У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № ZPDOGI від 11 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 181 800,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненню 11 березня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 11 березня 2008 року уклали договір іпотеки № ZPD0GI, відповідно до умов якого, відповідач передав банку в іпотеку будинок АДРЕСА_1, а також земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначав, що у порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 28 серпня 2012 року утворилася заборгованість, яка складала 563 105,20 грн, з яких сума заборгованості за кредитом - 181 195,57 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 196 894,22 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором -185 015,41 грн.

На підставі наведеного позивач просив суд звернути стягнення на зазначений вище предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на предмет іпотеки - будинок загальною площею 57,80 кв. м, житловою площею 30,20 кв. м та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPDOGI від 11 березня 2008 року, укладеним між ПАТ KB «Приватбанк» та ОСОБА_2 на загальну суму 563 105,20 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № ZPDOGI від 11 березня 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_2, станом на 28 серпня 2012року у загальному розмірі 463 300,07 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 181 195,57 грн, заборгованості зі сплати процентів 196 894,22 грн, заборгованості з пені - 85 210,28 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки нерухомого майна № №ZPD0GI від 11 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, житловий будинок загальною площею 57,8 кв. м, житловою площею 30,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину,виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17 листопада 2005 року за реєстровим № 1-3226, та предмет іпотеки за цим же договором - земельну ділянку,площею 0,1500 га за адресою АДРЕСА_1, на якій розташований зазначений житловий будинок і яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області 16 серпня 2006 року шляхом продажу вказаних предметів іпотеки з укладенням від імені ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, організаціях, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, за початковими цінами: на житловий будинок у сумі 252 500,00 грн, на земельну ділянку - 84 090,00 грн.

Кошти, отримані від реалізації зазначеного майна спрямувати на погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ZPDOGI від 11 березня 2008 року.

В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того,що позовні вимоги про виселення є передчасними,тому у їх задоволені належить відмовити, а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги є доведеними повністю.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у резолютивній частині рішення мають бути зазначені всі складові загального розміру боргу, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також з того, що загальна сума боргу має бути визначена з урахуванням вимог закону щодо спеціальної позовної давності.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року та заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року у його незміненій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова