Справа № 490/4537/16-ц
н/п 2/490/2093/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

14 червня 2016 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Договірне представництво базується на тому, що представник особи бере участь в цивільному процесі на підставі договору, при цьому його повноваження повинні бути підтверджені довіреністю. Довіреність фізичної особи на ведення справи в суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

У відповідності до ч. 2 ст. 42 ЦПК України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЗУ «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. У разі коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою на підставі ст. 7 ЦПК України та положень договорів про правову допомогу щодо мови документів.

Стаття 100 Закону України „Про нотаріат" передбачає, що документи, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Тобто, для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном за участю іноземних органів влади або які від них виходять, повинні прийматися нотаріусами за умови легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Документи, що видані та мають юридичну силу на території України, також можуть використовуватись на території іншої держави тільки після їх відповідного засвідчення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Існує два способи такого засвідчення: консульська легалізація та проставлення апостиля.

Консульська легалізація офіційного документу означає перевірку його відповідності чинному законодавству України або держави перебування, встановлення та посвідчення дійсності документа або справжності підпису, повноважень посадової особи, яка підписала документ або засвідчила попередній підпис, а також дійсності відбитку штампу, печатки, якими скріплено документ.

Консульська легалізація вимагає обов'язкового посвідчення документів компетентними органами України з подальшим засвідченням в консульській установі тієї держави, де має бути представлений цей документ. Слід зазначити, що документ, який пройшов всі етапи засвідчення, є офіційним лише для тієї країни, консульська служба якої його легалізувала.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, офіційний документ - це письмове підтвердження фактів та подій, що мають юридичне значення, або з якими чинне законодавство

пов'язує виникнення, зміну або припинення прав і обов'язків фізичних або юридичних осіб. Документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, повинні бути прошиті, а аркуші пронумеровані і скріплені підписом та печаткою.

Згідно п. 5.1. Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом МЗС України від 04.06.2002 року №113, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 26.06.2002 року за № 535/6823 закордонні дипломатичні установи України приймають на легалізацію офіційні документи, складені і засвідчені на території держави перебування або консульського округу органами державної влади, до компетенції яких входить проведення процедури консульської легалізації, для їх подальшого використання в Україні.

Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 р., єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису або якості, в якій виступала особа, що підписала документ, автентичності відбитку печатки або штампу, яким скріплено документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

При перевірці позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що в матеріалах справи міститься копія довіреності від 22 березня 2016 року посвідчена консулом Посольства України в Королівстві Нідерланди ОСОБА_3, однак в порушення ст. 13 ЗУ «Про міжнародне право» до позовної заяви не додано доказів, що вказана довіреність легалізована в Україні.

Оскільки встановлено, що у порушення вимог вищевказаної Інструкції, довіреність на ім'я представника ОСОБА_4 легалізована не була, про що свідчить відсутність на копії штампу підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів, як це передбачено п. 6.1 Інструкції, тому відповідно до п. 3 ч.3 ст.121 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу необхідно повернути позивачеві в зв'язку з її пред'явленням особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Окрім того, у разі уповноваження позивачем його представника на території України, належним доказом наявності у особи, яка підписала позов, відповідних повноважень є довіреність, посвідчена нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Однак, довіреність посвідчена не нотаріусом, а консулом Посольства України в Королівстві Нідерланди ОСОБА_3

За такого, заява підписана особою, повноваження якої не підтверджені належними документами, а тому, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 42, 83, п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу повернути позивачу.

Повернути позивачу судовий збір у сумі 551,20 грн., сплачений 30.03.2016 року у ПАТ «Державний ОСОБА_5 України» за квитанцією №12792.

Роз′яснити право повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст. ст. 293-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова