Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2373/16-ц

Провадження № 2/126/845/2016

"03" листопада 2016 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

секретар Притуляк І.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Бершадської міської ради про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3, яка володіла будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності. На підставі того, що ОСОБА_3 не мала ніяких родичів і часто хворіла, вона запропонувала їй спільне проживання в належному їй житловому будинку та здійснення догляду за нею. З березня 1977 року вони з ОСОБА_3 почали спільно проживати. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Вона похоронила ОСОБА_3 за власний рахунок, після чого вона продовжує проживати в житловому будинку до цього часу. До нотаріальної контори з питанням оформлення відповідних документів вона не зверталась по причині відсутності необхідних коштів та відсутності родичів у покійної. З дня смерті власниці будинку ОСОБА_3 минуло більше 10 років і увесь цей час вона проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 і за власні кошти робила в ньому поточний та капітальний ремонт. Просить визнати за нею право приватної власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала.

Від представника відповідача Бершадської міської ради Красиленко І.В. надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність, позов визнає.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 29.06.2004 року зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області від 07.10.2016 року, власницею якого була ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_1 від 21.05.1976 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, позивачка ОСОБА_1 продовжує проживати в житловому будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Державного нотаріального архіву у Вінницькій області № 2009/01-18 від 25.10.2016 року та довідкою Бершадської міської ради № 1709 від 18.08.2016 року.

У встановленому порядку спадщина не визнана відумерлою, строк позовної давності для подачі такої заяви пропущений.

Згідно показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, їм відомо, що ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_3 в житловому будинку по АДРЕСА_1 та продовжує проживати в житловому будинку після смерті ОСОБА_3 до цього часу.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Частиною 1 статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, останній набирає чинності 01 січня 2004 року. Таким чином правила про набувальну давність застосовуються з 01 січня 2001 року.

В п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надано роз'яснення, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

З врахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відкрито і безперервно користується житловим будинком по АДРЕСА_1 більше десяти років, це майно може бути об'єктом набувальної давності, інші особи, які претендують на це майно, відсутні.

Суд також вважає встановленим, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа житловим будинком, оскільки відповідно до ст. 388 ЦК України володіння вважається добросовісним, коли особа не знала і не могла знати про те, що володіння нею майном є незаконним, вона була впевнена, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала його з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, набула це майно не злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку і моралі.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав, про що надав відповідну заяву.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному об'ємі.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 344, 388 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 174 ч.4, 213-215 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку набувальної давності на житловий будинок - А, загальною площею 36,4 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: веранда - а, ганок - а-1, сарай - Б, погріб - П, сарай - б, огорожа - 1-5, розташований по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В. І. Гуцол