Справа №442/8157/15-ц
Провадження №2/442/339/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів: ОСОБА_3, Хом»як З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Маслоленд» про стягнення коштів за договором позики.,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Маслоленд» про стягнення коштів за договором позики.

В обґрунтування позову зазначила, що 20.11.2014 року, вона позичила Товариству з обмеженою відповідальністю « Маслоленд» в особі ОСОБА_5 кошти в розмірі 100 000.00 ( сто тисяч ) доларів США . На підтвердження отриманих коштів Товариством з обмеженою відповідальністю « Маслоленд» в особі ОСОБА_5 було дано розписку. Позичені кошти відповідачу мались залишитись безповоротно, а лише при умові виконання своїх зобов»язань відповідачем, а саме відповідач зобов»язувався продати їй 27% корпоративних прав ТзОВ « Маслоленд» та включити її в число співзасновників. Вище вказані дії відповідач зобов»язувався вчинити до 29.11.2014 року. У разі невиконання в повному обсязі своїх зобов»язань відповідач зобов»язувався повернути позичені кошти. Відповідач виконав лише одну із частин, а саме 05.12.2014 року уклав з нею продаж корпоративнх прав ТзОВ « Маслоленд» , а включити її в число співзасновників ТзОВ не здійснив по даний час. Оскільки на протязі більше одного року відповідач так і не включив її в число співзасновників ТзОВ « Маслоленд» , а їй на даний час таке питання як включення її в число співзасновників Товариства є вже не актуальне, так як цього вже не бажає, а тому 09.12.2015 року нею було скеровано відповідачу рекомендованого цінного листа з описом вкладення про повернення їй сто тисяч доларів США, які були позичені відповідачу 20.11.2014 року. Таким чином вважає, що відповідач своїми діями, що виявилися у невиконанні взятих на себе зобов»язань порушив її права, а тому просить стягнути з ТзОВ « Маслоленд « на її користь 100 000 00 ( сто тисяч ) доларів США, що по курсу НБУ станом на 14.12.2015 року становить 2 386 009. 40 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того суду пояснив, що громадянин ОСОБА_5, на той час був і є засновників ТзОВ «Маслоленд», і саме ТзОВ « Маслоленд» не виконало своїх зобов»язань згідно розписки. Посилання відповідачів, щодо наявності документів про передачу чи отримання коштів Товариством, представник позивача ОСОБА_2, послався на судову практику, де зазначено, що розписка сама по собі є підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики. А тому просить позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_3, Хом»як З.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, вважають, що ТзОВ « Маслоленд» не є стороною договору. Позивачка уклала договір про наміри чи договір про зобов»язання між фізичною особою ОСОБА_5. Крім того відомості щодо отримання вказаних коштів саме товариством у вказаній розписці відсутні. Також відсутні у матеріалах справи будь-які прибуткові касові ордери, підписані керівництвом товариства, підтверджуючи факт отримання коштів товариством. А тому просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.50 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридичною особою за змістом частини першої статті 80 Цивільного кодексу України визнається організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку, яка наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатна мати й набувати від свого імені цивільних прав та обовязків, може бути позивачем і відповідачем у суді та за правилами частин першої, другої статті 96 зазначеного Кодексу самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено що між позивачкою ОСОБА_4 та ТзОВ « Маслоленд» виникли правовідносини на підставі договору позики.

Від імені ТзОВ « Маслоленд» в особі ОСОБА_5 написано документ, який названо договором позики та згідно з яким останній брав у ОСОБА_4 100 тисяч доларів США і зобов»язався продати їй 27% корпоративних прав ТзОВ « Маслоленд» та включити її в число співзасновників.

Таким чином письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми ( договори)

Відповідно до частини 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13.

Враховуючи вище наведене, що між сторонами виникли саме правовідносини на підставі договору позики, відповідач позичальник ТзОВ « Маслоленд « свої зобов»язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивачки оригінал зазначеного договору позики, відтак позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд», в особі ОСОБА_5 (, зареєстрованого 18.09.2012 року, № запису про державну реєстрацію 0001913) на користь ОСОБА_4 суму позики в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 14.12.2015 року становить 2 386 009,40 гривень (два міліони триста вісімдесять шість тисяч дев»ять гривень і сорок копійок) та судові витрати.

А тому на підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047,1050 ЦК України, суд

Вирішив

Позов задоволити

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд», в особі ОСОБА_5 (, зареєстрованого 18.09.2012 року, № запису про державну реєстрацію 0001913) на користь ОСОБА_4 суму позики в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 14.12.2015 року становить 2 386 009,40 гривень (два міліони триста вісімдесять шість тисяч дев»ять гривень і сорок копійок)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» на користь ОСОБА_4 сплачений останньою при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 6 090 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду

Суддя Л.І. Гарасимків