Справа № 643/7556/16-ц
Номер провадження 2-о/643/396/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про встановлення факту смерті -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3, яка померла 16.05.2016 року у м. Луганськ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як вбачається з розяснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», відповідно до абзацу 1 частини першої статті 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини першої 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України.

Таким чином, виходячи з положень ст. 257-1 ЦПК України, на відміну від заяви про встановлення факту народження, яка може бути подана до будь-якого суду незалежно від місця проживання заявника, заява про встановлення факту смерті може бути подана лише до суду за місцем проживання (перебування) заявника.

В заяві місцем проживання заявника зазначено м. Луганськ. Будь-яких даних відносно того, що Московський район м. Харкова є місцем проживання або перебування заявника, суду не надано. Довіреність від заявника на право представництва її інтересів, видана на ім'я ОСОБА_1, посвідчена 23.06.2016 року в м. Харкові, не може бути визнана судом в якості належного та допустимого доказу, що саме Московський район м. Харкова є місцем проживання або перебування заявника.

Представником заявника в якості його місця проживання в заяві зазначено адресу, яка відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Харкова відноситься до території Московського району. Проте будь-яких доказів того, що вказана представником адреса є адресою його місця проживання або перебування, суду не надано. Згідно даних копій паспорту представника, а також довіреності, останній зареєстрований за місцем проживання в Луганській області.

Крім того, ЦПК України не передбачає можливість подачі заяви про встановлення факту смерті за місцем проживання представника заявника.

Також, згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що заявник є сестрою ОСОБА_3, померлої 16.05.2016 року.

Проте належних та допустимих доказів на підтвердження родинних відносин між вказаними особами, суду не надано. Так, до заяви додано копію свідоцтва про народження заявника, копію свідоцтва про укладення нею шлюбу з ОСОБА_4, внаслідок чого заявник змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, та свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Між тим співпадіння дошлюбних прізвищ заявника та особи, факт смерті якої просять встановити, не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту родинних відносин між ними. Належних та допустимих доказів на підтвердження родинних відносин між вказаними особами, якими може бути, зокрема, свідоцтво про народження ОСОБА_6, або повний витяг з Державного реєстру щодо реєстрації актів цивільного стану про народження ОСОБА_3, з яких суд може встановити особи батька та матері ОСОБА_3, та відповідно, констатувати факт того, що заявник та ОСОБА_3 є сестрами, суду не надано.

Таким чином, відсутні докази того, що заяву про встановлення факту смерті подано особою, яка згідно ст. 257-1 ЦПК України має право звертатись до суду з відповідною заявою.

Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

За таких обставин, оскільки суд, виходячи із наданих заявником документів, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, позбавлений можливості встановити підсудність даної заяви Московському районному суду м. Харкова, а також факт подачі заяви особою, яка має право на звернення з вказаною заявою до суду, суд на підставі ст. 121 ЦПК України залишає заяву без руху та надає заявнику строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст. 121, 157-1, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків позовної заяви п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз'яснити, що інакше заява буде вважатись неподаною та повернута, що не перешкоджатиме повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крівцов Д.А.