РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про виселення вказуючи, що житловий будинок №5 по вул. Літке в м. Бердянську належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2000 року та договору дарування від 06.02.2002 року. Відповідач вигнав її з будинку, замінив замок, та не надає доступу до житла. Спроби вирішити конфлікт мирним шляхом результату не дали, у звязку з чим просила усунути перешкоди у користування житловим будинком № 5 по вул. Літке в м. Бердянську, шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірного житлового приміщення.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники в судове засідання не зявились без поважних причин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За договором купівлі-продажу від 09.08.2000 року ОСОБА_5 подала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_1 купили в рівних частинах кожна житловий будинок по вул. Літке,5 в м. Бердянську (а.с.127).

Згідно договору дарування від 06.02.2002 року ОСОБА_1 подарувала позивачу 1/2 частину житлового будинку по вул. Літке,5 в м. Бердянську (а.с.128).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під час розгляду справи встановленню підлягає як факт порушення права позивача, так і наявність спору між сторонами.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання відповідача в житловому будинку № 5 по вул. Літке в м. Бердянську, та створення ним перешкод у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком.

Єдиний доказ, який надано позивачем на підтвердження позовних вимог є акт №1 від 03.03.2016 року (а.с.31), але суд не може взяти його до уваги, оскільки ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду 07.12.2015 року ( а.с.15), тоді як акт складено 03.03.2016 року, тобто вже після звернення з позовом до суду. Зі змісту зазначеного акту вбачається що спроба увійти до будинку № 5 по вул. Літке в м. Бердянську була зроблена представниками позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, але документи, на підставі яких діяли особи, зазначені в акті № 1 від 03.03.2016 року, не надають їм право на користування будинком (а.с. 27,32-33). Сама позивач не була присутня при подіях, які були підставою для складання цього акту. Акт не фіксує, що саме позивачу створювались перешкоди у користуванні будинком, а з його змісту не вбачається, що відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та що саме ним здійснювались якісь перешкоди позивачу. Посилання в акті на те, що будинок охороняється та доглядається приватним охоронцем, якого найняв ОСОБА_2 жодним чином не підтверджена належними доказами.

За ініціативою суду в судовому засіданні 17.11.2016 року обговорювались клопотання адвоката ОСОБА_3 від 15.08.2016 року про витребування доказів та про виклик свідка (а.с.108,109,110), але представники позивача ці клопотання не підтримали, інших доказів суду не надали, клопотання про витребування, забезпечення доказів не заявляли.

Разом з тим, із наявних у справі письмових доказів вбачається що місцем постійного проживання відповідача є квартира АДРЕСА_1. Саме таку адресу, як місце знаходження відповідача, зазначено у позовній заяві (а.с. 2), а в абзаці третьому позовної заяви позивач сам стверджує, що „відповідач має свою власну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, в ній зареєстрований та проживає . Саме за цієї адресою на протязі розгляду справи відповідачу направлялась і отримувалась ним судова кореспонденція (а.с. 20, 26, 41, 85, 104, 172, 178). Вказана адреса, як місце знаходження вказується позивачем, відповідачем та їх представниками у наданих суду поясненнях, запереченнях та інших документах (а.с. 38, 64, 93,72-143,144, 163,175).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

За ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

З пояснень, наданих представниками позивача у судовому засіданні, вбачається, що права власника будинку порушено тим, що відповідач перешкоджає у доступі до будинку. З огляду на це позивачем вибрано не адекватний спосіб захисту змісту права, якій він вважає порушеним, а характер порушення, зазначений позивачем, не дає можливість захистити порушене право шляхом виселення відповідача.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна право власності на житловий будинок 5 по вул. Літке в м. Бердянську зареєстровано 11.10.2016 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 2051, виданий 09.08.2000 року, видавник: ОСОБА_6, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області та на підставі договору дарування 1/2 частки житлового будинку, серія та номер: 371, виданий 06.02.2002 року, видавник ОСОБА_6, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області (а.с. 181).

З технічних паспортів на житловий будинок № 5 по вул. Літке виготовлених Бердянським державним комунальним підприємством з технічної інвентаризації станом на 20.05.1999 року та 28.10.2002 року (а.с. 133-136, 129-132), Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом (реконструкцією) житлового будинку (прибудови) в експлуатацію від 29.08.2002 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №539 від 05.09.2002 року (а.с. 137-139) вбачається, що на час звернення з позовом до суду житловий будинок, на який здійснено реєстрацію права власності, відсутній. Замість нього створено новий двоповерховий обєкт нерухомості, прийнятий в експлуатацію 29.08.2002 року.

Таким чином, встановлено, що позивачем 11.10.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, який на сьогодні не існує.

Відповідно до п. 6.1 розділу 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 (у редакції, що діяла на час прийняття обєкту нерухомості до експлуатації), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування: - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

За повідомленням Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 09.06.2016 року ОСОБА_1 із заявою про оформлення та реєстрацію права власності на збудований житловий будинок по вул. Літке,5 у м. Бердянську не зверталась. Свідоцтво про право власності на вищезазначений будинок КПТІ БМР не видавало (а.с.126).

Таким чином, ОСОБА_1 не надано правовстановлюючого документа на підтвердження належності їй на праві власності новоствореної житлової будівлі по вул. Літке,5 в м. Бердянську, питання щодо виселення з якої ставиться у позові.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 331, 383, 391, 386 ЦК України, ст. 150 ЖК України, «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя