АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Дельта Банк» про поділ майна подружжя, яке складається із заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 10.01.1994 р. по 19.05.2014 р. вона проживала шлюбі з відповідачем.

02.09.2011 р. між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 010-28502-020911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, відповідно до якого Банк надав їй кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн., на день укладення договору ліміт кредитної лінії становив 4 300,00 грн.

Кредитний договір був укладений в інтересах сім'ї, зокрема на проведення ремонту у спільному з відповідачем будинку. На його укладення відповідач надав згоду, а тому він створює обов'язки як для неї так і для відповідача, у тому числі зобов'язання щодо повернення кредитних коштів.

На повернення кредиту вона сплатила 20 000,00 грн., проте має заборгованість по оплаті процентів, тіла кредиту, комісійних у розмірі 38 804,05 грн., яку вона сама не може погасити, у зв'язку з чим, вважала, що дана сума заборгованості та сплачені нею кошти повинні бути розподілені між нею та відповідачем у рівних частинах.

Справа № 752/18839/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8274/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила покласти на ОСОБА_2 обов'язок з виконання зобов'язань передбачених кредитним договором по поверненню заборгованості у розмірі 38 804,05 грн. в рівних частках з нею, зобов'язавши його погасити Ѕ заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 19 402,02 грн., а також стягнути з відповідача на її користь сплачену суму боргу та інші платежі ПАТ «Дельта Банк» по кредитному договору в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції не урахував, що згідно чинного законодавства у разі поділу спільного майна подружжя підлягають поділу, в тому числі і боргові зобов'язання одного із подружжя перед іншими особами, якщо вони виникли з укладених договорів в інтересах сім'ї. Однак суд залишив поза увагою надані нею докази на підтвердження того, що кредитні кошти були отримані нею в інтересах сім'ї і були використані на ремонт будинку, оплату комунальних послуг, а також продуктів харчування.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю, суд зазначив, що сторони з січня 2012 р. не підтримували сімейні відносини, не звернувши увагу на те, що кредитний договір був укладений 02.09.2011 р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним і обґрунтованим.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.01.1994 р., рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2014 р. їх шлюб розірвано.

02.09.2011 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 010-28502-020911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого банк зобов'язався надати клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн., з встановленим лімітом на день укладення цього договору у розмірі 4 300,00 грн.

Кредитні кошти видавалися клієнту для розрахунків за товари чи послуги у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання клієнтом своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Клієнт гарантував, що він отримав згоду свого подружжя на отримання кредиту за цим договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що отримані нею кошти за кредитним договором № 010-28502-020911 від 02.09.2011 р. були використані в інтересах сім'ї.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майно подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що находиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2014 р. у справі за позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, встановлено, що сторони починаючи з січня 2012 р. не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет і проживають за різними адресами.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 69 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наданої ПАТ «Дельта Банк» виписки по рахунку ОСОБА_1 убачається, що нею з моменту відкриття відновлювальної кредитної лінії (03.09.2011 р.) і до припинення сімейних відносин з відповідачем (січень 2012 р.) було отримано в кредит 9 854,02 грн., а сплачено по кредиту 10 559,64 грн.

За вказаний період нею здійснювалося зняття готівки в банкоматах та зняття кредитних коштів з карткового рахунку на придбання товарів в торгівельних мережах «Велика кишеня», «Фора», «Сільпо», що здійснюють торгівлю товарів продовольчого та побутового призначення.

З січня 2012 р. нею також витрачалися кошти на придбання товарів в цих торгівельних мережах, а також торгівельних мережах «Новус», «Білла» , «Екомаркет». В мережі магазинів будівельних матеріалів «Епіцентр» нею були здійсненні лише дві незначні покупки товарів (в межах 90 -150 грн.) у грудні 2012 р., тобто після припинення сімейних відносин з ОСОБА_2

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскільки їх пояснення є неконкретними ,і суперечать зібраним у справі доказам у їх сукупності, зокрема поясненням сина сторін ОСОБА_2, який стверджував, що мати отримувала кредит і використовувала його на власні потреби та, що у 2015 р. він повернувшись додому після строкової військової служби, не помітив у будинку проведення будівельно-відновлювальних робіт, навпаки стан будинку ще більш погіршився.

Надані ОСОБА_1 договір підряду на виконання будівельних робіт в будинку по провулку Щегловський, 3, та розписки будівельника ОСОБА_7, які на її думку підтверджують оплату виконаних в інтересах сім'ї будівельно-ремонтних робіт у будинку, не є допустимими доказами за відсутності підтвердження того, що такий договір та розписки дійсно складалися ОСОБА_7 Крім того, як убачається з договору на виконання будівельних робіт та розписок наданих ОСОБА_7, вони складені після припинення сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і зазначений у них обсяг виконаних будівельних робіт: ремонт «під ключ», що включає електротехнічні, малярні, сантехнічні роботи, заміну вікон та дверей нічим не підтверджений.

Не надала ОСОБА_1 і будь-яких доказів про придбання нею за кредитні кошти будівельних матеріалів в період шлюбу з ОСОБА_2

За змістом ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

ПАТ «Дельта банк» не надало згоди на розподілення боргових грошових зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між нею та відповідачем.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовивув задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ боргових зобов'язань. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України , колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: