У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., ВисоцькоїВ.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона займала посаду інженера електрозв'язку 2-ї категорії Цеху технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 18 Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 5 філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком»)

Наказом від 03 березня 2015 року її було звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначала, що її не було попереджено про майбутнє звільнення за два місці, а що її було ознайомлено про звільнення 31 грудня 2014 року не відповідає дійсності оскільки, що в цей день вона не працювала.

Посилаючись те, що ї звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, позивач, із урахуванням уточнених позовних вимог, просила поновити її на посаді інженера електрозв'язку 2 категорії в Львівській філії ПАТ «Укртелеком», стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 березня 2015 року по день її поновлення на роботі, та 70 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львові від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера електрозв'язку 2 категорії ПАТ «Укртелеком» із місцем роботи в Львівській філії ПАТ «Укртелеком» з 04 березня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 березня 2015 року по 02 листопада 2015 року у розмірі 36 385 грн 54 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, надавши належну оцінку доказам в їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що із попередженням про майбутнє звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України позивач була ознайомлена 31 грудня 2014 року, проте підписувати його відмовилася (а. с. 58).

При цьому, не заслуговують на уваги доводи ОСОБА_4 про те, що 31 грудня 2014 року вона була відсутня на роботі, оскільки протилежне підтверджується табелем обліку використання робочого часу (а. с. 84-86).

Крім того, позивача було ознайомлено зі списками вакантних посад ПАТ «Укртелеком» станом на 25 грудня 2014 року, 25 лютого 2015 року та 27 лютого 2015 року, однак ставити підпис про ознайомлення з указаними списками ОСОБА_4 відмовилась, на підтвердження чого свідчать акти від 31 грудня 2014 року та 27 лютого 2015 року.

З огляду на те, що під час звільнення ОСОБА_4 відповідачем дотримано норми трудового законодавства, попереджено позивача про майбутнє звільнення у строки, передбачені законодавством, запропоновано інші вакантні посади, отримано згоду профспілкової організації на розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, підстави для задоволення позову відсутні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич