Справа № 288/1461/15-ц
Провадження № 2/288/76/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

секретаря судового засідання - Франчук Ю.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним і поновлення права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним і поновлення права власності на житловий будинок, в якому вказує, що 28 січня 2010 року, між нею і ОСОБА_4, (далі Відповідач) був укладений договір дарування житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 Вартість житлового будинку становить 52164,00 гривень.

Житловий будинок загальною площею 68,8 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами (сарай цегляний, загальною площею 23,3 кв. м. та погріб цегляний, загальною площею 17,0 кв. м.) знаходиться за адресою: село Камянка Попільнянського району Житомирської області, вулиця Шкільна, будинок номер 32.

Укладення договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами було викликано тим, що Позивач непрацездатна, пенсіонер, за віком і станом здоровя потребую догляду і матеріальної допомоги.

Позивач просить, визнати договір дарування від 28 січня 2010 року укладений між нею та онукою - ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 недійсним; поновити за нею - ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник Відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що вимоги Позивача є необґрунтованими, оскільки договір дарування відповідає всім нормам цивільного законодавства. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

В судовому засіданні Позивач зазначила, що вона вважала, що Відповідач її онука в замін на укладення договору дарування житлового будинку буде довічно доглядати Позивача, постійно провідувати, забезпечувати продуктами харчування та ліками. У разі виконання цих зобовязань онука за життя Позивача набула права користування і володіння житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а після її смерті мала б розпорядитися ним за власним розсудом.

Позивач зазначає, що Відповідач, на той час ще не була у шлюбі, але дуже хвилювалася, що в неї не має ні чоловіка, ні приданого. Відповідач зі своєю матірю ОСОБА_5, умовляли Позивача підписати документи на передачу житлового будинку Відповідачу, щоб остання не була «бесприданниця». За їхніми твердженнями це мало сприяти укладанню шлюбу з ОСОБА_6

За цих умов, Позивач погодилась підписати договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, текст якого навіть не читала, бо недобачає, вважаючи, що в договорі передбачені права і обовязки сторін, про які домовились із Відповідачкою. Проте, виявилось, що договір має інший зміст і не передбачає зобовязань Відповідачки утримувати Позивача, позбавляє її права власності на житловий будинок.

Після оформлення договору дарування Відповідач докорінно змінила ставлення до Позивача. Повністю ігнорує домовленості. Позивач не одержує від Відповідача матеріальної допомоги, яка необхідна для утримання житлового будинку, не телефонує і не запитує як у бабусі здоровя.

Представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, що на момент укладення договору дарування, Відповідач не мала і не має наміру будь яким чином обмежувати право Позивача на користування будинком, відчужувати його на користь третіх осіб.

Оригінал оспорюваного Договору дарування та інші документи на будинок Позивач урочисто вручила Відповідачу 05 березня 2011 року в ресторані «Українські страви» в м. Києві у присутності більш як 20 родичів та друзів як подарунок на весілля Відповідача. Згодом 23 березня 2012 року Позивач подарувала Відповідачу і земельну ділянку, на якій розташований будинок.

Суд, вислухавши Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач заявляючи вимогу про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, зазначає як підставу статтю 235 ЦК України.

Відповідно до частин першої статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Судом встановлено, що 28 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_1 (Позивач - Дарувальник) без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз подарувала, а ОСОБА_4 (Відповідач - Обдарована), прийняла у дар, житловий будинок, загальною площею 68,8 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами (сарай цегляний, загальною площею 23,3 кв. м. та погріб цегляний, загальною площею 17,0 кв. м.), що знаходиться за адресою: село Камянка Попільнянського району Житомирської області, вулиця Шкільна, будинок номер 32, посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 28 січня 2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 111.

В тексті зазначеного договору не вбачається додаткових умов, стосовно догляду, забезпечення продуктами харчування, здійснення обовязкових платежів за житловий будинок.

Щодо дієздатності Позивача чи неможливості усвідомлювати значення своїх дій ним в момент підписання оспорюваного договору у сторін спору не виникало.

Відповідно наданих приватним нотаріусом ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснень, ним ще до підписання документів дарувальником та обдарованою було розяснено правову природу договору дарування, розяснено всі умови та наслідки укладення договору дарування. Також в самому договорі, сторони стверджують, що вони, попередньо ознайомлені нотаріусом з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочину, що вони перебувають при здоровому розумі та ясній памяті, діють добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного, розуміють значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору.

Перед підписанням договору дарування, в присутності сторін правочину, його текст був прочитаний нотаріусом вголос, після чого текст договору був прочитаний сторонами та особисто підписаний.

До підписання договору, ОСОБА_1, як дарувальнику, було розяснено правову природу договору дарування, та що між нею та ОСОБА_7 дійсно укладається договір дарування житлового будинку, а не будь який інший правочин, про що свідчить власноручно підписана заява ОСОБА_1 від 28 січня 2010 року. зміст якої було доведено до відома обдарованої: ОСОБА_7.

Крім того, пунктом 5 договору дарування, Позивач підтвердила, що вона не помилилася щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, як це передбачено статтею 229 ЦК України, та що між сторонами укладається договір дарування житлового будинку, а не будь який інший правочин.

Крім того, пунктом 6 оспорюваного договору передбачено, що Дарувальний та Обдарована стверджують, що однаково розуміють значення і умови договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладанні, а також те, що він не носить характери фіктивного та удаваного правочину, тобто не є таким, що передбачено статтями 234, 235 ЦК України.

Пунктом 8 договору дарування зазначено, що сторони підтверджують: що у момент укладання договору дарування вони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними; розуміють природу цього правочину, свої права та обовязки за договором;при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків; даний правочин не приховує інший правочин (не є удаваним).

Згідно статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести ті обставини, на які зона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не звільнений від доказування.

Доказів того, що Відповідач, порушивши права Позивача, не виконав умов оспорюваного договору дарування, Позивачем не надано, і судом таких не виявлено.

Згідно зі статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать Закону.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина перша статті 202, частина пята статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 717, частини першої статті 718 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Згідно із частиною другою статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, під час вчинення оскаржуваного правочину сторонами дотримано умови, що необхідні для укладення такого виду договорів.

Вислухавши сторони та оцінивши всі зібрані в справі докази в їх сукупності, суд має відмовити з задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, статтями 216, 229, 234-235, 717-720, 722, 727 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними; Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року; Законом України «Про нотаріат», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним і поновлення права власності на житловий будинок відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_8