АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4464/16 Справа № 204/7665/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з даною позовною заявою до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь збиток у розмірі 500 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму страхового відшкодування в сумі 3487,17 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 345,68 грн., інфляційні втрати 4695,80 грн., суму пені (неустойки) у розмірі 2061,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої оцінки 800 гривень, а всього 11 389,73 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. У обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 07 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні ДТП. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу позивача, згідно Звіту спеціаліста автотоварознавця про вартість матеріального збитку № 60/10/15 від 02.11.2015 року, складає 8634,89 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована страховою компанією «АСКА», згідно полісу № АС/0336646 від 21.02.2015 року (франшиза 500 грн., ліміт відповідальності страховика за збиток заподіяний ману потерпілих 50 000 грн). Страхова компанія лише 17.11.2015 року сплатила відшкодування у розмірі 4647,72 грн. На цей час повністю розмір страхового відшкодування не сплачено. Оскільки, станом на день подання позову страхова виплата не здійснена, то термін прострочки виконання зобов'язань з боку страховика складає 517 днів, а отже, розмір пені за період з 14.06.2014 року по 12.11.2015 року становить: 4743,65 грн. Після звернення до суду та Нацкомфінпослуг, вказаний страховик частково виконав свої зобовязання із сплати неустойки за прострочку у виплаті страхового відшкодування, та 19.11.2015 року сплатив 2682,57 грн. На цей час розмір недоплаченої пені складає 2061,08 грн. Крім того, позивачем нараховані 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за вказаний період у розмірі 345,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4695,80 гривень. Також, позивач просив стягнути з відповідачів витрати пов»язані зі зверненням за юридичною допомогою у розмірі 3000 грн., а зі страховика витрати на проведення авто-товарознавчої оцінки у розмірі 800 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збиток (безумовну франшизу) в розмірі 500 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в сумі 3487,17 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 345,68 грн., інфляційні втрати 4695,80 грн., суму пені (неустойки) в розмірі 2061,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої оцінки 800 гривень, а всього 11389 грн. 73 коп.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп., тобто по 1743 грн. 60 коп. з кожного з них відповідно.

У апеляційній скарзі ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року, близько 08 години 20 хвилин, у м. Дніпропетровську на перехресті нерівнозначних доріг вул. Криворізька - вул. Київська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4, який керував автобусом «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, та ОСОБА_3, який керував автомобілем «Пежо 508», державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення: штраф на користь держави у розмірі 425 грн. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 19.05.2014 року (а.с.6).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_3 не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автобусу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, були спричинені механічні пошкодження.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_5 Звіту № 13-05-14ЛЗ від 13.05.2014 року про визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, а саме автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, виконаного на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» спеціалістом - автотоварознавцем ОСОБА_6, автомобілю позивача спричинено шкоду на суму 6177,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

ОСОБА_5 з розясненнями п. 9 Постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну.

Крім того, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», що підтверджено Полісом № АС/0336646 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2015. ОСОБА_5 ліміт відповідальності на одного водія складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 500,00 грн. (а.с.6 на обороті).

На підставі вищевказаного, позивач 13 червня 2014 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Пізніше, позивач звернувся до страховика з приводу проведення страхової виплати. Страховик, з порушенням встановлених законом строків, сплатив позивачу частину страхового відшкодування, а саме, за винятком ПДВ.

Судом встановлено, що страховик сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 4647,72 грн. лише 17.11.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 18659 від 17.11.2015 року.

Оскільки вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягали доказуванню.

Однак, вказані дії страховика вчиненні з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача.

Так, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно же до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Інших обмежень щодо зменшення суми страхового відшкодування чи відмови у страховому відшкодуванні Законом не передбачено. Тому, посилання апелянта на те, що відшкодування позивачу має бути проведено за вирахуванням ПДВ, є протиправними та не відповідають чинному законодавству.

Крім того, у звязку з тим, що за період зі складання спеціалістом - автотоварознавцем ОСОБА_6, на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», Звіту № 13-05-14ЛЗ від 13.05.2014 року про визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, а саме автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, минув певний час, відповідно вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу значно змінилася і відповідачем не було вчасно відшкодовано страхове відшкодування. Із зазначених підстав, позивач замовив Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого йому внаслідок пошкодження транспортного засобу - автобуса «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, у оцінщика ОСОБА_7, згідно якого (Звіту) вартість спричиненої позивачу шкоди станом на 02.11.2015 року склала - 8634,89 грн. (а.с.9-13). За послуги вказаного оцінщика позивач сплатив 800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 601015 від 28.10.2015 року (а.с.19).

При цьому, згідно листа оцінщика ОСОБА_7, наданого до матеріалів даної справи, встановлена ним вартість відновлювального ремонту автобуса «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, без урахування податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає належним та допустимим доказом, з приводу оцінки майнової шкоди позивача, Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого йому в наслідок пошкодження автобуса «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, оскільки, вказаний звіт складений повноважною особою, яка має відповідну кваліфікацію.

Тому, колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії страховика є протиправними, у звязку з чим, суд вважав, що сума матеріального збитку у розмірі 3487,17 грн. (з урахуванням франшизи в розмірі 500 грн. та вже сплаченої страховиком суми страхового відшкодування у розмірі 4647,72 грн., які віднімаються з загального розміру шкоди, яку зазнав позивач в сумі 8634,89 грн.) підлягає виплаті саме Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» позивачу.

Крім того, оскільки страховик протягом встановленого законом строку не здійснив страхове відшкодування, він повинен сплатити позивачу пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 14.06.2014 року по 12.11.2015 року в сумі 2061 грн. 08 коп.

Посилання апеляційної скарги, що позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційні і річні на суму боргу, якого на день подачі позову до суду не існувало, не можна взяти до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як розяснив п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмірі процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі вищевказаного, страховик має сплатити позивачу, окрім основного боргу, суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4695 грн. 80 коп. та три проценти річних за прострочення повернення коштів у сумі 345 грн. 68 коп.

Сума ж безумовної франшизи у розмірі 500 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збиток (безумовну франшизу) в розмірі 500 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму страхового відшкодування в сумі 3487,17 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 345,68 грн., інфляційні втрати 4695,80 грн., суму пені (неустойки) в розмірі 2061,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої оцінки 800 гривень, а всього - 11389,73 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_8