Справа №367/8845/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Дідескул Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги наступним. З 05.09.2009 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 29.09.2015 року шлюб було розірвано заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області. Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 відповідно до двох договорів купівлі-продажу від 25.07.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_4 зареєстрованих в реєстрі за №1535 та №1534 придбали у спільну часткову власність, тобто по 1/2 ідеальній частині кожному, дві земельні ділянки, розташовані у м.Ірпені вул.Ново-Оскольській 53, кадастровий номер :01:082:0068, площею 0,02 га та кадастровий номер :01:082:0069, площею 0,08 га. Про придбання ОСОБА_2 земельних ділянок у м.Ірпені Київської області була обізнана, та вони планували зі слів чоловіка разом із ОСОБА_3, побудувати там заміське домоволодіння на дві родини, що було передбачено цільовим призначенням придбаних земельних ділянок. Нещодавно вона дізналась, що на зазначених земельних ділянках відповідачами здійснюється будівництво багатоквартирного ( «клубного» або «таун-хаус») будинку, поіменованого забудовниками «Новооскольський маєток». Оскільки земельні ділянки були придбані під час шлюбу, вони є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та вона має право на ? частину земельних ділянок, придбаних ОСОБА_2 Володіння, користування і розпорядження обєктами спільної сумісної власності здійснюється співвласниками спільно, тобто тільки за одноголосною згодою. Отже, здійснювати забудову ? частини двох земельних ділянок відповідач ОСОБА_2 повинен був виключно за її згодою, однак вона її йому не надавала і використовувати землю під будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку ніколи не мала наміру. Судове рішення або цивільно-правовий договір про поділ або виділення в натурі часток у двох земельних ділянках чи-то про встановлення порядку користування ними, відсутні. Усупереч цільовому призначенню згаданої землі на ній здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку, тобто житлового будинку у якому розташовано три чи більше квартири. Жодну містобудівну документацію, в тому числі проект будівництва, містобудівні умови та обмеження, будівельний паспорт, повідомлення (декларацію) про початок будівництва або дозвіл на нього, щодо зазначених земельних ділянок вона як співвласник не погоджувала, не замовляла, не подавала та не отримувала. Тобто здійснюване ОСОБА_2 і ОСОБА_3 будівництво не тільки порушує її права співвласника двох земельних ділянок, однак також є самочинним, оскільки здійснюється без відповідного дозволу, складеного і погодженого проекту і всупереч цільовому призначенню землі. Оскільки вона, як співвласник земельної ділянки згоди на її забудову не надавала і відповідного проекту не погоджувала, то має право вимагати від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення ними її прав, шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд. Просила зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести всі та будь-які будівлі і споруди, розташовані на двох земельних ділянках, кадастровий номер :01:082:0068, площею 0,02 га та кадастровий номер :01:082:0069, площею 0,08 га, що знаходяться у м.Ірпені по вул.Ново-Оскольській 53, зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відновити стан двох земельних ділянок, кадастровий номер :01:082:0068, площею 0,02 га та кадастровий номер :01:082:0069, площею 0,08 га, розташованих у м.Ірпені по вул.Ново-Оскольській 53, який існував до початку будівництва на них, привести ці земельні ділянки до попереднього стану та стягнути з відповідачів солідарно на її користь витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що ОСОБА_1 надавала згоду на укладення ним попередніх договорів і їй було відомо про будівництво на земельній ділянці, просив відмовити в задоволені позову та зняти арешт з земельних ділянок

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що позов не обґрунтований та безпідставний, за ОСОБА_1 не визнано право власності, а тому не вірно вибрано спосіб захисту, представник позивача міг змінити підставу та предмет позову, але він цим правом не скористався. З 24.03.2015 року ОСОБА_1 було відомо про будівництво, так як вона надавала згоду на укладання попередніх договорів, тому вона була обізнана, а тому просив відмовити в задоволені позову та відшкодувати понесені відповідачами витрати 9000 грн. по 4500 грн. кожному на правову допомогу та скасувати заходи забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Судом в межах заявлених вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-ФП №055944 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_1.

Згідно заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2014 року ОСОБА_2 є власником 1/2 частини земельної ділянки, яка перебуває в спільній частковій власності, кадастровий номер :01:082:0068, яка розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, земельна ділянка 53 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,02 га.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2014 року ОСОБА_2 є власником 1/2 частини земельної ділянки, яка перебуває в спільній частковій власності, кадастровий номер :01:082:0069, яка розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, земельна ділянка 53 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га.

Згідно інформації Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:082:0068, яка розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, 53 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,02 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно інформації Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:082:0069, яка розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, 53 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно попереднього договору від 24.03.2015 року укладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_7 з другої сторони щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу квартири, яка є складовою частиною житлового будинку, будівництво якого відбувається на земельній ділянці площею 0,02 га, з кадастровим номером :01:082:0068 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, 53, в п.5.18 якого зазначено, що продавець ОСОБА_2, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, справжність підпису якої на заяві про згоду на укладання цього попереднього договору, засвідчено приватним нотаріусом Київської області ОСОБА_8, 24.03.2015 року за реєстровим №194.

Згідно заяви щодо надання згоди на укладання попередніх договорів від 24.03.2016 року зареєстрованим в реєстрі за №194, ОСОБА_1 надала згоду на укладання попередніх договорів купівлі-продажу її чоловіком ОСОБА_2, 1/2 частки квартири з проектною нумерацією №1 у багатоквартирному житловому будинку №53, який споруджується за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, 53 та 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, земельна ділянка 53, кадастровий номер :01:082:0068, що є їхньою спільною сумісною власністю. Умови договорів визначаються її чоловіком, ОСОБА_2 самостійно, без додаткового погодження цих питань з нею, та вважає, що будь-які його дії спрямовані на продаж вищевказаної нерухомості, відповідають інтересам їхньої сімї, і укладення договорів відповідає їхньому спільному волевиявленню.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладені договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

При розгляді справи зясовано, що ОСОБА_1 24.03.2015 року надала згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_2 попередніх договорів купівлі-продажу 1/2 частки квартири з проектною нумерацією №1 у багатоквартирному житловому будинку №53, який споруджується за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, 53 та 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою Київська область м.Ірпінь вул.Ново-Оскольська, земельна ділянка 53, кадастровий номер :01:082:0068, що є їхньою спільною сумісною власністю. Умови договорів визначаються її чоловіком, ОСОБА_2 самостійно, без додаткового погодження цих питань з нею, та вважає, що будь-які його дії спрямовані на продаж вищевказаної нерухомості, відповідають інтересам їхньої сімї, і укладення договорів відповідає їхньому спільному волевиявленню та спростовує доводи позивача на обґрунтування позову, про те що їй було невідомо, що на земельних ділянках здійснюється будівництво багатоквартирного будинку і вона про це нещодавно дізналася, таким чином твердження позивача, що нею згода не надавалась спростовані в судовому засіданні поясненнями сторін та письмовими доказами по справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування свого позову, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 65 СК України, ст.657 ЦК України, ст.ст.3,10,60,79,88,154,208,212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 листопада 2016 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 листопада 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза