УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_7 укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем видана позивачу розписка. Відповідно до даної розписки ОСОБА_6 надала у борг ОСОБА_7 5 500,00 доларів США та відповідач зобов'язувалася повернути позивачу зазначену суму боргу до 12 грудня 2011 року. Однак, на даний момент відповідач борг не повернула.

На підставі наведеного просила суд стягнути з ОСОБА_7 на свою користь суму основного боргу за договором позики від 02 грудня 2011 року у розмірі 86 185,00 грн, три проценти річних у розмірі 7 756,65 грн, інфляційні втрати у розмірі 18 788,33 грн, а також судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму основного боргу за договором позики від 02 грудня 2011 року у розмірі 86 185,00 грн, три проценти річних в розмірі 7 756,65 грн, інфляційні втрати у розмірі 18 788,33 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2015 року та залишити в силі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем за договором позики не виконав.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що обставини щодо виникнення між сторонами правовідносин з приводу укладення договору позики згідно розписки від 02 грудня 2011 року в судовому засіданні позивачем доведено не було, а відповідач заперечила про виникнення між ними таких правовідносин.

Крім того, у період з 11 листопада 2011 року по 23 лютого 2012 року між сторонам мало місце передача грошей з приводу купівлі-продажу частки квартири, що належала відповідачу, синові позивача і ця подія відбулась за участю позивача, яка особисто розраховувалась з відповідачем.

Також, судом зазначено, що син позивача 23 лютого 2012 року отримав від відповідача ОСОБА_7 5 600,00 доларів США, бо розписка від неї була втрачена і претензій до неї він не має.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що між сторонами було укладено договір позики на суму 5 500,00 доларів США, про що свідчить власноручно написана відповідачем розписка від 02 грудня 2011 року, відповідно до якої ОСОБА_7 зобов'язується повернути борг до 12 грудня 2011 року.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що розписка ОСОБА_7 видана нею ОСОБА_6 від 02 грудня 2011 року, знаходиться у позивача (кредитора), в ній зазначено, що ОСОБА_7 зобов'язується віддати борг у сумі 5 500,00 доларів США 12 грудня 2012 року.

Дана боргова розписка будь-яких посилань на договір купівлі-продажу не містить.

Не може бути взята до уваги і розписка ОСОБА_9 від 23 лютого 2012 року, оскільки останній не є стороною по справі, а даний борговий документ не є предметом спору та не стосується розписки від 02 грудня 2012 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до передчасних висновків про відмову у задоволенні позову з указаних підстав.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно звернути уваги на наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовою одиницею України є гривня, інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.

Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

Застосування до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у зв'язку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Таким чином, за статтею 625 ЦК України встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України гривні, в той час як між сторонами виникли грошові зобов'язання у іноземній валюті.

Допущені судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук