Номер провадження 2/489/1109/16
Ухвала

Іменем України

08 червня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), треті особи - Відділ примусового виконання рішень головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" про визнання недійсними прилюдних торгів протоколу, акту та скасування державної реєстрації, а також зобов'язання вчинити дії,

встановив

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що прилюдні торги відбулися з порушенням вимог законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними. Вказав, що засідання конкурсної комісії з однією торгівельною організацією є порушенням закону. Крім того, автомобіль Форд Куга ВЕ6057АМ взагалі не передавався на реалізацію ПП "Нива-В.Ш". Прилюдні торги відбулися раніше, ніж 30 днів. Мала місце відсутність публікації про аукціон в трьох загальнодоступних веб-сайтах та двох друкованих ЗМІ. В повідомленні про аукціон з реалізації спірного автомобіля взагалі відсутня інформація про об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектацію, потребу в ремонті, колір. Позивач зазначив, що матеріали виконавчого провадження не містять фотографій розукомплектованого автомобілю. Оцінювачем проводилась оцінка саме автомобілю Форд Куга, а не його кузова.

28.10.2015 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Зазначає, що є підстави побоюватись, що відповідач ОСОБА_2 може розпорядитись автомобілем та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Вказує, що є реальна загроза, що відповідач може знищити автомобіль.

Просив суд накласти арешт на автомобіль FORD KUGA TITANIUM 2.0, 2008 р. в. та провести опис автомобіля.

В судовому засіданні позивач заяву підтримав, просив задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

В процесі тлумачення норм ЦПК України щодо забезпечення позову Конституційний Суд України в рішенні від 31 травня 2011 року у справі N 1-18/2011 звернув увагу на таке.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу) ( 1618-15 ).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль зареєстрований за відповідачем.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, висловлену в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд приходить до висновку про можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки цей спосіб унеможливить відчуження або передачу нерухомості іншим особам.

У своїй заяві позивач просив і про проведення опису автомобіля, проте суд вважає, що для забезпечення позову в даному випадку достатньо буде накласти арешт на вказаний автомобіль, що належить відповідачу. Крім того, проведення опису автомобілю не є засобом забезпечення позову.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки у суду є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль FORD KUGA Titanium 2.0, 2008 р. в., номер кузова - WF0RXXGCDR8G22417, державний номер - невідомий, який належить ОСОБА_2.

В іншій частині - відмовити.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Кокорєв