБА_4 з 2006 року, що з вказаного періоду з дружиною він проживає за іншою адресою : АДРЕСА_3.

Між тим, колегія суддів визнає такі висновки поспішними, остільки зроблено їх без перевірки доводів заявників про те, що з весни 2014 року ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає.

Окрім цього, визнавши доведеним факт перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_5, районний суд не обговорив питання залучення її до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Суд визнав доведеним наявність між заявниками та особою, яку вони просять визнати безвісно відсутньою, спору про право, пов'язаного зі сплатою коштів за житлово-комунальні послуги, проте такі висновки суд належним чином не мотивував та не зазначив спір щодо якого матеріального права існує між вказаними особами, остільки з урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень заявників надання таких послуг іншим особам не відноситься.

За таких обставин, колегія суддів визнає передчасними висновки районного суду про наявність підстав до залишення поданої по справі заяви без розгляду.

З огляду на викладене,ухвала суду першої інстанції, як постановленої з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/22484/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8938/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.