Справа №717/2250/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю представників позивачки: ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємця ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 подала до суду позовну заяву у якій просить:

1.визнати недійсним договір оренди землі від 09.12.2010 року укладений між нею та відповідачем приватним підприємцем ОСОБА_3

2.Витребувати у відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 3 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №016003 та повернути її ОСОБА_4

В якості підстав позову позивачка зазначила, що вона є власником земельної ділянки розміром 3 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належать їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянки. Відповідач почав користуватися належною позиваці земельною ділянкою згідно договору оренди землі від 09.12.2010 року. Весною 2015 року позивачка дізналася про існування цього договору оренди ділянки укладеного між нею та відповідачем. Позивачка стверджує, що не підписувала договір оренди земельної ділянки. Таким чином договір порушує її право власності, тобто спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини.

Відповідач приватний підприємець ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що взяв в оренду землю в с. Вартиківці. Паї були єдиним масивом. Земельна ділянка позивачки була в цьому масиві. З кожним власником землі укладалися договори оренди. Коли укладав договори оренди ОСОБА_4 в селі не було. Кілька років ОСОБА_3 користувався земельною ділянкою позивачки без договору і нічого їй не платив. Потім позивачка прийшла і вони домовились укласти договір. Позивачка дала всі необхідні документи. ОСОБА_3 виготовив всі необхідні копії, оформив договір і вони підписали договір. ОСОБА_1 не було укладено договір ОСОБА_3 не платив орендну плату. В подальшому ОСОБА_3 заплатив позивачці орендну плату за один рік до укладення договору. Орендну плату за один рік отримала особисто ОСОБА_4, а потім орендну плату за неї отримував ОСОБА_1 Спочатку ОСОБА_3 видавав ОСОБА_1 орендну плату без доручення, а кілька років тому, коли ОСОБА_1 захотів забрати земельну ділянку, ОСОБА_5 почав вимагати у нього доручення. ОСОБА_4 особисто підписувала договір. Коли проводили реєстрацію договору виявили, що не співпадає прізвище у договорі і в державному акті, тому необхідно було свідоцтво про одруження ОСОБА_4 ОСОБА_3 вважає, що оскільки ОСОБА_4 підписувала договір шість років тому, а зараз вона є особою похилого віку і хворіє, висновок експерта є помилковим.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що між сторонами була усна домовленість, але договір позивака не підписувала.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідач користувався земельною ділянкою позивачки на підставі усної домовленості, яка була між ним і ОСОБА_3 ОСОБА_1 стверджує, що передав ОСОБА_3 документи ОСОБА_4 коли отримував орендну плату. Таким чином ОСОБА_3 зібрав необхідні для укладення договору документи. ОСОБА_1 визнає, що отримував орендну плату. ОСОБА_3 почав користуватися земельною ділянкою позивачки у 2005 році.

Судом були досліджені наступні докази: копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №016003 виданого ОСОБА_6 08 серпня 2003 року, копія договору оренди землі укладеного між ОСОБА_6 ОСОБА_4 та приватним підприємцем ОСОБА_3 09 грудня 2010 року зареєстрованим у відділі Держкомзему у Кельменецькому районі 03 червня 2011 року, копію акту прийому передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 09.12.2010 року, витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінку земельної ділянки ОСОБА_6 №29-28-99.3-379/26-15 від 08.12.2015 року виданий Відділом Держгеокадастру у Кельменецькому районі Чернівецької області, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 виданого 09 липня 2007 року на бланку 1-Ми №035582, копію довідки виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції №112 від 28.02.2007 року, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_8 виданого 16 жовтня 1997 року, копію свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_6, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37498818 від 14 травня 2015 року, копію договору про надання юридичних послуг укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27 листопада 2015 року, копію акту прийому передачі виконаних робіт (послуг) за договором від 27.11.2015 року, копію розрахункової квитанції від 14.12.2015 року , копію рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по цивільній справі №717/1792/15-ц від 24 листопада 2015 року, копію довідки виданої Хотинською державною податковою інспекцією №2020/10/24-05/20-2/1-007 від 15.02.2016 року, копію свідоцтва платника єдиного податку серії Б №364672 виданого ОСОБА_3 15 березня 2013 року, копії аркушів із записами видачі орендної плати за 2015 рік, за 2014 рік, за 2013 рік, за 2012 рік та за 2011 рік, висновок експерта №481-к від 19.04.2016 року.

Судом встановлено, що 03 червня 2011 року відділом Держкомзему у Кельменецькому районі Чернівецької області був зареєстрований договір оренди земельної ділянки розміром 3 Га, між ОСОБА_4 і приватним підприємцем ОСОБА_3. Вказана обставина стверджується договором оренди.

Даний договір позивачка не підписувала. Вказана обставина стверджується висновком експерта №481-к від 19.04.2016 року.

Приватний підприємець ОСОБА_5 почав користуватися земельною ділянкою позивачки до укладення договору між сторонами і продовжив використання земельної ділянки після укладення договору між ним та ОСОБА_4

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України „Про оренду землі договір є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Підпис на спірному договорі оренди землі позивачці не належить, але державна реєстрація цього договору відбулась. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до розяснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 06.11.2009р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними недійсним може бути визнано лише укладений договір. Положення ст.ст.1212-1215 ЦК України підлягають застосуванню у разі якщо стороною передчасно передано майно на виконання неукладеного договору. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного ОСОБА_2 України від 18.09.2013 р. (справа №6-99ц13).

В матеріалах справі відсутні докази, які б підтверджували, що позивачка підписала оспорюваний договір , тобто здійснила своє волевиявлення, яке відповідало її внутрішній волі.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Суд вважає, безпідставними посилання відповідача на те що підпис позивачки у звязку із її віком та станом здоровя змінився, а тому висновок експерта є помилковим. Зокрема такі посилання є припущеннями, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на те, що факт укладення та підписання сторонами договору оренди встановлений рішенням Кельменецького районного суду по цивільній справі №717/1792/15-ц від 24 листопада 2016 року. Зокрема у вищевказаному рішенні суду відсутнє посилання не те, що судом встановлено факт підписання ОСОБА_4 договору оренди землі від 09 грудня 2010 року.

Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її користь витрат на оплату правової допомоги в сумі 1800 гривень слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У зв'язку із відсутністю законодавства, що регулює норми витрат часу адвокатів на підготовку позовів та матеріалів для подачі позову до суду суд вважає, що даних правовідносин слід застосувати відповідно до ст. 8 ЦК України та ч.7 ст.8 ЦПК України аналогію права. Зокрема, згідно розділу 1 „Міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби , затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004 року № 108, який встановлює норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, для підготовки, складання та візування позовної заяви необхідно біля 8 годин. Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_2 надавала позивачці правову допомогу повязану із складанням позовної заяви, яка складається з чотирьох аркушів та правову допомогу в судових засіданнях, сумарна тривалість яких становила до чотирьох годин. Суд вважає, що даний вид позовів не є новим у правовому плані і його складання, підготовка та збір необхідних матеріалів вимагала у адвоката не більше 8 годин.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні згідно ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік у грудні 2015 року становив 1378 гривень. 40 % від 1378 гривень складає, відповідно, 551 гривню 20 копійок. Загальна сума витрат на правову допомогу яка полягала у складанні позовної заяви за згодою позивачки і адвоката була визначена в сумі 1000 гривень, що не перевищує граничного розміру таких витрат. ОСОБА_2 витрат за правову допомогу яка полягала в участі адвоката у судових засіданнях визначена в сумі 800 гривень, що також не перевищує граничного розміру таких витрат.

Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст. ст. 13,14,15 Закону України „Про оренду землі, ст. ст. 203, 204, 215, 216 ЦК України, ,, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 15,60,61, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 09 грудня 2010 року між позивачкою ОСОБА_4 та приватним підприємцем ОСОБА_3, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Кельменецькому районі 03 червня 2011 року за №01702.

Витребувати у приватного підприємця ОСОБА_3 земельну ділянку площею 3 Га, кадастровий номер :02:003:0007, та повернути цю земельну ділянку ОСОБА_4.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1325 (одну тисячу триста двадцять пять) гривень 71 (сімдесят одну) копійку в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 1800 (одну тисячу вісімсот) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: