Справа № 748/321/16-ц Провадження № 22-ц/795/1246/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Кухта В. О. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Чернігівського районного суду від 17 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного суду від 17 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ „Акцент-Банк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ „Акцент-Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами в сумі 2994 грн. 64 коп. за період з 16.02.2013 року по 16.02.2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Позивач стверджує, що позичальником кредитні кошти не повернуті, кредитний договір не є розірваним, тому банк має право на отримання процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за споживчим кредитом.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що сторони перебували у цивільно-правових договірних правовідносинах. Зокрема, 13.06.2008 року між ПАТ „Акцент-Банк та ОСОБА_6 укладений договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачеві було видано платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, тобто сторони уклали кредитний договір, який складається із анкети-заяви, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, тарифів, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 2-х відсотків в місяць та 3,5 % щомісячної комісії за обслуговування рахунка.

Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту від 13.06.2008 році. Згідно вказаної заяви ОСОБА_6 підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі, про що свідчить його підпис (а.с.9).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Факт отримання від ПАТ „Акцент-Банк грошових коштів ОСОБА_6 не заперечувався.

У лютому 2016 року ПАТ „Акцент-Банк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у звязку з невиконання відповідачем умов кредитного договору у ОСОБА_6 станом на 18.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 17 237 грн. 76 коп., яка складається з: 1374 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 6531 грн. 24 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 8035 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована складова), 797 грн. 04 коп. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Апеляційним судом із розрахунку заборгованості, який був наданий ПАТ „Акцент-банк, встановлено, що останнє погашення боргу ОСОБА_6 здійснено 17 грудня 2010 року в сумі 100 грн. (а.с.5 зворот).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_6, здійснюючи часткове погашення боргу по кредиту, визнавав факт укладення ним з ПАТ „Акцент-Банк договору, який повинен виконуватись належним чином.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи, що останній платіж по поверненню кредиту відповідачем ОСОБА_6 було здійснено 17 грудня 2010 року, а не 19.06.2009 року, як помилково вказано судом першої інстанції, то у ПАТ „Акцент-Банк виникло право предявляти вимоги до боржника про виконання порушеного зобовязання щодо повернення кредиту, в тому числі процентів за користування кредитом, починаючи з 18 грудня 2010 року протягом наступних трьох років по 18 грудня 2013 року.

ПАТ „Акцент-Банк звернулось до суду з даним позовом 18 лютого 2016 року (а.с.3), тобто поза межами строків позовної давності.

Таким чином, доводи позивача про не пропуск строку позовної давності за вимогами про стягнення відсотків є необгрунтованими.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та обєктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: