Справа № 344/7478/16-ц
Провадження № 2/344/3822/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

15 листопада 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01 червня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики-застави, за умовами якого позивач передав відповідачу в позику кошти у сумі 11 500,00 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 01 червня 2014 року. Майновий поручитель ОСОБА_3 передала позивачу в заставу як забезпечення повернення позики транспортний засіб марки Nissan, модель Micra, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно додатку № 1 від 31 травня 2014 року до договору позики-застави, строк повернення пролонгований до 05 червня 2016 року. У встановлений договором строк відповідач не виконав своїх зобовязань і до цього часу ухиляється від сплати боргу за договором позики. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики-застави майна від 01 червня 2010 року у сумі 11 500,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 264 059,32 грн., а також судові витрати у розмірі 2 640,60 грн., понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року залучена до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3.

У судове засідання позивач не зявився, від представника позивача подана до суду заява, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явилися, про час та місто слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

01 червня 2010 року між ОСОБА_1, Позикодавцем, ОСОБА_2, Позичальником, та ОСОБА_3, Заставодавцем, укладений договір позики-застави, за умовами якого Позикодавець надає Позичальнику позику в розмірі 11 500 доларів США, що становить 91 138,56 грн. по курсу Національного банку України, а Заставодавець передає Позикодавцю в заставу як забезпечення повернення позики транспортний засіб марки Nissan, модель Micra, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 90 000,00 грн., який належить на праві власності Заставодавцю ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22 березня 2008 року. Позичальник зобовязується повернути всю суму позики Позикодавцю не пізніше 01 червня 2014 року (а.с. 2).

31 травня 2014 року між ОСОБА_1, Позикодавцем, ОСОБА_2, Позичальником, та ОСОБА_3, Заставодавцем, був укладений додаток № 1 до договору позики-застави, відповідно до умов якого Позичальник зобовязується повернути всю суму позики Позикодавцю не пізніше 05 червня 2016 року (а.с. 3).

21 березня 2011 року ОСОБА_3 видана довіреність, якою уповноважено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 експлуатувати з правом використання за межами України, а також розпоряджатися (продати, здати в оренду) транспортним засобом марки Nissan, модель Micra, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

Договір позики-застави зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) (а.с. 5-6).

01 червня 2010 року відповідач ОСОБА_2отримав від позивача ОСОБА_1у позику суму коштів у розмірі 11 500 доларів США, про що свідчить оригінал розписки, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 35).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першоїстатті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 1046 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного ОСОБА_3 України, викладеною у постановах № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що 01 червня 2010 року між ОСОБА_1, Позикодавцем, ОСОБА_2, Позичальником, та ОСОБА_3, Заставодавцем, був укладений договір позики-застави, 01 червня 2010 року відповідач отримав кошти у розмірі 11 500,00 доларів США, що підтверджується складеною розпискою, яка свідчить про отримання відповідачем коштів, а також підтверджує боргове зобов'язання та містить умови отримання ОСОБА_2 у борг коштів від ОСОБА_1 з зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів у строк, вказаний у договорі та додатку № 1, кошти відповідачем позивачу не були повернуті та до цього часу відповідач ухиляється від сплати боргу за договорами позики.

У відповідності з вимогами частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина третя статті 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином, у судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач не виконав зобов'язання, покладені на нього за договором позики, не повернув у встановлений договором строк суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики у розмірі 11 500,00 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 264059,32 грн.

Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов'язків за договором позики, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми.

Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 2 640,60 грн. (а.с. 12) також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер 3, заборгованість за договором позики-застави від 01 червня 2010 року у розмірі 11 500,00 доларів США (одинадцять тисяч пятсот доларів США 00 центів), що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 264 059,32 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі пятдесят девять грн. 32 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер 3, судовий збір у сумі 2 640,60 грн. (дві тисячі шістсот сорок грн. 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко