АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Притула Н.Г.
№22-ц/796/8941/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №2-зз/761/29/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Й., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборону її відчуження, накладені з метою забезпечення позову у цивільній справі № 2-7863/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визначивши за ухвалою про скасування заходів забезпечення позову стягувачем: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, а боржником: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2.

В мотивування вимог посилалася на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено, а тому потреба у заходах забезпечення позову - відпала.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення заяви, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що оскільки в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року описки, які виправлені ухвалою цього суду від 01 березня 2016 року, вона зазначена як боржник, що унеможливлює виконання Державною виконавчою службою вказаної ухвали, саме за її заявою у той час, коли рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року справа вирішена на користь заявниці, шляхом відмови судом ОСОБА_3 у позові, із причин чого відпала необхідність в продовженні дії таких заходів, а їх скасування не стосується прав позивача, із причин чого остання не звертається із заявою про виконання ухвали, а відтак, заходи забезпечення позову продовжують бути чинними, із причин наявності запису про такі заходи у відповідному державному реєстрі.

Крім того в резолютивній частині ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року неправильно вказана адреса квартири АДРЕСА_1», помилково вказана «АДРЕСА_1», що у будь-якому разі є перешкодою для виконання ухвали, при тому, що повторне виправлення судом описок у судовому рішенні не допускається.

Зазначив, що п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відкриття виконавчого провадження за заявою боржника за виконавчим документом законом чи іншим нормативним документом не допускається.

Вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, районний суд порушив процесуальні права заявниці на звернення із такою заявою та незаконно відмовив у захисті її права власності на квартиру, право на розпорядження якою обмежене судом в порядку забезпечення позову та це обмеження продовжує бути чинним, із причин чого у порушеному стані перебувають і права ОСОБА_1 на належне їй нерухоме майно.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що на даний час ухвалою суду скасовані заходи забезпечення позову.

Крім того, описки, які були допущені судом в ухвалі від 01 березня 2016 року, можуть бути виправлені шляхом постановлення ухвали.

Проте, з таким висновком суду в повній мірі погодитися не можна з огляду на таке.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 р. позов було забезпечено шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони на її відчуження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 02 квітня 2013 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири було задоволено.

В лютому 2014 р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 18.07.2012 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року заяву задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 p., а саме: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 заборони її відчуження.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В червні 2014р. заявниця ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про виправлення описки в ухвалі суду, оскільки в останній помилково не зазначено відомості про стягувача та боржника, що унеможливлює її виконання.

Ухвалою від 01.03.2016 року заяву ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі суду від 01 квітня 2014р. про скасування заходів забезпечення позову - задоволено.

Виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014р. про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, зазначивши в резолютивної частині ухвали суду дані про стягувача та боржника, а саме: «Стягувач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2. Боржник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1».

01.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у задоволенні заяви - відмовлено, оскільки ухвалою від 01.04.2014 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою від 18 липня 2012 року.

Проте, такий висновок суду є передчасним, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 154 ЦК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З конструкції статті убачається, що у випадках, коли у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Якщо ж рішення оскаржується у апеляційному порядку, то заходи діють до розгляду справи апеляційним судом, рішення якого набирає законної сили з моменту його проголошення (ст. 319 ЦПК).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно ст.319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Як убачається з матеріалів справи, рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року набрало законної сили і є чинними, тому воно підлягає виконанню відповідно до приписів ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованою заяву про скасування заходів забезпечення позову, оскільки підстави, за якими було їх застосовано - відпали, так як є рішення суду, що набрало законної сили.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги , що заходи забезпечення позову були скасовані за заявою позивача ОСОБА_3, тоді як до суду із заявою звернулася відповідач ОСОБА_1, яка на достатніх правових підставах має право ставити перед судом питання про скасування заходів забезпечення позову з інших підстав як стягувач.

Крім того, судом не встановлено, чи була пред'явлена до виконання ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року, чи був знятий арешт з квартири, оскільки описку в ухвалі було виправлено лише 01.03.2016 року, тобто зі спливом строку на її пред'явлення.

Також потрібно врахувати те, що відповідно до ухвали від 01.03.2016 року про виправлення описки, стягувачем є позивач ОСОБА_3 а боржником відповідач ОСОБА_1, в той час , як за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено позивачу ОСОБА_3

Тобто, в даному випадку стягувачем є ОСОБА_1

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права, така ухвала підлягає до скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді