Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Профатило П.І.,

при секретарях - Каліух К.М., Куцик Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Київський страховий дім», про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, страхового відшкодування та моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що Поставновою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12.11.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП , а саме: 29 жовтня 2015 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Mazda Demio, державний номер НОМЕР_1, навпроти буд. 40 по вулиці Ж. Революції м. Слов'янська виїжджав з майданчика для стоянки транспортних засобів, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності маневру та скоїв наїзд на стоячий автомобіль Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.9 ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», тому він звернувся до страхової компанії із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження №226 від 03.11.2015 року сума матеріального збитку складає 31307,45 грн. з них 13494,80 грн. втрата товарної вартості автомобіля. Крім того він надав страховій компанії документи, що підтверджують оплату проведеного ремонту, тому вважає, що страхова компанія повинна була виплатити йому суму страхового відшкодування у розмірі 17812,65 грн. за матеріальну шкоду та 400 грн. відшкодування витрат за проведену експертизу. Однак страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування у сумі 14769,65 грн., тому просить суд стягнути зі страхової компанії недоплачену суму матеріальної шкоди у розмірі 3043 грн., та 400 грн. витрат за проведену експертизу.

Також просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь втрату товарної вартості автомобіля у сумі 13494,80 грн., судові витрати по справі та моральну шкоду у сумі 5000 грн. оскільки внаслідок ДТП він зазнав сильного стресу, його новий автомобіль було сильно пошкоджено, був змушений звертатися до різних спеціалістів з приводу ремонту автомобіля та на даний час він продовжує зазнавати нові душевні страждання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Київський страховий дім» вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що відповідно до постанови Слов'янського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та на накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідальність власника транспортного засобу "Мазда", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 застраховано відповідно до полісу № АЕ5230465 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного зі Страховиком 30.10.2015 року позивач звернувся до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, та відповідно до переліку надав відповідні документи. В цей же час за участю позивача та його представника було складено акт огляду пошкодження транспортного засобу та його фотографування. 09.12.2015 року на підставі поданих та зібраних документів страховиком прийнято рішення про виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 14769,65 грн., яке страховик вважає законним та обгрунтованим, оскільки відповідно до наданого Позивачем Звіту № 266 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 03.11.2016 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - легкового автомобіля "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням зносу склала 17812,65 грн., при цьому будь-яких документів як вказує Позивач на підтвердження відновлення транспортного засобу Позивач страховику не надавав. З урахуванням вказаних вище норм, 09.02.2016 року Страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 14796,65 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою ПДВ. Дана сума перерахована позивачу. З огляду на положення п. 36.2 ст. 36 Закону сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. Судам у таких випадках необхідно з'ясовувати наявність двох обставин; 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Також вважає безпідставними вимоги і щодо стягнення витрат пов 'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 400,00 грн., оскільки страховиком, у передбачений законом 10 денний строк, було здійснено обов'язок огляду транспортного засобу, а положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають обов'язок страховика здійснювати відшкодування витрат на проведення експертизи у разі нездійснення огляду транспортного засобу. Тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог до страхової компанії у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вимоги позивача щодо стягнення з нього на користь позивача втрату товарної вартості автомобіля у сумі 13494,80 грн., судові витрати по справі та моральну шкоду у сумі 5000 грн. визнав частково, не заперечував відшкодувати позивачеві моральну шкоду у сумі 1000 грн., оскільки моральна шкода значно завищена: позивач не звертався до лікарів з даного приводу, та його взагалі не було в автомобілі при ДТП, також заперечував проти стягнення товарної вартості автомобіля у сумі 13494,80 грн., посилаючись на те, що пошкоджені двері автомобіля не було відремонтовано, а було повністю замінено новими дверима, тому двері не можуть змінити товарного вигляду автомобіля, оскільки є абсолютно новими та непошкодженими.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ПраТ «Київський страховий дім», дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Так у ході судового засідання достовірно було встановлено, що Поставновою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12.11.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП , а саме: 29 жовтня 2015 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Mazda Demio, державний номер НОМЕР_1, навпроти буд. 40 по вулиці Ж. Революції м. Слов'янська виїжджав з майданчика для стоянки транспортних засобів, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності маневру та скоїв наїзд на стоячий автомобіль Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.9 ПДР України (а.с. 10).

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оскаржується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім».

З повідомлення про подію, що може бути визнана страховою № 3900/1/15 від 30.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «Київський страховий дім» 30.10.2015 року про страхову подію, що відбулася 29.05.2015 року (а.с. 11).

ОСОБА_1 12.11.2015 року звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою про виплату страхового відшкодування, що була спричинена в наслідок ДТП, яка мала місце 29.05.2015 року у розмірі 22717,00 грн. До заяви надав довідку про відкриття рахунку в банку (а.с. 12).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно висновку спеціаліста авто товарознавчого дослідження про визначення розміру матеріальної шкоди автомобіля Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2 від 03.11.2015 року №266, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 17812,65 грн., ринкова вартість - 521980 грн., вартість матеріальної шкоди, станом на момент проведення дослідження, спричинена власнику автомобіля Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2, складає 31307,45 грн. (а.с.13-15).

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оскаржується, що ПрАТ «Страхова Київський страховий дім» виплатило 15.02.2016 року страхове відшкодування у сумі 14796,65 грн. (17812,65 грн. вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen CC - податок на додану вартість). Відповідно до п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час ДТП, далі - Закон), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

З огляду на положення п. 36.2 ст. 36 Закону сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. Судам у таких випадках необхідно з'ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Судом встановлено, що на час вирішення справи судом автомобіль Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1 відремонтовано, надано чеки на купівлю нових дверей та щодо ремонту автомобіля, однак докази про понесення витрат на оплату робіт із відновлення автомобіля платником податку на додану вартість не надано, оскільки при наданні послуг платником податку на додану вартість він повинен надати податкову накладну, а також копію свідоцтва платника податку на додану вартість. Натомість позивачем надано копії свідоцтва платника єдиного податку на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ставкою 10 %, які не є платниками податку на додану вартість. Крім того дані свідоцтва є недійсними у 2015 році, оскільки вони видані у 2012 році, а Законом України від 24.10.2013 року № 657 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників та удосконалення деяких положень» змінено норми розділу Глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» та свідоцтво платника єдиного податку з 1 січня 2014 року не видається. Крім того з наданих копій чеків позивачем, вбачається, що ОСОБА_7та ОСОБА_6 не є платниками ПДВ, оскільки у графі «у т.ч. ПДВ» стоять прочерки.

Тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині стягнення відшкодування з ПрАТ «Київський страховий дім» невиплаченої суми у розмірі 3043 грн., яка є податком на додану вартість не підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення зі страхової компанії витрат на проведення експертного дослідження у сумі 400 грн., то суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що оплату за проведення експертного авто товарознавчого дослідження № 266 від 03.11.2015 року поніс ОСОБА_1, що підтверджується квитанцією №96 від 03.11.2015 року (а.с. 15), висновок якого було прийнято ПрАТ «Київський страховий дім» та відповідно до даного висновку сплачено страхове відшкодування.

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

В підтвердження втрати автомобілем товарної вартості ОСОБА_1 посилався на висновок експерта (а. с. 13-15).

Даючи оцінку цьому висновку, суд приходить до висновку, що заміна пошкодженої двері на нову з її фарбуванням не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля.

У висновку експерта не зазначено, яким чином відновлення автомобіля у такий спосіб впливає на його зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля, а, відповідно, призведе до втрати ним товарної вартості, а сама по собі необхідність проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату товарної вартості транспортним засобом і бути підставою для її нарахування.

Такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-2197св14 від 30.07.2014 року.

Тому суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 товарної вартості автомобіля у сумі 13494,80 грн., оскільки заміна пошкодженої двері на нову з її фарбуванням не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля.

Крім того, позивачем заявлено вимоги по відшкодуванню моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що її спричинила за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивач оцінює понесену ним моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Так, згідно доводів викладених у позовній заяві, такий розмір завданої шкоди він мотивує тим, що в наслідок ДТП він зазнав сильного стресу, його новий автомобіль було сильно пошкоджено, був змушений звертатися до різних спеціалістів з приводу ремонту автомобіля та на даний час він продовжує зазнавати нові душевні страждання.

Дані доводи позивача приймаються судом до уваги, однак суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди значно завищена, та підлягає відшкодуванні у сумі 1000,00 грн., оскільки моральна шкода, спричинена винними діями ОСОБА_2, знаходиться у причинному зв'язку з подією ДТП й завданими збитками, тому підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

При цьому суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та вважає, що зазначена сума буде належною сатисфакцією завданої моральної шкоди позивачу, яка є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У судовому засіданні був присутній представник позивача, в матеріалах справи є договір про надання правової допомоги, надано квитанцію про отримання коштів від позивача у сумі 2500 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1102,42 грн. підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 551,20 грн. та стягненню витрат на правову допомогу у сумі 2500 грн., оскільки у задоволенні вимог щодо стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5), ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча) грн., судові витрати по справі у сумі 3051 (три тисячі п'ятдесят одна ) грн. 20 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Артема, 37-41, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 витрати на проведення авто товарознавчої експертизи у сумі 400 (чотириста) грн.. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Донецької області П.І. Профатило