Справа № 464/6815/15-ц
пр.№ 2/464/594/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.

за участю секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення батьківства,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому з уточненням позовних вимог просить встановити факт батьківства померлого ОСОБА_4, 21.01.1954р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1, 26.03.1980р.н. уродження м.Львова.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були стосунки в результаті яких його мати завагітніла в червні 1979 року. Згодом їхні стосунки припинилися, а 26.03.1980р. народився позивач. Оскільки його батьки не перебували між собою у шлюбі, мати не знала на той час справжнє по-батькові ОСОБА_4, тому зареєструвала його побатькові «Степанович». На момент його народження батько мав стосунки з відповідачкою ОСОБА_2, з якою одружився 11.04.1980р. ОСОБА_4 визнав позивача своїм сином та часто допомагав потайки від своєї дружини. Батько представляв його, як сина своїм колегам по роботі, друзям та знайомим. Крім того, вони часто відвідували родичів ОСОБА_4 у Карпатах. ОСОБА_4 був присутній на святкуваннях днів народжень позивача, його дружини, своєї онуки ОСОБА_6 18.04.2015р. йому повідомили, що його батько помер. Встановлення батьківства йому необхідно для внесення у Книгу реєстрації народжень, для отримання свідоцтва про народження, де у графі батько буде вказано «Кузан Мирослав Васильович».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав поясненя аналогічні позовній заяві та просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просять в задоволенні такого відмовити. Відповідач додатково пояснив, що від батька ніколи не чув, що ОСОБА_1 його рідний брат. Батько лише казав, що позивач це їхній родич.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій проти задоволення позову заперечує та просить слухати справу у її відсутності.

Крім того, відповідачі подали письмові заперечення в яких зазначають, що ОСОБА_4 ніколи за життя не говорив, що в нього є позашлюбна дитина, ніколи не визнавав позивача своїм сином. Вважають, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду лише для того, щоб незаконно заволодіти часткою у спадковому майні. Зазначають, що оскільки позивач народився задовго до прийняття Сімейного кодексу України, то він безпідставно посилається на вимоги СК України щодо встановлення факту батьківства, так як на час його народження діяв Кодекс про шлюб і сімю України і в даному кодексі не було такого правового поняття як встановлення факту батьківства за рішенням суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 КЗпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ІІІ СГ №273892 (а.с.13) ОСОБА_1 народився 26 березня 1980 року, матірю зазначено ОСОБА_5, національність українка, батьком ОСОБА_7, національність українець.

Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 15.07.2015р. (а.с.12).

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 народився 26 березня 1980 року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує чинні на той час норми КЗпШС України.

Частиною 2 статті 53 КПШС Українпи (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ч.3 ст.53 КЗпШС України).

Відповідно до абз.1 п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю, а тому посилання відповідачів на ту обставину що у Кодексі про шлюб і сімю України не передбачено такого правового інституту як встановлення факту батьківства за рішенням суду є безпідставними.

З висновку судово-медичної експертизи №65 вбачається (а.с.159-163), що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 можуть бути родичами по чоловічій лінії.

Згідно історії розвитку дитини (а.с.74) вбачається, що батьком ОСОБА_1, 26.03.1980р.н. зазначено ОСОБА_8.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про щодо актового запису про смерть від 18.11.2015р. (а.с.102-103) ОСОБА_4 помер 18.04.2015р. З даного витягу вбачається і те, що саме ОСОБА_1 звертався із заявою до Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції з приводу реєстрації факту смерті ОСОБА_4.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, суду повідомила, що вона є матірю позивача та зазначила, що покійний ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1. В квітні 1979 року вона познайомилась з ОСОБА_4 У вересні 1979 року вона сказала ОСОБА_4, що вагітна. Після чого він її залишив. Прийшов лише коли ОСОБА_1 виповнилось 2 роки і з того моменту вона його більше не бачила. Крім того, до неї приходила мама ОСОБА_4 Зазначила, що більше року до народження ОСОБА_1 вона не мала інтимних стосунків з іншими чоловіками крім ОСОБА_4 В свідоцтві про народження сина записаний ОСОБА_7, так як вона не знала на той момент як по батькові ОСОБА_4. Про те, що син зустрічався з ОСОБА_4 їй відомо зі слів самого сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, суду повідомила, що вона є дружиною позивача, та зазначила що ОСОБА_4 брав активну участь в їхньому з чоловіком житті. Він забирав її з пологового будинку. Визнавав ОСОБА_1 своїм сином перед своїми родичами та співробітниками. Зокрема перед двоюрідним братом ОСОБА_10 він представляв ОСОБА_1 як свого сина. Вони часто їздили до родичів ОСОБА_4 в Карпати. Зокрема 28.06.2010 р. в с. Верхнє Висоцьке Турківського району. ОСОБА_4 розповідав їй історію знайомства з ОСОБА_5.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, суду повідомила, що вона є рідною сестрою мами ОСОБА_4 Зазначила, що близько 6-7 років назад, на дні народження ОСОБА_4 вона познайомилась з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 сказав їй, що ОСОБА_1 є його сином. Крім цього, її сестра ОСОБА_12 (мама ОСОБА_4) розповідала їй, що в ОСОБА_4 є позашлюбний син.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, суду повідомила, що вона є мамою дружини позивача, та що у 2009 році ОСОБА_4 приїжджав на хрестини доньки позивача і сказав, що він батько ОСОБА_14. Він часто приїжджав, зокрема на день народження внуків і на день народження до ОСОБА_1. По відношенню до внуків називав себе дідусем. Перед її родичами представлявся як батько ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, суду повідомив, що він є товаришем позивача, та що близько 7 років назад ОСОБА_1 почав переписуватись зі своїм батьком та почав підтримувати з ним звязок. У 2010 році він був присутній на 30 річчі ОСОБА_1, де був ОСОБА_4, який сказав : «я батько ОСОБА_14». Познайомившись з батьком ОСОБА_14, той розповідав, що шкодує про те, що раніше не підтримував звязок з позивачем. Крім того, зазначив, що при зустрічі з ОСОБА_3, позивач представив останнього, як свого брата.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фотознімків та відеозапису, на яких зображені сторони по справі та ОСОБА_4 (що не заперечується сторонами), померлий ОСОБА_4 брав активну участь в житті позивача.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд приходить до переконання, що докази, які наявні в матеріалах справи та зібрані під час судового розгляду з достовірністю підтверджують те, що померлий ОСОБА_4 визнавав той факт, що він є батьком позивача. Відтак, позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, померлого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід визнати батьком позивача.

Посилання відповідачів на ту обставину, що в свідоцтві про народження позивача батьком зазначено «Мирослав Степанович», а в історії розвитку дитини «Мирослав Петрович», не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, як вбачається з показів свідка ОСОБА_5, остання не знала «по-батькові» ОСОБА_4, в звязку з тим, що їхні відносини не були довготривалими.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовом про захист особистих немайнових прав, відтак позовна давність не може бути поширена на дану позовну вимогу позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з наведеним, з відповідачів слід стягнути на користь позивача по 121,80 грн. судового збору з кожного.

На підставі ст.ст. 53, 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 10, 57-61, 169, 208, 209, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення батьківства задоволити.

Встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 18.04.2015р. є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121(сто двадцять одна)грн. 80 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.