Справа № 201/9868/16ц
Провадження № 2/201/2345/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 листопада 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду в м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та 25% річних,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та 25% річних (а.с. № 3-7).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 18.03.2016р. (а.с.№ 8) в позовній заяві посилався на те, що 01.10.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено три договори позики: договір № ЯК/01/10-2013/6, відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 4 005 750грн., що було еквівалентом 272 500дол.США зі строком повернення до 01.04.2014р. зі сплатою штрафу в розмірі 10% у разі прострочення повернення суми займу та процентів в розмірі 25% річних, виходячи з неповернутої суми за весь період прострочення; договір №ЯК/01/10-2013/7, відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 4 290 300грн., що було еквівалентом 227 000 євро зі строком повернення до 01.04.2014р. зі сплатою штрафу в розмірі 10% у разі прострочення повернення суми займу та процентів в розмірі 25% річних, виходячи з неповернутої суми за весь період прострочення; договір № ЯК/01/10-2013/8 відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 1 635 375грн., що було еквівалентом 111 250дол.США зі строком повернення до 01.04.2014р. зі сплатою штрафу в розмірі 10% у разі прострочення повернення суми займу та процентів в розмірі 25% річних, виходячи з неповернутої суми за весь період прострочення. На підтвердження укладення договорів, відповідачем у присутності свідків та дружини було надано позивачу розписки про отримання грошових коштів. У встановлений договорами строк, відповідач грошові кошти не повернув, у звязку з чим представник позивача просив стягнути з відповідача загальний розмір суми боргу за трьома договорами в сумі 24 426 215грн.26коп., що в еквіваленті по середньому комерційному курсу покупки на ринку станом на 24.06.2016р. разом за договором № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р., договором № ЯК/01/10-2013/8 від 01.10.2013р. становить 597 966,61дол.США та за договором № ЯК/01/10-2013/7 від 01.10.2013р. становить 353 715,75 євро.

В наданій суду 07.11.2016р. заяві, представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (діють на підставі довіреності від 18.03.2016р. - а.с. № 8) позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та винести по справі заочне рішення суду в судовому засіданні за їх відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№ 42, 43).

Відповідач в судові засідання 12.09.2016р., 17.10.2016р. та 07.11.2016р. тричі поспіль не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, за адресою, наданою ВАДР управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№22). Згідно відміток на конвертах, які повернулися до суду вони не вручені « через закінчення терміну зберігання» (а.с.№ 26,33).

Крім того, в судове засідання, призначене на 07.11.2016р. відповідач також повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» (а.с.№ 36, 40).

З огляду на те, що відповідач втретє не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не сповістив, заперечень щодо позовної заяви суду не надав, то на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України та ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) є порушенням зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 01.10.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики № ЯК/01/10-2013/6, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 4 005 750грн., що на момент укладення договору були еквівалентні 272 500дол.США (а.с.№12-13).

На підтвердження отриманих коштів в розмірі 4 005 750 грн., що були еквівалентом 272 500дол.США, відповідачем у присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та дружини відповідача ОСОБА_7, було отримано грошові кошти (а.с. № 14).

Враховуючи, що відповідач належним чином умови договору не виконав, грошові кошти в еквіваленті 272 500дол.США не повернув (представники позивача зазначили в своїх заявах, що відповідно до п. 5.3 договору, розписок про отримання суми позики позивач не надавав (а.с. № 42, 43), то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р.

З огляду на те, що п. 5.2 договору сторони обумовили, що поверненню підлягає сума боргу в розмірі еквівалентному 272 500дол.США по комерційному курсу купівлі на день повернення позики, а також приймаючи до уваги положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» і враховуючи, що станом на день винесення рішення, сума боргу за договором позики не сплачена, то суд вважає за можливе стягнути суму боргу за договором позики в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду.

Відповідно до довідки НБУ станом на 07.11.2016р. офіційний курс гривні до долара США становить 2557грн. 62коп. за 100дол. ( а.с. № 44-45).

Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з договором позики № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р. становить 6 969 514грн. 50коп. (272 500дол.США*2557,62грн./100дол. США).

Як вбачається з п. 6.2 договору «Відповідальність позичальника», сторони визначили, що при простроченні повернення суми займу, відповідач повинен сплатити позивачу проценти в розмірі 25% річних, виходячи з розміру неповернутої суми за весь період прострочення.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст.625 ЦК України та приймаючи до уваги, що сторони обумовили розмір процентів у разі прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання та простроченою сумою є сума 6 969 514грн. 50коп., то з відповідача на користь позивача слід стягнути 25% річних процентів станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 890 516грн. 66коп. (6 969 514грн.50коп.* 25% /365днів * 815днів прострочення). Разом із сумою позики загальна заборгованість за договором № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р. становить 10 860 031грн. 16коп.

Також, 01.10.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір займу №ЯК/01/10-2013/7 відповідно до умов якого відповідач отримав 4 290 300грн., що були еквівалентні 227 000 Євро зі строком повернення до 01.04.2014р. зі сплатою у разі прострочення повернення позики процентів в розмірі 25% річних, виходячи з неповернутої суми за весь період прострочення. На підтвердження укладення договору, відповідачем було видано розписку 01.10.2013р. (а.с. № 15-17).

Згідно довідки НБУ станом на 07.11.2016р. офіційний курс гривні до Євро становить 2837грн. 17коп. за 100Євро (а.с. № 44-45).

Враховуючи, що сума позики не повернута позивачу станом на день винесення рішення, а також враховуючи положення п. 5.2 договору та положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором №ЯК/01/10-2013/7 від 01.10.2013р. в гривневому еквіваленті на день винесення рішення в розмірі 6 440 375грн. 90 коп. (227 000Євро *2837,17/100) та 25 % річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 595 141грн.34коп., (виходячи з того, що простроченою сумою є 6 440 375грн.90коп. * 25% /365 *815). Разом по договору №ЯК/01/10-2013/7 від 01.10.2013р. сума боргу становить 10 035 517грн. 24 коп.

01.10.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено також і договір позики № ЯК/01/10-2013/8, згідно умов якого, відповідач отримав грошові кошти в розмірі 1 635 375грн., що були еквівалентні 111 250дол.США зі строком повернення позики до 01.04.2014р. зі сплатою процентів у разі прострочення повернення суми позики в розмірі 25% річних, виходячи з неповернутої суми за весь період прострочення. На підтвердження укладення договору, відповідачем було видано розписку 01.10.2013р. (а.с. № 18-20).

З огляду на те, що відповідач суму боргу не повернув, а представники позивача підтвердили, що відповідно до умов п. 5.3 відповідної розписки позивач не надавав відповідачу, то враховуючи положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором №ЯК/01/10-2013/8 від 01.10.2013р. в гривневому еквіваленті на день винесення рішення в розмірі 2 845 352грн. 25 коп. (111 250дол. США *2557,62/100) та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 1 588 330грн. 19коп., ( виходячи з того, що простроченою сумою є 2 845 352грн. 25коп. * 25% /365 *815). Разом по договору №ЯК/01/10-2013/8 від 01.10.2013р. сума боргу становить 4 433 682грн. 44коп. .

З огляду на те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, жодних доказів належного виконання умов трьох договорів позики не надав, а представники позивача наполягали на тому, що сума боргу не погашена, то суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 10 860 031грн. 16коп., яка складається з суми боргу в розмірі 6 969 514грн.50коп., та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 890 516грн. 66коп.; за договором позики № ЯК/01/10-2013/7 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 10 035 517грн. 24 коп., яка складається з суми боргу в розмірі 6 440 375грн. 90 коп. та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 595 141грн.34коп.; за договором позики № ЯК/01/10-2013/8 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 4 433 682грн. 44коп., яка складається з суми боргу в розмірі 2 845 352грн. 25 коп. та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 1 588 330грн. 19коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890грн. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст. 509, 610, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 88, 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та 25% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № ЯК/01/10-2013/6 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 10 860 031грн. 16коп., яка складається з суми боргу в розмірі 6 969 514грн.50коп., та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 890 516грн. 66коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № ЯК/01/10-2013/7 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 10 035 517грн. 24 коп., яка складається з суми боргу в розмірі 6 440 375грн. 90 коп. та 25% річних станом на 24.06.2016р. в розмірі 3 595 141грн. 34коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики № ЯК/01/10-2013/8 від 01.10.2013р. в загальному розмірі 4 433 682грн. 44коп., яка складається з суми боргу в розмірі 2 845 352грн. 25 коп. та процентів станом на 24.06.2016р. в розмірі 1 588 330грн. 19коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.