Справа № 361/536/14-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/1912/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 09.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 та скасування постанов, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 05 жовтня 2015 року він одержав постанови про відкриття провадження ВП №48885213 від 30.09.2015 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та ВП №48885267 від 30.09.2015 року про стягнення виконавчого збору. Вважає дані постанови незаконними, оскільки рішення суду від 24 червня 2014 року у цивільній справі № 361/536/14-ц про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аркада-Житлосервіс суми заборгованості за комунальні послуги та судового збору в загальному розмірі 23589,11 грн. ним виконано добровільно та перераховано 13 липня 2015 року на користь даного товариства зазначену суму боргу. У звязку з цим просив визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_3 щодо винесення 30 вересня 2015 року двох постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 48885267 і ВП № 48885213 та скасувати ці постанови.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року відмовлено в задоволені скарги.

У апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №44927506 від 01.10.2014 року на його адресу не направлялася та він її не отримував, крім того державний виконавець Столітній М.М. в своєму заперечені не заперечував проти цього.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що дії державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень ґрунтуються на вимогах ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження. Державний виконавець Відділу ДВС ОСОБА_5 20 серпня 2015 року виніс постанови про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 2358,91 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн., на підставі яких 30 вересня 2015 року державним виконавцем Столітній М.М. було відкрито виконавчі провадження ВП № 48885267 та ВП № 48885213. Ззаявник ОСОБА_2 в установленому законом порядку до начальника Відділу ДВС чи суду постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій не оскаржувались. А тому оскаржувані ОСОБА_2 дії державного виконавця Столітнього М.М. щодо винесення вказаних вище двох постанов про відкриття виконавчих проваджень вчинені відповідно до вимог закону, у межах наданих повноважень, підстави для визнання цих дій неправомірними теж відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця, або іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу (п. 7 ч. 2).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Пункт 1.5. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5 встановлено, що державний виконавець вживає заходів примусового виконання, якщо боржник не виконує добровільно рішення у встановлений виконавцем строк відповідно до статті 24 Закону.

Пункт 4.16.1. Інструкції передбачає, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі десяти відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувану за виконавчим документом, а за невиконання рішення немайнового характеру у строк, установлений для добровільного його виконання. З боржника після повного виконання рішення у тому самому порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із боржника-громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Встановлено, що у Відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 44927506, відкрите 01 жовтня 2014 року, про примусове виконання виконавчого листа № 361/536/14-ц, виданого 13 серпня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ Аркада-Житлосервіс суми боргу по оплаті наданих послуг в розмірі 23345,51 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн.

20 серпня 2015 року у звязку з тим, що боржник ОСОБА_2 згідно із квитанцією від 13 липня 2015 року з боргом розрахувався повністю, державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 у вказаному виконавчому провадженні ВП № 44927506 було винесено постанову про закінчення цього виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження. (а.с.31).

Із п. 2 даної постанови вбачається, що постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділено в окремі провадження.

20 серпня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 у виконавчому провадженні ВП № 44927506 винесено ще дві постанови: постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 2358,91 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн. (а.с. 32-33).

30 вересня 2015 року на підставі вказаних вище постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 20 серпня 2015 року державним виконавцем Столітнім М.М. було винесено дві оскаржувані заявником постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2358,91 грн. (ВП № 48885267) та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн. (ВП № 48885213).

На виконання вимог ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 від 30 вересня 2015 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 48885267 та ВП № 48885213 заявнику ОСОБА_2 направлені 02 жовтня 2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані останнім 05 жовтня 2015 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог скаржника.

Оскільки підстав для неприйняття державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_4 до виконання виконавчих документів постанов державного виконавця від 20 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій чи відмови ним у відкритті на підставі цих виконавчих документів виконавчих проваджень ВП № 48885267 та ВП № 48885213 судом не встановлено.

Постанови державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_5 від 20 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 2358,91 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн., винесені у виконавчому провадженні ВП № 44927506, на підставі яких 30 вересня 2015 року державним виконавцем Столітній М.М. було відкрито виконавчі провадження ВП № 48885267 та ВП № 48885213, на час розгляду скарги є чинними.

Вказані постанови від 20 серпня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 44927506 заявником ОСОБА_2 в установленому законом порядку до начальника Відділу ДВС чи суду не оскаржувались.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №44927506 від 01.10.2014 року на його адресу не направлялася та він її не отримував, крім того державний виконавець Столітній М.М. в своєму заперечені не заперечував проти цього, висновків суду першої інстанції щодо правильності і відповідності вимогам закону постанови про відкриття виконавчого провадження не спростовують, дії державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження скаржником не оскаржуються.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: