АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/9693/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
справа №756/3104/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

УСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини доходів відповідача та додаткових витрат, а саме: кожного року до 10 травня 5000 грн. на оздоровлення дитини та кожного року до 10 серпня 5000 грн. на підготовку дитини до школи.

Вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте сімейне життя не склалось і у зв»язку із необхідністю утримувати дитину, яка має діагноз «скаліотична постава», просить стягнути з відповідача аліменти та додаткові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 травня 2016 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01 серпня 2016 року) позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини доходів та додаткові витрати у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10 серпня 2016 року ухвалено стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. з відповідача на користь позивача.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти у розмірі 850 грн. щомісячно, в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів, що дитина має вказаний позивачем діагноз, а відтак і підставність стягнення з нього додаткових витрат.

Також посилається на необґрунтованість визначеного позивачем розміру додаткових витрат, оскільки обов»язок батьків у витратах на дитину має бути співмірним. Зазначає, що додаткові витрати стягуються у виключних випадках, а ті, що вказані позивачем, до таких не належать. Вказує на відсутність висновків суду про стягнення додаткових витрат у визначеному рішенням розмірі.

Окрім того, зазначає, що при вирішення вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки керувався положеннями закону, які визначають порядок стягнення аліментів на повнолітню дитину; не надав належної оцінки майновому стану відповідача; не врахував, що на момент розгляду справи відповідач займався підприємницькою діяльністю, а на час ухвалення рішення вирішувалось питання про припинення цієї діяльності.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 16 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Оболонського районного управління юстиції м.Києва.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір»ю.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із визначеного законодавством обов»язку батька утримувати дитину та нести додаткові витрати.

Проте повністю таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України.

За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на те, що аліменти мають на меті забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, ураховуючи усі істотні обставини справи, рівень доходів обох батьків, колегія уважає за доцільне задовольнити вимоги позивача в цій частині та визначити як аліментні зобов»язання частку від доходу відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Окрім того, звертаючись до суду з вимогами в частині стягнення додаткових витрат, позивач просить стягнути кожного року до 10 травня 5000 грн. на оздоровлення дитини та кожного року до 10 серпня 5000 грн. на підготовку дитини до школи.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз»яснено, що до передбаченої ст. 185 СК (2947-14) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Разом з тим, звертаючись до суду, позивачем не зазначено про такі витрати, що віднесено законодавством до додаткових в розумінні ст.185 СК України, а витрати на щорічне оздоровлення та підготовку до школи є такими, що входять до аліментних зобов»язань.

Доказів на наявність особливих обставин, що вимагає періодичних додаткових витрат, матеріли справи не містять.

Відтак, суд першої інстанції, не з»ясувавши всі обставини справи, дійшов помилкового висновку про стягнення додаткових витрат у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішенняпро стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із скасуванням рішення суду додаткове рішення, яким стягнуто судовий збір з відповідача на користь позивача, втрачає силу.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов