АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач звернувся до відповідача з даним позовом . Зазначав, що з вини відповідача 04.10.2014 р. відбулася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Toyota «VENZA» д.р.н. НОМЕР_2, чим заподіяно шкоду її власнику - ОСОБА_2, яка уклала договір добровільного страхування з ПрАТ «СК «АХА Страхування». Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota «VENZA» д.р.н. НОМЕР_2, відповідно до Звіту № 1242/14 від 05.01.2015 р. становив 33 683, 27 грн. 16.10.2014 р. ПрАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 29 096, 13 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ПрАТ «СК «АХА-страхування» страхове відшкодування у розмірі 28 190,56 грн. Окрім того, позивач виплатив ОСОБА_2 1490,00 грн. страхового відшкодування відповідно до її заяви, а відтак, фактичні витрати позивача, пов'язані із вказаним страховим випадком, складають 29 680, 56 грн. Посилаючись на те, що у супереч ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач письмово не повідомив страхову компанію протягом трьох днів про настання ДТП, просив стягнути на свою користь 29 680, 56 грн. у відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування, а також судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 29 680, 56 грн. витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а також 1 378 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Особа, що подала апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку у письмовому вигляді не може бути підставою для відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування, оскільки регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, а тому спори з приводу такого відшкодування мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.

В суді апеляційної інстанції відповідач та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того,що оскільки відповідач, у встановлені статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки, письмово не повідомив страховика з яким у нього укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про ДТП та настання страхового випадку,то він зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати по відшкодуванню страхової виплати інший страховій компанії з якою у потерпілої особи був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу та самій цій потерпілій особі.

Проте у повному обсязі з такими висновками суд погодитися не може.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 04 жовтня 2014 р. в м. Києві на Дарницькому мосту відбулася ДТП за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем BMW 525, д.н.з НОМЕР_4 та автомобілем Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та належним ОСОБА_2 (а.с. 39).

Згідно з постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України винним у ДТП визнаний ОСОБА_1(а.с. 7).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_1 при використанні автомобіля BMW 525, д.н.з НОМЕР_4, була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6120861 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, - в сумі 100 000 грн. та франшизою в сумі 510 грн. (а.с. 4).

Майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням Toyota, д.н.з. НОМЕР_2, були застраховані у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 56953Га/14к/оАС від 4 березня 2014 р. (а.с. 46-56).

Відповідно до Звіту суб'єкта оціночної діяльності від 05.01.2015 № 1242/14 вартість майнової шкоди, завданого власнику автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 33683,27 грн. (а.с. 18-38).

Відповідно до статті 1 Закону № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виконало свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування потерпілій внаслідок ДТП особі, перерахувавши безготівкові кошти в сумі 29096,13 грн. на рахунок ТОВ «Автосаміт ЛТД», що підтверджується страховим актом № 1002.14.05595/VeESKO29370 від 15.10.2014, розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням № 136273 від 16.10.2014 (а.с. 10-11, 12, 6).

За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була застрахована, у березні 2015 р. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» заявила до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» вимогу на суму виплаченого страхового відшкодування (а.с. 5).

Страховим актом № 104852 від 24.04.2015 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» визнало подію страховим випадком, визначивши розмір страхового відшкодування в сумі 28190,56 грн. (а.с. 62), та перерахувало вказану суму на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 6501 від 28.05.2015 (а.с. 63).

30 грудня 2014 р. водій потерпілої сторони ОСОБА_4 повідомив ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про страховий випадок та подав подав заяву на виплату страхового відшкодування в сумі 2000 грн. (а.с. 64-65, 66).

Страховим актом № 104852 від 09.01.2015 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» визначило розмір страхового відшкодування, належного до сплати потерпілій особі, зменшивши його на суму франшизи, як це передбачено ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 66, 68).

Згідно платіжного доручення № 442 від 04.03.2015 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 1490 грн. (а.с. 69).

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року

№ 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-284 цс 15 і є обов'язковою для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

Відповідач визнав, що письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» він не подавав,проте зазначив що повідомив страхову компанію про ДТП по телефону і таке позивачем не спростовано.

Виходячи з того,що позивач визнав ДТП скоєну з вини відповідача страховим випадком та добровільно сплатив страхове відшкодування, не можна погодитися з тим ,що відсутність письмового повідомлення відповідачем про ДТП позбавила позивача можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам,а відтак колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

З наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/1915/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10999/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.