Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Джуги С.Д., Леска В.В.,

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитної спілки «Мрія» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Мрія» про стягнення середньої заробітної плати за період затримки повного розрахунку при звільненні працівника та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи в суді першої інстанції неодноразово збільшувала, і зазначала, що 25 червня 2013 року на підставі наказу №21/к від 25.06.2013 року голови Правління кредитної спілки «Мрія» вона була звільнена з посади начальника юридичної служби КС «Мрія» на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Однак в день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку. Відповідач всіляко ухилявся від виконання своїх зобовязань, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 року стягнуто з кредитної спілки «Мрія» на її, ОСОБА_1, користь суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 15.01.2014 року по 27.03.2015 року включно в розмірі 39459,32 грн. та 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на те, що вказане рішення суду відповідачем не виконується, заборгованість зростає, а тому на підставі ст.117 КЗпП України просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки повного розрахунку за період з 28 березня 2015 року по 05 лютого 2016 року в сумі 28222,56 грн. та моральну шкоду в сумі 17000,00 грн. на підставі ст.237-1 КЗпП України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з кредитної спілки «Мрія» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 28.03.2015 року по 05.02.2016 року включно, в розмірі 28222,56 грн. та 3000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з кредитної спілки «Мрія» в доход держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

У апеляційній скарзі відповідач КС «Мрія» просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

У судовому засіданні представник апелянта КС «Мрія» ОСОБА_2 пеляційну скаргу підтримав.

Позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 06.12.2010 року працювала на посаді юрисконсульта у кредитній спілці «Мрія», з якої 25 червня 2013 року на підставі наказу №21/к від 25.06.2013 року голови Правління кредитної спілки «Мрія» була звільнена на підставі п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.10).

Однак в день звільнення з позивачкою відповідачем не було проведено повного розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2014 року з КС «Мрія» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму заборгованості по заробітній платі при звільненні в розмірі 8025,08 грн., середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з 26.06.2013 року по 14.01.2014 року в сумі 18423,06 грн., а також 2678,61 грн. вихідної допомоги.

Зазначене рішення суду в примусовому порядку відповідачем було виконано 25.05.2015 року, що стверджується копією постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2015 року (а.с.101).

Отже з наведеного слідує, що повний розрахунок з позивачкою по сплаті заборгованості по заробітній платі при звільненні в сумі 8025,08 грн., вихідної допомоги в сумі 2678,61 грн., та середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 26.06.2013 року по 14.01.2014 року, було проведено 25.05.2015 року.

Також позивачці згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 року було виплачено і середній заробіток за період затримки повного розрахунку при звільненні за період з 15.01.2014 року по 27.03.2015 року включно, в розмірі 39 459,32 грн. та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що стверджується копією постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2015 року (а.с.102). А тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні з 28.03.2015 року (наступного дня після ухвалення судового рішення) по 25.05.2015 року (день фактичного розрахунку).

Стягуючи з кредитної спілки «Мрія» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 28.03.2015 року по 05.02.2016 року включно, в розмірі 28222,56 грн., суд першої інстанції не дав оцінки вищезазначеним доказам щодо повного розрахунку з позивачкою станом на 25.05.2015 року, у звязку з чим помилково дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за період з 28.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 02.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Із наявних у матеріалах справи індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, що заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували даті звільнення, становила : квітень 2013 р. 2919, 11 грн., травень 2013 р. 2438,11 грн.

При цьому : заробітна плата за останні 2 місяці роботи позивача перед звільненням становила 5357,22 грн.; кількість робочих днів відпрацьованих за 2 останні місяці роботи 41; розмір середньоденної заробітної плати складає (5357,22:41)=130,66 грн.; кількість днів затримки до повного розрахунку за період з 28.03.2015 року по 25.05.2015 року (березень 2 дні, квітень 21 день, травень 15 днів). Таким чином, розмір заборгованості середньої заробітної плати за період затримки повного розрахунку при звільненні становить (130,66х38)=4965,08 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки повного розрахунку в сумі 4965,08 грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як розяснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4(далі Постанови), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров»я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 Постанови).

Відповідно до п.13 Постанови судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Встановивши, що внаслідок невиплати позивачці при звільненні всіх сум, що належали їй від КС «Мрія», у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, відбулося порушення її прав у сфері трудових відносин, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000 грн., розмір якої судом визначено з урахуванням обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. У решті вимог позивача слід відмовити.

Також з відповідача КС «Мрія» на користь держави у відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 596,50 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Мрія» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з кредитної спілки «Мрія» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні з 28.03.2015 року по 25.05.2016 року в розмірі 4965,08 грн. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У решті вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з кредитної спілки «Мрія» на користь держави судовий збір в розмірі 496,50 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :