Дата документу 08.06.2016
Справа № 501/5227/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 від 15 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження по виконавчому листу № 1511/523/2012 від 15.03.2012 року. Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 усунути відповідні порушення у виконавчому провадженні відповідності до висновку викладеному в ухвалі суду (а.с.2-6, 72).

Вимоги викладені у скарзі ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області перебуває виконавчий лист №1511/523/2012 від 15.03.2012 року, виданий Іллічівським міським судом Одеської області на виконання рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 в розмірі 1200 гривень на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник зазначає, що 14.05.2015 року державним виконавцем ВДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження за №47524278, проте він сплачував аліменти в розмірі більшому ніж 1200 гривень щомісячно, протягом останніх трьох років від дати набрання рішенням законної сили, про що надав банківські виписки про рух грошових коштів в іноземній валюті з зазначенням отримувача готівки, а саме стягувача ОСОБА_2

Проте сума боргу нарахована державним виконавцем складає 45329,07 гривень починаючи з 13.05.2012 року по 05.07.2015 року.

Заявник зазначає, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12.06.2015 року, яке набрало чинності 05.07.2015 року, змінено розмір сплати аліментів, та боржник сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів.

15.12.2015 року державним виконавцем Косенко А.В. винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику з забороню його відчуження майна.

Заявник вважає, що державний виконавець діяв неправомірно чим порушив права останнього.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник ВДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в яких у задоволенні скарги просив відмовити (а.с.44)

Стягувач ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2012 року та виконавчого листа за №1511/523/2012, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 15.03.2012 р. з заявника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 гривень щомісячно (а.с.7-8).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2015 року ВП №47524278 та з розрахунку заборгованості від 14.05.2015 року за період з травня 2012 року по квітень 2015 року складеного державним виконавцем, загальна сума боргу ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 14.05.2015 року складає 42735,48 гривень (а.с.12,13-зв.).

У відповідності до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.06.2015 року, яке набрало чинності 05.07.2015 року з заявника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) (а.с.14).

З заяви ОСОБА_3 на імя в.о.начальника відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області від 11.11.2015 року, роздруківки про рух грошових коштів в АБ «Південний», АБ «Порто-Франко» вбачається, що стягувачем ОСОБА_2 за період з 02.04.2012 року по 24.04.2015 року від ОСОБА_3 отримано 148803,37 доларів США та 41000 доларів США відповідно (а.с.16-29).

15.12.2015 року державним виконавцем Косенко А.В. винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику з забороню його відчуження (а.с.9-10).

Згідно відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 21.12.2015 року та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2015 року вбачається, що арешт та заборону накладено на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_3 із забороною його відчуження.

Як вбачається із відомостей Пенсійного Фонду України, Державної податкової служби, Іллічівського міського центру зайнятості, Управління Державтоінспекції які надійшли до відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, відомості про боржника ОСОБА_3 відсутні, транспортні засоби, які перебувають у власності боржника також відсутні.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення та технічного паспорту на квартиру ОСОБА_3 є співласником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.02.2016 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.02.2016 року ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку, яка знаходиться в арешті на підставі постанови державного виконавця від 15.12.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Згідно з ч.1 ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст.57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Таким чином, державні виконавці повинні діяти відповідно до вимог Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5.

У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.5, 6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно у першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що, при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону про виконавче провадження). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмову державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнано в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що цією вимогою не порушено інтересів стягувача й не ускладнено виконання рішення.

Суд зауважує, що державним виконавцем не надано жодного належного та допустимого доказу звернень до державної реєстраційної служби та КП «БТІ» міста Іллічівська Одеської області щодо отримання інформації відносно обєктів нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_3

Також державним виконавцем не надано і доказів письмового розяснення положень ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику в частині подання доказів останнім щодо майна, яке перебуває на праві власності та праві спільної сумісної власності.

Суд звертає увагу на обставину того, що виконавче провадження відкрито 14.05.2015 року, а постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження ухвалена 15.12.2015 року, позиція державного виконавця з приводу зазначених обставин не обґрунтована. Суд вважає, що державним виконавцем при ухваленні постанови про арешт майна боржника порушені норми ст. 52, 57,58 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до незаконного винесення постанови, яка підлягає скасуванню.

Cуд також зазначає, що, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Відтак вимоги заявника щодо зобовязання державного виконавця усунути порушення у виконавчому провадження у відповідності до висновків суду, які зазначені в рішенні, з огляду на викладене є обґрунтованими. Відтак в цілому, доводи скарги ОСОБА_3 з урахуванням його уточнень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 210-213, 383, 386-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4В задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 від 15 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому листу №1511/523/2012 від 15.03.2012 року у виконавчому провадженні №47524278.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 усунути відповідні порушення у виконавчому провадженні у відповідності до висновку викладеному в ухвалі суду за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя