АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28 січня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ВL__ЖГ00010356, згідно якого ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» надає відповідачу надає кредит на поточні потреби в розмірі 20 000 гривень, на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. Термін повернення кредиту - 28 січня 2013 року. Процентна ставка- 20% річних, щомісячна плата у вигляді комісії в розмірі 1,50% від суми кредиту.

Справа №752/14604/15-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/7206/2016
Головуючий у суд іпершої інстанції: Сальникова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Банк свої зобов'язання виконав повністю, а відповідач - свої зобов'язання по виплаті кредиту за умовами договору належним чином не виконує. Внаслідок чого, станом на 28 серпня 2015 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість по сплаті кредиту за кредитним договором № ВL__ЖГ00010356 від 28 січня 2011 року в сумі 41 066 гривень 99 копійок, яка складається з: прострочена до повернення сума кредиту- 13 179 гривень 64 копійки, прострочені проценти за користування кредитом- 745 гривень 78 копійок, комісія за РО- 2 638 гривень 95 копійок, плата за пропуск платежів- 24 502 гривені 62 копійки.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, що мешкає: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 «Т» код за ЄДРПОУ та ФОП 19017842 заборгованість за договором № ВL__ЖГ00010356 від 28.01.2011 року в сумі 41 066 грн. 99 к.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, що мешкає: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн 60 к.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.91). до суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2009 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ВL__ЖГ00010356, згідно якого відповідачу надає кредит на поточні потреби в розмірі 20 000 гривень, на умовах забезпеченості, поверненні строковості та платності. Термін повернення кредиту - 28 січня 2013 року. Процентна став - 20% річних, щомісячна плата у вигляді комісії в розмірі 1,50% від суми кредиту.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вірно виходив з того, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, всупереч умов договору, відповідачем ОСОБА_2 порушено умови щодо погашення кредиту та нарахування відсотків за його користування.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст.ст.526,527 ЦК України, згідно яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлянає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором не виконувалися, внаслідок чого, станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість 41 066 гривень 99 копійок, яка складається з: прострочена до повернення сума кредиту - 13 179 гривень 64 копійки, прострочені проценти за користування кредитом - 745 гривень 78 копійок, комісія за РО- 2 638 гривень 95 копійок, плата за пропуск платежів - 24 502 гривні 62 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4,5) та поясненнями відповідача ОСОБА_2, який в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що дійсно він не виконував умови договору, з якими він погоджувався, із-за тяжких життєвих обставин і не заперечував проти існування заборгованості.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: