Справа №489/1929/16-ц 22.06.2016 22.06.2016
Провадження №22-ц/784/1500/16 Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Справа № 489/1929/16-ц Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 48
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про

збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позивачка зазначала, що з 1 вересня 2007 по 11 лютого 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням суду від 19 лютого 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини щомісячно від усіх видів заробітку. Посилаючись на те, що на даний час збільшились витрати на утримання дитини, в тому числі і витрати на її навчання, зріс рівень інфляції, також, в звязку з народженням другої дитини, в даний час позивачка не працює, позивачка просила збільшити розмір стягнутих на її користь на утримання дитини аліментів з 1/6 частини до ? частки доходу відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка подала на рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Глава 15 СК України передбачає обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2014 року залишено без змін, стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно (а.с. 52-53).

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як на підставу підвищення розміру аліментів позивачка посилається на те, що збільшились витрати на утримання дитини, в тому числі і витрати на її навчання, лікування, зріс рівень інфляції, також, на те, що в звязку з народженням другої дитини, в даний час позивачка не працює.

Однак, положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Таким чином, в разі збільшення витрат на утримання дитини пов'язаний з її особливими потребами, а також в разі необхідності лікування, позивачка не позбавлена права на предявлення вимог відповідно до наведеної норми.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, законодавчо встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлені соціальні стандарти на 2016 рік, відповідно до яких прожитковий мінімум дитини віком від 6 до 18 років на даний час визначений на рівні 1531 грн., враховуючи в тому числі і інфляційні процеси в державі цей розмір підвищується, і з 1 грудня 2016 року становитиме 1637 грн.

Відповідач по справі ОСОБА_4, працює юристом Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_6 Аваль», має регулярний дохід і його середня заробітна плата становить 10654 грн. 78 коп. (а.с. 13). Так 1/6 частина від його заробітку становитиме 1775 коп. 79 коп., що значно перевищує законодавчо встановлений прожитковий мінімум на даний час, а зміна рівня інфляції врахована законодавцем при визначенні мінімального прожиткового мінімуму та його підвищенні.

Як вбачається із свідоцтва про народження, позивачка 22 серпня 2015 року народила другу дитину, в звязку з чим не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Однак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка не позбавлена права на вказане в даній нормі утримання.

За вказаних обставин, підстави на які посилається ОСОБА_3 на підтвердження вимог про збільшення розміру аліментів не повязані з вимогами встановленими ст. 192 СК України.

Так, матеріальний стан платника аліментів не змінився, оскільки як на час стягнення аліментів так і на даний час його місце роботи не змінювалось, а в разі підвищення його заробітної плати збільшується і частина яка відраховується на аліменти.

Враховуючи наведене, районний суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини, в звязку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, оскаржуване рішення районного суду, як таке, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_7

ОСОБА_8