Справа № 450/1720/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/3712/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_5 про припинення договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання,-

в с т а н о в и л а :

17 липня 2015 року ОСОБА_4 сільська рада звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про припинення договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання, покликаючись на те, що 23 лютого 2007 року між позивачем ОСОБА_4 сільською радою та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Тичини, 2, терміном на 20 років, площею 2,6820 га для розміщення житлового комплексу. Встановлено ставку річної орендної плати в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 22159,26 грн. протягом двох років з дня складання договору оренди земельної ділянки та 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 35454,82 грн. протягом решти терміну оренди. 16 березня 2015 року на адресу ОСОБА_4 сільської ради поступила скарга від мешканців с. Зимна Вода, щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки вона використовується відповідачем не за призначенням, а виступає майданчиком для збору різного мотлоху, будівельного та побутового сміття, заросла чагарниками. Розглянувши дану заяву по суті, комісією сільської ради було виявлено, що дійсно з часу оренди частини орендованої території, що складає самостійну замкнену ділянку площею 0,5698 га, використовується не за цільовим призначенням, а також було виявлено заборгованість по оплаті орендної плати. Частина заборгованості по оплаті оренди (в сумі 60000 грн.) 27 березня 2015 року, ( в сумі 70000 грн.) 10 квітня 2015 року та ( в сумі 3394,55 грн.) 15 червня 2015 року була відповідачем погашена. Орендар ОСОБА_5 систематично не сплачує орендної плати у розмірі та у строки визначені договором, а заборгованість перед бюджетом територіальної громади на час подання позову складає 59811,61 грн. Враховуючи наведене, у звязку із використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням та систематичною несплатою орендної плати за користування земельною ділянкою позивач просив: припинити договір оренди між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 2,6820 га, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Тичини, 2 шляхом його розірвання; зобовязати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 сільській раді вищезазначену земельну ділянку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

ОСОБА_4 сільска рада на вищезазначене рішення подала апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправильно трактуючи, та керуючись п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, вказав, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 Податкового кодексу, не враховуючи те, що відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Також суд не врахував те, що договір оренди земельної ділянки укладений 23 лютого 2007 року, а Податковий кодекс України вступив в дію 02.12.2010 року, тому не повинен повязувати договір оренди, який вже діяв і Податковий кодекс України. Після вступу в дію даного Кодексу пропозиції щодо змін умов договору від орендаря щодо сплати орендної плати не надходили, а отже умови договору залишаються незміненими. Факт систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою підтверджується аналізом поступлення орендної плати, визнаний відповідачем та судом першої інстанції, але суд стверджуючи те, що станом на 03 березня 2016 року заборгованість за ОСОБА_5 по договору оренди відсутня, не враховував те, що ОСОБА_4 сільська рада в позовних вимогах не вимагала сплати орендної плати, а вказувала те, що існувала систематична несплата орендної плати, та що такий орендар, який не сплачує орендної плати, порушує умови договору, ЗУ « Про оренду землі», Цивільний кодекс України та інші нормативно-правові акти, а тому просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін ,перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності до першого абзацу ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІУ , відносини, пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Категорії земель за цільовим призначенням визначені ст. 19 ЗК України, та пунктом б) ч.1 цієї статті визначено таку категорію земель , як : землі житлової та громадської забудови.

Згідно п. п. а), б) г), ґ), д) ч.1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку встановлені ст. 143 ЗК України , і однією із підстав припинення прав на земельну ділянку, яке здійснюється у судовому порядку, згідно з п. а) ст. 143 ЗК України є: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства встановлено ст. 144 ЗК України, згідно з яким:

1. У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

2. разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

3. рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Згідно ст. 781 ЦК України, договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Пунктами 14, 37, 38 договору № ___ оренди земельної ділянки від 23 лютого 2007 року (а.с. 7-12) обумовлено, що:

у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договром , справляється пеня у розмірі 3% несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14);

дія договору припиняється у разі:

* закінчення строку, на який його було укладено;

* придбання орендарем земельної ділянки у власність;

* випкупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встновленому законом ;

* ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом ( п. 37);

дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

* взаємною згодою сторін;

* рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою строною обов»язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом ( п. 38).

Зважаючи на вищенаведені законодавчі положення встановлені:

першим абзацом ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІУ, ст. ст. 141, 143, 144 ЗК України, ст. ст. 781, 782, 783 ЦК України, та враховуючи умови договору оренди згідно з якими :

у разі не внесення орендарем плати за користування земельною ділянкою протягом трьох місяців підряд, орендодавець мав право відмовитися від договору найму і вимагати повернення земельної ділянки, тоді договір був би розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору (ст. 782 ЦК України);

у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, реалізація орендодавцем права на припинення дії договору оренди шляхом його розірвання могла бути здійснена в порядку встановленому ст. 144 ЗК України, -

колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено наявності, встановлених законом чи визначених договором оренди, підстав для припинення дії договору оренди в примусовому порядку, шляхом його розірвання:

внаслідок систематичної несплати орендної плати відповідачем, оскільки у такому разі позивач вправі був відмовитися від договору оренди у відповідності до ст. 782 ЦК України, а не - вимагати припинення договору оренди шляхом його розірвання;

внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки такого факту не було встановлено згідно з порядком, встановленим ст. 144 ЗК України.

Відтак, позивачем не було доведено факту використання орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням, на противагу цьому, докази, подані позивачем на обґрунтування вищезазначеної обставини, свідчать про те, що земельна ділянка площею 0,5698 га відповідачем фактично не використовувалась взагалі, а не для цілей інших , ніж розміщення житлового комплексу, як це було обумовлено п. 1 договору оренди.

Необхідно зазначити також, що позовні вимоги щодо нецільового використання відповідачем об»єкту оренди, стосувалися не всього об»єкту оренди - земельної ділянки площею 2,6820 га, а стосувалися нецільового використання частини об»єкту оренди земельної ділянки площею 0,5698 га, яка розташована за адресою: с. Зимна Вода вул. Шухевича (а.с. 14) , а не - за адресою : с. Зимна Вода вул. Тичини, 2, як це зазначено у договору оренди (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду наа вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завдання цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зважаючи на те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення, відповідач приступив до використання частини об»єкту оренди - земельної ділянки площею 0,5698 га за цільовим призначенням, заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі була відсутня, отже, внаслідок нерегулярної сплати відповідачем орендної плати негативні наслідки для позивача фактично не наступили і він отримав орендну плату в розмірах встановлених договором оренди, що свідчило про неістотність порушень договору оренди з боку відповідача, та в силу положень ч. 2 ст. 651 ЦК України не могло слугвати підставою для розірвання договору оренди.

З огляду на викладене, та з врахуванням положень ч. 2 ст. 308 ЦПК України у справі, у відповідності до яких , не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про припинення договору оренди земельної ділянки (площею 2,6820 га) від 23.02.2007 року шляхом його розірвання, та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про повернення позивачеві земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Львівська область Пустомитівський район , с. Зимна Вода, вул. Тичини,2.

Таким чином , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_6