Провадження № 22-ц/780/5508/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 4 15.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Мельника Я.С.,

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і уточнивши позовні вимоги, просила виділити у натурі 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими спорудами, виділивши їй ганок площею 1,6 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 21,1 кв.м, коридор 1-1 площею 7,7 кв.м; залишивши у володінні відповідача житлову кімнату 1-3 площею 15,8 кв.м, житлову кімнату 1-2 площею 7,8 кв.м; та залишити у спільній частковій власності сторін по 1/2 частці вбиральні - Г та сараю - В.

Вимоги обґрунтувала тим, що сторони є співвласниками житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 2.07.2009, на праві спільної часткової власності кожному належить 1/2 частка будинку. Згоди щодо порядку поділу та користування житлом сторони досягти не можуть. На даний час будинок має фактично два окремі входи. Проте відповідач перешкоджає користуванню житлом, самовільно змінила замок на вхідних дверях, ключі не дає. Позивач має право на виділ їй в натурі її частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішенням суду у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідач рішення суду не оскаржила.

Заслухавши доповідь судді головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими спорудами, згідно свідоцтва про право на спадщину від 2.07.2009, кожному на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка будинку.

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого 12.05.2009, він складається з коридору 1-1 площею 7,7 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 7,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 21,1 кв.м, загальною площею 52,40 кв.м., житловою - 44,7 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 1839 кв.м, на якій знаходяться надвірні споруди: убиральня - Г та сарай - В, огорожа. Дата його переобладнання 1976 рік.

Відповідно до висновку експерта № 1-23/06 від 23.06.2016, ринкова вартість будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 без врахування вартості земельної ділянки складає 165 321 грн, відповідно - 1/2 частки - 82 661 грн. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1839га по АДРЕСА_1 складає 1 040 682 грн, 1/2 частки - 520 341 грн.

Виділити 1/2 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у відповідності до вимог нормативної документації в галузі будівництва, не вбачається можливим. Скласти можливі варіанти виділу 1/2 будинку чи інші варіанти виділу частки, розмір якої близький до ідеальної, у відповідності до вимог нормативної документації в галузі будівництва, теж не вбачається можливим.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом та є неможливим. Крім того, під час виділу частки майна, а саме будинку, в натурі неможливо залишати частку майна, господарських споруд, у спільному користуванні та власності, як просив позивач.

Розглядаючи даний спір, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, всупереч твердженням апелянта, ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 57, 58 цього ж кодексу, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, у порушення наведених вимог, апелянтом не доведено перед судом обставин, на які вона посилаються як на підстави своїх позовних вимог.

Посилання апелянта не те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи, який взято за основу судового рішення, є не правомірним колегією суддів до уваги не приймається, оскільки судом роз'яснено сторонам їхні права та обов'язки, а також попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, однак клопотань щодо призначення по справі повторної експертизи сторонами заявлено не було.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до розширеного тлумачення норм матеріального і процесуального права, тому не можуть бути підставою для скасування або зміни правильного по суті та справедливого судового рішення.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303- 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Я.С. Мельник

В.І. Олійник