У х в а л а

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01 вересня 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, у якому мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення спільного проживання з відповідачем проживає з нею.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В частині стягнення місячного платежу рішення допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідач щомісячно перераховує позивачу на утримання неповнолітнього сина 1 000 грн та відшкодовує витрати, пов'язані з відвідуванням дитиною дошкільного закладу. Загальна сума грошової допомоги, яка надається відповідачем щомісяця, становить 1 200 грн, що і є 1/6 частини його щомісячного доходу.

При цьому, судами правильно зазначено, що вказана сума перевищує прожитковий мінімум для дитини віком до шести років, встановлений законодавством.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська