Справа № 542/1469/16-ц
Провадження № 6/542/60/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Стрельченко Т.Г.

при секретарі - Нестеренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нові Санжари подання начальника Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України , -

в с т а н о в и в:

Начальник Новосанжарського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні Новосанжарського РВ ДВС знаходиться виконавчий лист Новосанжарського районного суду Полтавської області № 2-666/2009 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_3 починаючи з 15.05.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

У ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.10.2016 р. становить 25099 грн.43 коп., а тому начальник РВ ДВС вважає, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде сприяти погашенню заборгованості.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявились, клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надходили.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

-якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

-якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 377 - 1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Проте, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. При цьому слід звернути увагу на те, що Закон передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України покладається в даному випадку на орган державної виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Згідно матеріалів цивільної справи №2-666/2009 року рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2009 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_3 починаючи з 15.05.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з надано подання, ОСОБА_1 має заборгованість, залишок несплачених аліментів становить 25099,43 грн.

Відповідно до заяви, наданої через канцелярію суду 16.11.2016 року ОСОБА_1 на даний час працює на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в приватного підприємця ОСОБА_4, з його заробітної плати вираховуються аліменти та сплачується заборгованість по аліментах. Окрім того до заяви долучено копії квитанцій та поштового переказу за серпень-жовтень 2016 року про перерахування аліментів в сумі 1330,20 грн. та заборгованості в сумі 639,12 грн.

Таким чином, на даний час суд не вбачає того, що боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, і доказів цього матеріали справи не містять.

Також, у поданні РВ ДВС не зазначено, яким чином обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України буде сприяти погашенню заборгованості.

Таким чином, вимоги Новосанжарського РВ ДВС, суд вважає предчасними і не вбачає підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», -

ухвалив:

В задоволенні подання начальника Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5