РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/400/16-ц

Провадження № 2/390/230/16

"14" квітня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Сарап М.Б.,

при секретарі - Палій М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Кіровограді позовну заяву ОСОБА_1 до Калинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона прийняла спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом у встановлений для цього строк. Крім неї інші спадкоємці, передбачені за законом - відсутні. Однак, в зв'язку з тим, що державна реєстрація житлового будинку проведена не була, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач в особі сільського голови Калинівської сільської ради, Кіровоградського району і області, ОСОБА_3 надав до суду письмову заяву про визнання позову та проханням розглянути справу без їхньої участі.

Судом встановлено, що в провадженні Кіровоградської районної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 96/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, яка на момент смерті проживала за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 спадкоємцем якої є дочки: ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, шляхом подачі заяви під № 290 від 07.07.2010 року та ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, шляхом подачі заяви під № 291 від 07.07.2010 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2014 року та не оформила свої спадкові права.

13.10.2015 року позивач звернулась із письмовою заявою до Кіровоградської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, на 1/2 частки житлового будинку під номером АДРЕСА_1, в якій зазначено, що правовстановлюючі документи па вказаний житловий будинок відсутні, та державна реєстрація якою не була проведена, що підтверджується архівною довідкою № 13205 виданою 02.09.2015 року ОКИ « Кіровоградське ОБТІ».

В матеріалах спадкової справи міститься довідка видана Калинівською сільською радою, Кіровоградського району, Кіровоградської області, від 29 вересня 2015 року, за № 661 в якій зазначено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно запису в по господарській книзі №4, особовий рахунок НОМЕР_2 належав ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою державною нотаріуса Усач Т.А. Кіровоградської районної державної нотаріальної кантори, від 13 жовтня 2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що померла ОСОБА_2, не провела державну реєстрацію нерухомого майна.

У разі смерті власника нерухомого майна, на яке не була проведена первинна реєстрація права власності, питання належності цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника повинні вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначені певні критерії розгляду справ, зокрема про визнання права власності на спадкові будинки в сільській місцевості.

Так, пункт 3.1 цього листа передбачає, що відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу У країн,і від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, таке становище має місце по даній справі, а тому суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог.

На підставі викладенного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову, а тому за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Що стосується визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на іншу 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, то в цій частині слід відмовити, адже померла ОСОБА_4 прийняла спадщину, шляхом подачі заяви під № 291 від 07.07.2010 року, однак, не оформила свої спадкові права.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217,1261, 1268 ЦК України, п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.052013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. 88, 177, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Калинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського

районного суду М.Б.Сарап