Провадження № 2/161/4294/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 листопада 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 372 248,85 гривень боргу, 329 700,81 гривень індексу інфляції, 29 778,91 гривень трьох відсотків річних, судові витрати в розмірі 6 890,00 гривень, а разом 738 619,57 гривень з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявсь належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів

інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом при розгляді справи встановлено, що 03 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір безвідсоткової цільової позики № б/н (а.с. 7). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору безвідсоткової цільової позики позивач надав відповідачу безвідсоткову цільову позику у сумі 15 000,00 доларів США. Відповідач зобовязався повернути позивачу суму позики до 10 грудня 2013 року. На підтвердження факту отримання ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_1, відповідач склав письмову розписку (а.с. 8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 належних чином взяті на себе зобовязання з повернення суми позики ОСОБА_1 не виконав. В результаті чого, в нього мається заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 15 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 372 248,85 гривень. Оскільки договір є обовязковим до виконання, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача виниклої суми боргу.

При цьому не підлягає до задоволення позовна вимога в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 329 700,81 гривень. Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США, що підтверджується умовами договору безвідсоткової цільової позики від 03 жовтня 2013 року та власноруч написаною ним розпискою. При цьому, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, Таким чином, стягнення інфляційних втрат поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, визначеного договором у гривні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 329 700,81 гривень.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 29 778,91 гривень. Однак, як вбачається з умов договору безвідсоткової цільової позики від 03 жовтня 2013 року, що вказана позика є безвідсотковою. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в сумі 29 778,91 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 890,00 гривень (а.с. 1). Однак, суд прийшов до висновку про задоволення позову на загальну суму 372 248,85 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 722,49 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_3 належних чином взяті на себе зобовязання з повернення суми позики ОСОБА_1 не виконав. В результаті чого, в нього мається заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 15 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 372 248,85 гривень. А також враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 215, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором безвідсоткової цільової позики від 03 жовтня 2013 року в сумі 15 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 372 248,85 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 722,49 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Ковтуненко