У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Коротун В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що сторони проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, під час спільного сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_5. Відповідач визнав своє батьківство, однак не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Посилаючись на те, що її доходів не вистачає для забезпечення дитині всіх необхідних потреб, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, позивач, уточнивши свої вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 грн, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 30 травня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500 грн, у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати та батько мають рівні обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходили із того, що відповідач є працездатною людиною і як батько зобов'язаний матеріально утримувати свого сина, забезпечити його мінімально необхідними благами, які потрібні для його життя та виховання й спроможній сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється від свого прямого обов'язку забезпечувати життєдіяльність своєї дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я, та намагається приховати від суду дійсний розмір своїх доходів, з метою звести свої витрати на дитину до передбаченого законом мінімуму 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М.Коротун