Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено.

Виділено ОСОБА_1 масляний радіатор вартістю 419 грн., пральну машину - 2 138 грн., пилосос - 699 грн., Ді-ві-ді програвач - 375 грн., фотокамеру - 1 799 грн., пароварку - 400 грн., соковижималку - 320 грн., сабвуфер - 1 000 грн., комп'ютерне крісло - 320 грн.

Виділено ОСОБА_3 телевізор "Самсунг" вартістю 1 299 грн., відеокамеру -2 507 грн., спальню - 3 000 грн., шафу-купе - 5 700 грн., комп'ютерний стіл - 400 грн., ортопедичний матрас - 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1104 грн. 63 коп. судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що рішення не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону.

При винесені оскаржуваного рішення судом було порушено принцип рівності прав подружжя на майно, передбачений ст. 70 СК України, оскільки позивачці виділено майно на суму 7470 грн., а відповідачу на суму 15 906 грн.

Зазначає, що до спільного майна подружжя не були включені компресор автомобільний вартістю 415 грн., ламінат вартістю 3140 грн., меблі у ванну кімнату вартістю 1595 грн., причеп до автомобіля вартістю 6000 грн., комп'ютер вартістю 6000 грн., бензопила вартістю 1100 грн., мотокоса вартістю 1500 грн., болгарка вартістю 450 грн., шуруповерт вартістю 1300 грн., які були придбані за спільні кошти подружжя.

Крім того, при поділі спільного майна подружжя не були враховані кошти від продажу автомобіля марки "Сітроен Джемпі" 2005 року випуску, орієнтовною вартістю 7000 доларів США, який також був придбаний за спільні кошти подружжя та відчужений відповідачем без згоди позивачки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що майно на загальну суму 20676грн., щодо якого відсутній спір, придбане сторонами у період шлюбу за спільні кошти та спільною працею подружжя, а тому є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу згідно запропонованого позивачем варіанту: позивачці на загальну суму 7470грн., відповідачу-13 206грн. Відмовляючи у поділі компютера, компресора до автомобіля, бензопили, мотокоси, болгарки, шуруповерта, меблів у ванну та причепа до автомобіля суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела придбання цього майна за час шлюбу, придбаний сторонами ламінат був використаний під час ремонту у будинку батьків відповідача, а автомобіль марки «Сітроен Джемпі» останнім відчужений.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 60 та ч.1 ст.70 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У разі поділу такого майна їх частки визнаються рівними.

Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 жовтня 2006 року. Відповідно до відмітки у паспорті позивачки шлюб із ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Рівненського районного суду від 27 лютого 2015 року.

Сторонами не заперечується, що за час перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набуто майна на загальну суму 20676грн., зокрема, масляний радіатор, пральну машину, пилосос, Ді-ві-ді програвач, фотокамеру, пароварку, соковижималку, сабвуфер, комп'ютерне крісло, телевізор "Самсунг", відеокамеру, спальню, шафу-купе, комп'ютерний стіл, ортопедичний матрац.

Визначена позивачкою вартість цього майна відповідачем не оспорюється.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що вказане вище майно є спільним майном подружжя є правильним.

Доводи апеляційної скарги про належність до спільного майна подружжя ламінату вартістю 3140 грн. є безпідставними, оскільки це майно було використано на ремонт житлового приміщення, власниками якого є інші особи, а саме батьки відповідача. Правильним є висновок суду про те, що сторони у даній справі, у разі доведення понесення ними витрат на придбання вищевказаного майна не позбавлені права у встановленому законом порядку ставити питання про відшкодування його вартості власником житлового приміщення, на ремонт якого це майно було використано.

Також, обґрунтованим є висновок місцевого суду щодо не включення до спільного майна подружжя компресора автомобільного, меблів у ванну кімнату, комп'ютера, бензопили, мотокоси, болгарки та шуруповерта, так як набуття вказаного майна під час шлюбу та за спільні кошти подружжя ОСОБА_1 в силу ст.60 ЦПК України не доведено, а відповідачем заперечується.

Що стосується причепу до автомобіля, то враховуючи те, що дане майно підлягає спеціальній реєстрації та згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС України в Рівненській області №31/17-417 від 14.04.2016 року причеп відсутній в переліку, зареєстрованих за ОСОБА_3 транспортних засобів, тому позивачкою в ході розгляду справи також не доведено факт його придбання подружжям за час перебування у шлюбі.

Не можуть бути прийняті до уваги і покликання про не врахування судом при поділі спільного майна подружжя коштів від продажу автомобіля "Сітроен Джемпі" 2005 року випуску, який був придбаний подружжям під час шлюбу та відчужений відповідачем, оскільки такі вимоги позивачкою не заявлялись, спірний автомобіль вона просила виділити їй.(а.с.4,17)

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом принципу рівності прав подружжя на майно, передбаченого ст. 70 СК України.

Статтею 71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до заявлених уточнених позовних вимог (а.с.15-17) ОСОБА_1 просила виділити їй майна на загальну суму 189 520грн., ОСОБА_3 його на суму-30 107грн.

Судом першої інстанції позивачці виділено спільно нажитого майна на загальну суму 7470грн., відповідачу-на 13206грн., при цьому різниця між вартістю виділеного майна не стягнута. Рішення не містить мотивів відступлення від засад рівності часток подружжя.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, того, що сторони на свій розсуд розпоряджаються своїми правами, то у разі не оспорення ОСОБА_3 вказаної ОСОБА_1 оцінки майна, не подання ним доказів про іншу вартість цього майна на час вирішення спору та не проведення його оцінки (призначення експертизи), суд вирішує спір, виходячи з такої вартості майна, яку зазначали сторони та яка підтверджувалась поданими доказами.

Виходячи із встановленого законом правила рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 становлять по 10338грн.(20676:2) кожного.

Судом першої інстанції майно придбане сторонами у шлюбі поділено згідно запропонованого позивачкою варіанту, апеляційна скарга не містить вимог щодо іншого варіанту його поділу, відповідач рішення суду не оскаржує, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація в сумі 2868грн. (10338-7470) як різниця у частках. Поділ майна подружжя є предметом позову, а запропонований позивачкою варіант його поділу є способом поділу цього майна, а тому стягнення різниці між вартістю виділеного майна згідно вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст.70, 71 СК України, не є виходом за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини вимогою про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різниці між вартістю виділеного майна.

Відповідно до ст.88 ЦПК Україні підлягають розподілу між сторонами і судові витрати по справі, понесені при поданні апеляційної скарги.

Позивачкою при подачі апеляційної скарги сплачено 2429,91грн. судового збору. Скаргу задоволено на 10,72% (23 544 (вартість поділеного майна + різниця у вартості виділеного майна) х 100 : 219627 (ціна позову), а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 260грн. 49коп. (2429,91 х 10,72%).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.60,70,71 СК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості виділеного майна в сумі 2868(дві тисячі вісімсот шістдесят вісім)грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 260(двісті шістдесят)грн.49коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5