Справа № 196/923/16-ц
№ провадження 2/196/460/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа - Третя дніпропетровська державна нотконтора, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складають такі вимоги: - визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 30 травня 2011 року ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 18710 кв.м., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області; - визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої 30 травня 2011 року ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 18710 кв.м., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Позовні вимоги просять задовольнити, посилаючись на приписи ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, 1297, 1299 ЦК України.

На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивачі посилаються на те, що спадкова земельна ділянка площею 18710 кв.м., яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, належала ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП №008978, виданого Царичанською районною державною адміністрацією 09 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації від 29 вересня 2003 року №430-р, зареєстрованого за №23.

06 квітня 2004 року ОСОБА_5 померла і вказану земельну ділянку успадкувала її дочка - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Царичанської районної державної нотаріальної контори 27.12.2004 року за реєстром №3192. Проте, ОСОБА_4 не зареєструвала вказане свідоцтво про право на спадщину у відповідному відділі державного геокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області.

Вказують, що ОСОБА_4 була їхньою матір'ю, про що свідчать їхні свідоцтва про народження.

30 травня 2011 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить вищевказана земельна ділянка площею 18710 кв.м., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є вони, тобто її діти.

09 листопада 2011 року вони звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №783/2011 року після померлої 30.05.2011 року ОСОБА_4.

Таким чином вважають, що вони являються спадкоємцями, які прийняли спадщину належним чином, з урахуванням того, що вони обоє проживали і були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день її смерті: АДРЕСА_1, що підтверджується довідками №№14656, 14657, 14658 від 09.06.2016 року, виданими єдиним абонентським відділом №2 КП "Міські комунальні платежі" м. Дніпропетровська.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 липня 2016 року державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотконтори ОСОБА_6 відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку з посиланням на той факт, що 27.12.2014 року за реєстром №3192 в Царичанській державній нотаріальній конторі після ОСОБА_5, померлої 06.04.2004 року, на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, але своєчасно вказане свідоцтво не було зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно і право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою за ОСОБА_4 не виникло. Тому вони - спадкоємці їхньої матері не надали належно оформленого документу, що підтверджує право власності померлої ОСОБА_4 на спадкову земельну ділянку.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.06.2016 року земельна ділянка площею 1,871 га, яка розташована в Дніпропетровській області Царичанський район ОСОБА_3 сільська рада, належить на праві власності ОСОБА_5.

На їхнє переконання той факт, що спадкодавцем ОСОБА_4 за життя не було перереєстроване її право власності на земельну ділянку, ніяким чином не впливає на можливість визнання за ними права на спадкування належної померлій земельної ділянки за вказаною адресою.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.6 постанови № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування" звертається увага на те, що відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження прва на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299).

З огляду на вище зазначенене вважають, що незважаючи на той факт, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не зареєструвала в органах державної реєстрації нерухомого майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отриманого після смерті своєї матері ОСОБА_5 на спадкову земельну ділянку, до складу спадщини, яка залишилася після її смерті, входить право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) на земельну ділянку за вказаною адресою.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №608 від 08.08.2016 року, виданого відділом державного геокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка спадкової земельної ділянки складає 61493,00 грн.

За викладених обставин вони і змушені звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачі не з'явилися, надіславши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги пітримують.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду від сільського голови ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_7 до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа в судове засідання не з'явилася. Від зав. Третьої дніпропетровської державної нотконтори ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без представника державної нотаріальної контори у зв'язку з виробничою завантаженістю.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника відповідача та третьої особи, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, інші особи на вказане спадкове майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли.

Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1261 Цивільного кодексу України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 614,93 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 80, 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання відповідачем позову.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (нкпп-), в порядку спадкування за законом після померлої 30 травня 2011 року матері - ОСОБА_4, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 18710 кв.м., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (нкпп-), в порядку спадкування за законом після померлої 30 травня 2011 року матері - ОСОБА_4, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 18710 кв.м., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 614,93 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.О. Бойко