Номер провадження: 22-ц/785/4009/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 Діонізієвни, що діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання за нею разом з дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 29.10.2005 р. н. права користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, та про зобовязання відповідача укласти з нею договір найму зазначеної квартири.

В обґрунтування позову позивач та її представник, пославшись на ст.ст.61,62,63-65 ЖК України, вказували на факт правомірного вселення позивача до чоловіка та здійснення реєстрації в спірній квартирі, на те, що позивач з чоловіком вкладали кошти в реконструкцію спірної квартири та добудову, що із спірної житлової площі позивач тільки на деякий час виїжджала у сільську місцевість з дітьми, і в цей час сімя ОСОБА_7 самочинно вселилась в спірну квартиру, позбавивши позивача з дітьми можливості мешкати в ній.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2016 року залучено до участі у справі службу у справах дітей Одеської міської ради в якості третьої особи без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_2 Представник служби у справах дітей підтримав позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що спірну квартиру позивач з родиною за життя чоловіка звільнили добровільно, знялись з реєстраційного обліку, зареєструвались за іншим місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, спірна квартира в подальшому була надана у користування ОСОБА_8, а потім самовільно зайнята родиною ОСОБА_7, яку в судовому порядку за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було виселено із квартири.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду від 07 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_9 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині викладення мотивувальної частини рішення, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, пославшись на ст. 71 ЖК України, виходив з того, що з моменту реєстрації за новим місцем проживання позивач не виявляла наміру проживати у спірній квартирі, за захистом своїх житлових прав до відповідача або правоохоронних органів не зверталась, доказів поважності причин відсутності у спірній квартирі понад 6 місяців не надала.

Колегія суддів з висновками суду погоджується частково, не погоджуючись з викладенням мотивувальної та резолютивної частини рішення, і вважає за необхідне викласти їх в новій редакції.

За змістом ст. ст. 61,64,65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення; члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення; до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки…; наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб; особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності зі ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що однокімнатна квартира АДРЕСА_2 є комунальною власністю і відноситься до державного житлового фонду місцевих рад. (а.с.22,67) В спірній квартирі за наявними у справі довідкою та копією виписки із будинкової книги в якості наймача мешкали ОСОБА_10, а згодом ОСОБА_11 В 1994 році до позивача в якості дружини вселилась ОСОБА_2С.(а. с.10,14,22) Вбачається, що станом на 27.09.1997 року у спірній квартирі ОСОБА_2 та її чоловік мешкали разом з донькою ОСОБА_4 (а.с. 22), а договір найму спірної квартири був укладений з ОСОБА_11 Та крім того 22 серпня 1997р. в м. Одесі у подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_5 (а.с.11) Вселившись у спірне житло в якості дружини наймача позивач, а згодом і їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули рівне з наймачем право користування спірним житлом. Проте, згідно з копією паспорту в 2007 році позивач спірне житло залишила (а.с.30-31) і зареєструвала своє постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 у Доманівському районі Миколаївської області, де і продовжує проживати по теперішній час. В с. Маринівка у Доманівському районі Миколаївської області у позивача та її чоловіка ОСОБА_11 29 жовтня 2005 року народились діти: ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ОСОБА_13 (а.с.12-13) Згідно з копією свідоцтва про смерть наймач спірної квартири ОСОБА_11 помер 25 червня 2008 року саме в селі Маринівка Доманівського району Миколаївської області, де до теперішнього часу проживає позивач з дітьми. (а.с.19) Із копії розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 833/01-06 від 04.11.2010 р. вбачається, що договір найму спірної квартири у звязку із смертю основного квартиронаймача ОСОБА_11 було припинено, і прийнято рішення укласти договір найму з ОСОБА_8 на склад родини 1 особа. (а. с. 62) За наданою суду довідкою-випискою із будинкової книги від 10.02.2016р. ОСОБА_8 значиться наймачем спірної квартири, яка мешкає в ній без реєстрації. (а.с.67) Вищевказане розпорядження позивачем не оскаржено і позовні вимоги з цього приводу, у тому числі до ОСОБА_8, не заявлено. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2014 р. по цивільній справі № 521/12851/14-ц за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради зі спірної квартири було виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_14 гизи з дітьми, як осіб, що самоправно без ордера вселились у спірну квартиру.(а.с.6-8)

За правилами ст.107 ч.2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття; якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання неповнолітніх та малолітніх дітей є місце проживання їх батьків або одного з них.

Враховуючи вище встановлені обставини, факт зняття позивача та дітей з реєстрації у спірній квартирі, факт її тривалого і постійного проживання з дітьми в с. Маринівка по вул. Жовтнева, 4 у Доманівському районі Миколаївської області, де позивач належно зареєстрована, колегія суддів приходить до висновку, що позивач разом з дітьми втратила право користування спірним житлом у звязку з вибуттям зі спірної квартири на інше постійне місце проживання.

Правильним є також висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що в період з 15.02.2007 р. вона вселялась в спірну квартиру, проживала в ній в якості члена сімї наймача або мала намір в ній проживати, зверталась за захистом своїх житлових прав до позивача, правоохоронних органів чи суду.

Враховуючи обсяг наданих позивачем доказів, доводи представника позивача в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував складні життєві обставини позивача з дітьми, того, що вона тимчасово і тільки на деякий час після смерті чоловіка виїжджала у сільську місцевість, що строк відсутності у спірній квартирі не порушувала, і всі свята та канікули мешкала в спірній квартирі, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вказані ствердження належними і допустимими доказами не підтверджені, тоді як суду заборонено ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас колегія суддів зауважує, що за розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» (п.8,13) ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст.215 ЦПК…; резолютивна частина повинна містити висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково ( при відмові у позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено…). Вказані розяснення при викладенні резолютивної частини рішення судом враховано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виклавши мотивувальну та резолютивну частину рішення в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 Діонізієвни, що діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2016 рокузмінити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_15 Сєвєрова