АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Желепа О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Георгій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Інвест-Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Тех Комплект», треті особи: Корпорація «Альтіс-Холдинг», Підприємство, засноване на власності Київської організації спілки Архітекторів України «Творча Архітектурна Майстерня А. Пашенько» про стягнення солідарно завданої матеріальної шкоди в результаті зниження ринкової вартості житла, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2016 року в задоволенні вищезазначеного позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах позивачів подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, і відповідно справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для усунення вказаного недоліку в порядку ст. 220 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 215. ЦПК України, рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачі пред'являючи позов просили суд зокрема:

Визнати відповідачів солідарними боржниками.

Стягнути з відповідачів на користь позивачів солідарно завдану матеріальну шкоду в загальному розмірі 16 970 909, 19 грн.

Зобов'язати відповідачів провести відновлювальні протиаварійні роботи по будинку АДРЕСА_1, підсилення фундаментів та наземних конструкцій зазначеного житлового будинку в обсязі, що забезпечить його безпечну подальшу експлуатацію.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглядав позовні вимоги, щодо стягнення солідарно завданої матеріальної шкоди в результаті зниження ринкової вартості житла, зобов'язання вчинити дії. Сторони по справі надавали пояснення з приводу конкретних позовних вимог, зокрема і про зобов'язання вчинити дії.

Разом з тим, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, у вступній, мотивувальній резолютивній частині рішенні не зазначив, як саме він вирішив позовну вимогу про «зобов'язання відповідачів провести відновлювальні протиаварійні роботи по будинку АДРЕСА_1, підсилення фундаментів та наземних конструкцій зазначеного житлового будинку в обсязі, що забезпечить його безпечну подальшу експлуатацію». Тобто вказана позовна вимога фактично не відображена в рішенні суду і є невирішеною.

Крім того, відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент подання позовної заяви), ставка судового збору за подання заяви майнового характеру становила 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що останні пред'явлені позивачами щодо однієї вимоги немайнового характеру та вимог майнового характеру загальною вартістю 16 970 909, 19 грн. Тобто, кожен позивач (позивачі) повинен був сплатити судовий збір пропорційно долі поданих кожним з них вимог майнового характеру та окремими платіжним документом за вимогу немайнового характеру.

При подачі позовної заяви судовий збір був сплачений позивачами пропорційно в розмірі 3654 грн. 00 коп. виходячи з максимальної ставки судового збору.

При цьому, за вимогу не майнового характеру кожен з позивачів повинен був сплатити судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Однак, судовий збір у вказаному розмірі, за вимогу немайнового характеру, не був сплачений позивачам при подачі позовної заяви.

Будь-яких даних про те, що позовна заява залишалась без руху для доплати позивачами судового збору, як і доказів про доплату судового збору позивачами, матеріали справи не містять.

Тобто, ухвалюючи рішення, місцевий суд також не здійснив розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК.

Відповідно до п. 1. ч 1. ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

Згідно з п. 4. ч 1. ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в статті 297 ЦПК як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

Відсутність в резолютивній частині рішення, висновку щодо вирішення позовної вимоги про «зобов'язання відповідачів провести відновлювальні протиаварійні роботи по будинку АДРЕСА_1, підсилення фундаментів та наземних конструкцій зазначеного житлового будинку в обсязі, що забезпечить його безпечну подальшу експлуатацію», унеможливлює здійснення повного та всебічного розгляду апеляційної скарги на ухвалене судом рішення, а тому колегія суддів вважає, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення з обов'язковим здійсненням розподілу судових витрат відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями).

Враховуючи вищезазначене, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для усунення вищенаведених недоліків в порядку ст. ст. 220, 297 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 220, 297 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Георгій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Інвест-Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Тех Комплект», треті особи: Корпорація «Альтіс-Холдинг», Підприємство, засноване на власності Київської організації спілки Архітекторів України «Творча Архітектурна Майстерня А. Пашенько» про стягнення солідарно завданої матеріальної шкоди в результаті зниження ринкової вартості житла, зобов'язання вчинити дії, повернути до Печерського районного суду м. Києва для ухвалення додаткового рішення.

Недоліки необхідно усунути протягом двадцяти днів з дня отримання справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: