Cправа № 127/2-200/2004
Провадження № 4-с/127/136/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі: Шарапанівському Р.П.,

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: Департамент ДВС Мінюсту України, Міністерство юстиції України, Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: Департамент ДВС Мінюсту України, Міністерство юстиції України, Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини. Дана скарга мотивована тим, що у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві з 2004 року перебуває на виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, щодо зобовязань ДАК «Укрресурси» проведення з скаржником повного розрахунку, яке до цього часу не виконане. Скаржником неодноразово оскаржувались дії і бездіяльність державних виконавців Відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві і суди задовольняли скарги, однак бездіяльність відповідача продовжується і сьогодні.

Скаржник з урахуванням уточненої скарги просить визнати суд протиправною бездіяльність посадових осіб Печерського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, (ВП № 49014939) в частині проведення з скаржником повного розрахунку, зобовязати начальника Печерського районного відділу ДВС м. Києві ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 негайно направити до Департаменту ДВС Мінюсту України зведене виконавче провадження № 51119621, яке веде Печерський районний відділ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.04.2004 року щодо проведення повного розрахунку. А також зобовязати начальника Печерського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про виконання ухвали суду повідомивши суд і скаржника в місячний строк.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав, викладених в останній, та просив її задовольнити.

Представник департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення скарги, надав письмові заперечення.

Представник відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві ОСОБА_4 також заперечував щодо задоволення скарги.

Представник Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5, також заперечувала щодо задоволення скарги з підстав зазначених у запереченнях представника департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчих проваджень, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі «ОСОБА_1 та інші проти України», Державу Україна зобовязано, зокрема виконати в 3-х місячний строк рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України було відкрито 13.08.2014 року виконавче провадження з виконання рішення ЄСПЛ.

13.09.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» від 17.07.2014 року №25663/02, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» враховуючи положення статті 383 ЦПК, субєктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст. 3 ЗУ «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Із пункту 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. ст. 6, 82 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Всупереч вищевикладеним нормам скаржник ОСОБА_1М, не вказав на бездіяльність конкретного державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби , зазначивши, що ОСОБА_1М, оскаржує бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Окрім того, скаржником не зазначено конкретних виконавчих проваджень, сторін (учасників стягувачів і боржників) кожного із зазначених виконавчих проваджень і виконавчих документів на підставі яких відкрито було виконавчі провадження, які необхідно, на його думку, обєднати в зведене виконавче провадження.

Слід звернути увагу і на те, що 13.09.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» від 17.07.2014 року №25663/02, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного також можливо зробити висновок, що на даний момент не має діючого виконавчого провадження в рамках якого суд може зобовязати орган державної виконавчої служби вчинити певні дії чи визнати бездіяльність такого органу.

Отже, вимоги скарги ОСОБА_1 щодо обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження і передання даного зведеного виконавчого провадження до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання є безпідставними і необґрунтованими, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 385- 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: Департамент ДВС Мінюсту України, Міністерство юстиції України, Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Жмудь