Провадження №2/389/908/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

секретаря Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07.10.2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, уточнивши вимоги якого зрештою просив суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля марки Daihatsu Sirion у розмірі 92 640 грн.

ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1, в кінцевій редакції якого просила суд стягнути з останнього на свою користь компенсацію вартості ? частки в спільній власності від проданих без її згоди транспортних засобів в сумі 198 377 грн., а саме автомобіля Volkswagen Transporter, причепу ПП 2,8 та автомобіля Kia Soul.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні власні позовні вимоги підтримали, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - не визнали, посилаючись на те, що вказані відповідачем транспортні засоби були продані ще під час шлюбу, про що відповідачу було відомо, а кошти використано в інтересах сім'ї.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник зустрічний позов підтримали, вказали, що транспортні засоби були реалізовані позивачем без згоди дружини, кошти використано позивачем на власні потреби. Первісний позов ОСОБА_1 - визнали частково, а саме не заперечили право позивача на ? частину будинку, в іншій частині позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що як первісні, так і зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 09.10.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Знам'янського міського управління юстиції Кіровоградської області, який розірвано рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.10.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу ними набуто наступне майно, яке є предметом даного спору:

- 07.10.2010 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Українською Н.А. в реєстрі за № 381; право власності на будинок зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2;

- 20.03.2008 року згідно договору купівлі-продажу автомобіль Volkswagen Transporter, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований за позивачем ОСОБА_1;

- 12.06.2010 року згідно довідки-рахунку КІМ260462 від 31.05.2010 року автомобіль Kia Soul, державний номер НОМЕР_2, 2010 року випуску, зареєстрований за позивачем ОСОБА_1;

- 10.07.2008 року згідно акту прийому-передачі причіп легковий ПП 2.8, державний номер НОМЕР_3, який також був зареєстрований за ОСОБА_1;

- 30.12.2008 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль Daihatsu Sirion, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4, який був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2

В ході судового розгляду було з'ясовано, що перелічені вище транспортні засоби наразі зареєстровано за іншими особами, а саме:

- автомобіль Volkswagen Transporter згідно договору купівлі-продажу № 3542/2015/000069 від 05.12.2015 року продано ОСОБА_4 за ціною 47 000 грн.;

- автомобіль Kia Soul згідно довідки-рахунку ААВ 495038 виданої 12.10.2013 року ПП «МПП Вибір» - ОСОБА_11 за ціною 112 720 грн.;

- причіп ПП 2.8 згідно договору купівлі-продажу № 3542/2015/000005 від 28.11.2015 року - ОСОБА_12 за 1000 грн.;

- автомобіль Daihatsu Sirion згідно договору купівлі-продажу № 00419/01/3542/2016 від 15.03.2016 року - ОСОБА_13 за 40 000 грн.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи, що спірний будинок був придбаний відповідачем під час шлюбу, він є об'єктом спільної сумісної власності сторін і підлягає поділу між ними в рівних частках. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 - підлягають задоволенню.

Що стосується транспортних засобів, які були придбані в період шлюбу, та зрештою були реалізовані сторонами, суд має відзначити наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що транспортні засоби були реалізовані ним в період шлюбу зі згоди дружини ОСОБА_2, в тому числі і автомобіль Volkswagen Transporter та причіп, які залишались зареєстрованими за ним, але фактично були реалізовані ОСОБА_4 та ОСОБА_12 відповідно, про що було складено договори у простій письмовій формі, оформлені довіреності на право керування та розпорядження транспортними засобами. І лише, коли виник спір про поділ майна колишнього подружжя такі транспортні засоби були належним чином перереєстровані на інших власників. Про вказані обставини відповідачу було відомо, продаж транспортних засобів було здійснено за згодою колишньої дружини, кошти використано в інтересах сім'ї, зокрема, на ремонтні роботи.

Після продажу автомобіля Volkswagen Transporter ОСОБА_2 особисто забирала його на своєму автомобілі з авторинку, після чого разом відзначали цю подію. Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитані у судовому засіданні. Причіп позивач продав ОСОБА_5, домовленість про продаж відбувалась у спільному будинку в присутності дружини.

ОСОБА_2 у судовому засіданні, в свою чергу, вказала, що згоди чоловікові на продаж жодного транспортного засобу не давала, вважала, що він здав їх в оренду; куди використано кошти від їх реалізації їй не відомо, в інтересах сім'ї позивач кошти не використав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не спростовано, що автомобіль Kia Soul було знято з реєстраційного обліку та відчужено позивачем у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 позовних вимог про визнанння недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Kia Soul не було заявлено.

Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок), визначено механізм провадження торгівельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку, суб'єкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки.

Усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою. У графу "вартість" вноситься вартість продажу транспортного засобу або складової частини, що має ідентифікаційний номер, у грошовій одиниці України (п. 14 Порядку).

Згідно із п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, і довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

З огляду на положення зазначених нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Автомобіль Kia Soul згідно довідки-рахунку ААВ 495038 виданої 12.10.2013 року ПП «МПП Вибір» зареєстрований за ОСОБА_11 19.10.2013 року.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Відповідно до статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним (правова позиція ВСУ у справі № 6-7цс15 від 08.04.2015 року).

Отже, відсутність письмової згоди відповідача на відчуження автомобіля Kia Soul не має наслідком його недійсність. Грошова компенсація за ? частину автомобіля може бути стягнута лише за умови, що кошти від реалізації автомобіля другим з подружжя були використані не в інтересах сім'ї.

Доводи позивача щодо використання коштів, отриманих від відчуження автомобіля Kia Soul, в інтересах сім'ї, ґрунтуються на твердженнях про те, що автомобіль було продано під час перебування сторін у шлюбі, їх спільного проживання, ведення спільного господарства, що не заперечувала у судовому засіданні відповідач, доказів щодо витрачання грошей від продажу спірного автомобіля не на потреби сім'ї відповідачем не надано.

Натомість позивач представив суду докази на підтвердження того, що на час продажу даного автомобіля ним було здійснено ряд замовлень щодо придбання будівельних та інших товарів.

Звертаючись до суду із вимогами про стягнення грошової компенсації за продаж позивачем автомобіля Kia Soul, відповідач належним чином не спростувала презумпцію, відповідно до якої при вчиненні правочину один із подружжя діє за згодою другого з подружжя (ч. 2 ст. 65 СК України) та в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України) і не надала суду будь-яких доказів того, що таке відчуження здійснено позивачем саме проти її волі і не в інтересах сім'ї, що є її процесуальними обов'язками відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації за автомобіль Kia Soul є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів позивача про продаж ним автомобіля Volkswagen Transporter та причепу в період шлюбу, їх фактичного вибуття з його власності шляхом передачі цих транспортних засобів іншим особам на підставі довіреностей, суд відзначає, що згідно зі ст. ст.ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (який дів на час виникнення спірних правовідносин), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім документів визначених порядком, також додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічних паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Доказом відчуження транспортного засобу може бути лише письмовий договір між продавцем і покупцем товару, як передбачено ст.ст.208 ч.1 п.3, 655 ЦК України.

Наявні у справі письмові докази, свідчать про те, що автомобіль Volkswagen Transporter і спірний причіп позивачем реалізовано після розірвання шлюбу і під час розгляду даного спору (довести протилежне належними та допустимими доказами позивач та його представник у судовому засіданні не спромоглися), як і автомобіль Daihatsu Sirion відповідачем ОСОБА_2

Отже, з кожного з них на користь іншого підлягає стягненню грошова компенсація за ? частину вартості проданого відповідного транспортного засобу.

При цьому, вимоги сторін про стягнення грошової компенсації, виходячи з вартості транспортних засобів згідно експертних оцінок є безпідставними, оскільки відповідні правочини, як і суми продажу автомобілів, ними не оспорено. Відтак, грошова компенсація має бути стягнута, виходячи з ціни продажу, тобто кожна із сторін має право на 1/2 частину грошових коштів, виручених від продажу таких транспортних засобів.

Крім того, з експертних висновків, наданих сторонами, вбачається, що на момент проведення відповідних досліджень ринкова вартість спірних транспортних засобів розрахована за відсутності предметів дослідження (крім оцінки автомобіля Daihatsu Sirion, що проводилось за замовленням відповідача), тобто без пред'явлення предмета оцінки та його огляду, що не може безспірно доводити дійсну вартість транспортних засобів з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До того ж така оцінка проведена не атестованими судовими експертами.

Згідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» вбачається, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України Про судову експертизу, і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Як вказано вище, автомобіль Daihatsu Sirion відповідачем продано за 40 000 грн. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація в сумі 20 000 грн.

Автомобіль Volkswagen Transporter позивачем продано за 47 000 грн., причіп ПП 2.8 - за 1000 грн., а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація в сумі 24 000 грн.

Ціна кінцевих первісних позовних вимог складає 182 668 грн. (визнання права власності на ? частину будинку (вартість будинку згідно довідки-характеристики (а.с. 22 зі зворотної сторони) 180 056 грн., ? частина - 90 028 грн., судовий збір 900,28 грн.) та стягнення грошової компенсації в сумі 92 640 грн. - 926,40 грн.), отже розмір судового збору становить 1826,68 грн. і був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Виходячи з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 60 % (визнано право власності на ? частину будинку та стягнуто компенсацію в сумі 20 000 грн., тобто всього на суму 110 028 грн.), за правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України на його користь з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1096 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Ціна зустрічних позовних вимог з урахуванням їх зменшення складає 198 377 грн. (стягнення грошової компенсації на вказану суму), отже розмір судового збору має складати 1983,77 грн. ОСОБА_2 при зверненні до суду зі зустрічним позовом сплачено судовий збір в сумі 3383,70 грн.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 12 % (заявлено на суму 198 377 грн./задоволено на суму 24 000 грн.), на її користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 238,05 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини її позовних вимог. Судовий збір у розмірі 1399,93 грн. підлягає поверненню ОСОБА_2 внаслідок зменшення розміру позовних вимог (3383,70 грн.-1983,77 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 20 000 грн. та судові витрати у розмірі 1096 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 24 000 грн. та судові витрати у розмірі 238,05 грн.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір сплачений нею відповідно до квитанції від 20.11.2015 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, в сумі 1399,93 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова