Справа №345/1026/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

17.11.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Назарчук І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Калуші, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом і, після збільшення позовних вимог (а.с. 107-109) просить стягнути з відповідача в її користь 5750 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, матеріальну шкоду в розмірі 20400 грн. за проживання в готелі та 20000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Позов мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Впродовж трьох років квартиру ОСОБА_1 заливають квартиранти, які проживають у квартирі АДРЕСА_3 власником якої є відповідач по справі - ОСОБА_3 А саме 16.12.2015 р. позивачка звернулася із заявою до директора КП «ЖЕО №4» Фурди В.С. щодо чергового затоплення її квартири. Факт затоплення квартири підтверджений актом обстеження від 17.12.2015 року, який складений комісією в складі майстрів дільниці №2 КП «ЖЕО №4», яким підтверджено, що причиною затоплення квартири №33 є халатне відношення до сантехнічного обладнання квартирантів, які проживають у квартирі №39.

16.02.2016 року квартиранти, які проживають у квартирі АДРЕСА_3 знову затопили квартиру позивачки, в результаті чого була залита стеля коридору, а також стеля та стіна у кімнаті, що було підтверджено актом про затоплення. 26.02.2016 року квартиру позивачки знову було затоплено, а саме відбулося залиття кімнати та коридору. 29.02.2016 року, на основі письмового звернення позивачки, комісія провела обстеження квартири та встановила факт затоплення.

Таким чином, квартиру позивачки неодноразово заливало водою з квартири, власником якої є ОСОБА_3, внаслідок чого квартира позивачки потребує термінового поточного ремонту.

Позивач наголошує, що згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи, ремонт в її квартирі без відселення провести неможливо і на проведення ремонту потрібно 136 годин, а, оскільки робочий день є восьмигодинний, то на період ремонту у квартирі позивачці необхідно переїхати проживати в готель строком на 17 днів. Згідно з рахунком за надання послуг вартість проживання за одну добу на одну особу становить 600 гривень. Таким чином, загальна вартість проживання при відселенні на період ремонту на двох чоловік на 17 днів буде складати 20400 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь дану суму.

Крім того, позивач зазначає, що вона з чоловіком через неодноразові затоплення живе у постійному стресі. Вона є пенсіонеркою, квартира, яку було затоплено є єдиним житлом, де проживає вона і її чоловік, який переніс операцію на серце. Залиття квартири створило для ОСОБА_1 дискомфорт та нервове напруження, оскільки вона та її чоловік постійно відчувають в квартирі сирість, вологу та запах плісняви. Моральну шкоду оцінює в розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених в позові підстав. Позивач додатково пояснила, що її квартиру неодноразово впродовж трьох років затоплювали жителі квартири, що знаходиться поверхом вище від її квартири, власником якої є ОСОБА_5 Вона зверталась до відповідачки з проханням вжити заходів для недопущення повторних випадків затоплення її квартири мешканцями квартири, власником якої є відповідачка, однак, вона не здійснила жодних дій для попередження виникнення нових затоплень та усунення наслідків попередніх затоплень. ОСОБА_1 пропонувала відповідачці добровільно відшкодувати завдані їй збитки, однак ОСОБА_3 відмовилась і позивачка була змушена звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди. Також, вже після подачі позову до суду, 13.04.2016 року квартиру позивачки знову було затоплено. Таким чином, квартиру позивачки впродовж року було затоплено чотири рази, внаслідок чого позивач та її чоловік, які є пенсіонерами і хворіють, зазнають збитків.

Щодо вимог про стягнення 20400 грн., то позивач зазначила, що це майбутні прогнозовані витрати, які будуть потрібні для проживання в готелі на час проведення ремонту в квартирі. Тому, позивач та її представник просять позов задоволити в повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином (а.с. 143, 155).

Суд, за згодою позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7-9, 144-145). В даній квартирі проживають позивач та її чоловік (а.с. 111-113).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 (а.с. 45-49, 146).

Позивач неодноразово зверталась до директора КП «ЖЕО № 4» щодо затоплення її квартири (а.с. 16-19)

Відповідно до акту, який складений комісією в складі майстрів дільниці №2 КП «ЖЕО №4» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_8 від 17.12.2015 року (а.с. 10), внаслідок обстеження встановлено, що через халатне відношення до сантехнічного обладнання квартирантів, які проживають у квартирі АДРЕСА_3 затоплено в квартирі АДРЕСА_1 стелю, побілену вапном, у ванній кімнаті; власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 було письмово попереджено про неналежне відношення до експлуатації сантехобладнання її квартирантів.

З акту № 1 від 16.02.2016 року, який складений комісією в складі майстрів дільниці № 2 КП «ЖЕО №4» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_8 від 16.02.2016 року (а.с. 11) вбачається, що затоплення квартири АДРЕСА_1 виникло з причини протікання каналізаційного трійника під ванною в квартирі АДРЕСА_3, розміщеній вище поверхом по стояку.

Актом комісії КП «ЖЕО №4» від 29.02.2016 року (а.с. 12), встановлено, що затоплення квартири АДРЕСА_1 виникло 26.02.2016 року о 16.55 год. з причини протікання каналізаційного трійника під ванною в квартирі АДРЕСА_3, розміщеній вище поверхом по стояку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що затоплення квартири позивача відбулись з вини відповідача.

Відповідно до висновку № 8 судової інженерно-технічної експертизи (а.с. 75-97), розмір матеріального збитку, завданого внаслідок затоплення квартири по вул. АДРЕСА_1 що мали місце 16.12.2015 року, 16.02.2016 року, 26.02.2016 року становить 5629,00 грн.

Враховуючи зазначене, виходячи з положень ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо обов'язку споживача своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, своєчасно проводити підготовку помешкання, що належить йому на праві власності, та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, положення ст. 322 ЦК України щодо обов'язку власника утримувати належне йому майно, матеріальна шкода в розмірі 5629 грн.00 коп., завдана позивачу внаслідок затоплення її квартири, повинна бути відшкодована в повному обсязі відповідачем.

Щодо вимог про стягнення 20400,00 грн. за проживання в готелі.

Позивачем в порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України, не надані належні і допустимі докази на підтвердження цих вимог. Позивач в судовому засіданні визнала, що це ймовірні витрати, які можуть виникнути в майбутньому у зв'язку із ремонтом квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

У розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Особа, законний інтерес або право якої порушено, має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України, якою визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення та скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права із застосуванням заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить захистити її право від можливого майбутнього порушення, тобто позивачем обрано спосіб захисту, не передбачений ст. 16 ЦК України.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Між неправомірними діями відповідача та моральною шкодою, завданою позивачу, є причинний зв'язок, а, тому, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Як вказано у п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Затоплення квартири позивача, яке виникло внаслідок неправомірних дій відповідача, безперечно є стресовою ситуацією, що призвело до моральних страждань позивача, втрати нею нормальних життєвих зв'язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер порушення прав позивача, те, що затоплення квартири виникало неодноразово, тяжкість та істотність вимушених змін у житті. Суд також враховує, що позивач є особою похилого віку, хворіє гіпертронічною хворобою (а.с. 116), у чоловіка позивачки - хвороба серця (а.с. 20-21, 114-115).

Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь вини відповідача, а також її майновий стан та стан здоров'я її дітей (а.с. 39, 41-44), суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 2000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

З врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і тієї обставини, що позов підлягає частковому задоволенню компенсації позивачу підлягає не 500 грн. (а.с. 110), а тільки частина його витрат на правову допомогу у розмірі 82,65 грн.

Також, враховуючи частковість задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача 182 грн. 24 коп. сплаченого судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 15,16,23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 84, 88, 89, 209, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 5629,00 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, а також 182 грн. 24 коп. судових витрат та 82 грн. 65 коп. за надання правової допомоги, а всього 7893,89 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Інші особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або у цей же строк з дня отримання копії рішення, у випадку якщо особа, яка оскаржує рішення, не була присутня у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий: