Провадження № 2/235/1747/16
Справа № 235/3731/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 (не з»явилися)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 07.06.2016 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що як стало їй відомо, що в лютому 2014р., коли розпочалася антитерористична операція на Донбасі, ОСОБА_4, 1980р.н. та ОСОБА_3, 1959р.н. виїхали на постійне місце мешкання у Росію. Щоб перетнути кордон Росії та України вони були вимушені залишитися зареєстрованими у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1. Для представлення своїх інтересів в Україні ОСОБА_4, 1980р.н. та ОСОБА_3, 1959р, надіслали з Росії довіреності на ОСОБА_5, 1964р.н. На Україні у ОСОБА_3 залишилося майно на праві власності, а саме квартира за адресою АДРЕСА_1.

У травні 2016р., позивачка ОСОБА_2, 1981р.н., вирішила придбати квартиру у ОСОБА_3. ОСОБА_5 для зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до міграційної служби але їй відмовили на підставі відсутності української довіреності і запропонували звернутися до суду. 07 травня 2016р. на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру за адресою АДРЕСА_1

На теперішній час у її квартирі залишаються зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приїхати в Україну вони не мають змоги і у позивачки не залишилося іншого виходу ніж звернутися до суду.

Відповідно до ст..71 Житлового Кодексу України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст..72 ЖКУ особа у судовому порядку втрачає право користуватися жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені Житловим Кодексом України.

Факт тривалого не проживання Відповідачів у квартирі позивачки за адресою АДРЕСА_1, може бути підтверджено свідченнями сусідів - ОСОБА_7, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_8, мешкає за адресою АДРЕСА_2 та довідкою КУ «Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення» від 06.06.2015р.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлені належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав:

Судом встановлено, що як стало відомо позивачці, що в лютому 2014р., коли розпочалася антитерористична операція на Донбасі, ОСОБА_4, 1980р.н. та ОСОБА_3, 1959р.н. виїхали на постійне місце мешкання у Росію. Щоб перетнути кордон Росії та України вони були вимушені залишитися зареєстрованими у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1. Для представлення своїх інтересів в Україні ОСОБА_4, 1980р.н. та ОСОБА_3, 1959р, надіслали з Росії довіреності на ОСОБА_5, 1964р.н. На Україні у ОСОБА_3 залишилося майно на праві власності, а саме квартира за адресою АДРЕСА_1.

У травні 2016р., позивачка ОСОБА_2, 1981р.н., вирішила придбати квартиру у ОСОБА_3. ОСОБА_5 для зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до міграційної служби але їй відмовили на підставі відсутності української довіреності і запропонували звернутися до суду. 07 травня 2016р. на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

На теперішній час у її квартирі залишаються зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приїхати в Україну вони не мають змоги і у позивачки не залишилося іншого виходу ніж звернутися до суду.

Відповідно до ст..71 Житлового Кодексу України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст..72 ЖКУ особа у судовому порядку втрачає право користуватися жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені Житловим Кодексом України.

Факт тривалого не проживання Відповідачів у квартирі позивачки за адресою АДРЕСА_1, може бути підтверджено свідченнями сусідів - ОСОБА_7, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_8, мешкає за адресою АДРЕСА_2 та довідкою КУ «Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення» від 06.06.2015р. (а.с.15).

Згідно ст 150. ЖКУ - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, та відповідно до ст 391 ЦКУ - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому на підставі вищевикладеного я маю всі законні підстави вимагати визнати відповідачів, як таких що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ч. 1 ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- позбавлення права користування житлом здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підсудність визначена відповідно до ч.1 ст..109 ЦПК України - позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.. 71, 72, 150 ЖК України, ст..ст. 3, 109, 119, ЦПК України, ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, 1980р.н., та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таких що втратили право користуватися житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: