Справа № 2-1369/11 Провадження № 22-ц/772/2712/2016Головуючий в суді першої інстанції Єрмічова В. В.
Категорія 19Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Вавшка В.С., Медвецького С.К.,

за участі секретаря Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області №121б від 28 листопада 1995 року, визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів про право власності на земельні ділянки частково недійсними, визнання права власності на земельні ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Гаївської сільської ради Барського району, Вінницької області про визнання договорів дарування земельної ділянки та державних актів частково недійсними, визнання права користування земельними ділянками, визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області, поділ будинку у натурі зазначивши в позові, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 року за ними було визнано право власності на 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Вказане рішення суду набрало законної сили та позивачі зареєстрували належну їм частку житлового будинку. Вважають, що вони мають право на частину земельної ділянки надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тому після винесення наведеного вище рішення суду першої інстанції у позивачів виникли підстави для звернення до суду з позовом про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, що посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Любарською Л.С. за реєстром №2313. Крім того, позивачі вказують, що з повідомлення Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 17.03.2011 року №68 їм стало відомо, що земельна ділянка площею 0,60 га по АДРЕСА_1 приватизована і видано державний акт на право власності на землю, згідно рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району №121б від 28.11.1995 року. Позивачі вважають, що оскільки частина житлового будинку належить їм як членам колишнього колгоспного двору, то їм, відповідно належить і право користування земельною ділянкою біля цього будинку в розмірі, що відповідає 3/5 його частини, оскільки вони є власниками зазначеної вище частини будинку, господарських будівель та споруд. Договори дарування земельних ділянок порушують їх права як членів колгоспного двору, що був розташований по АДРЕСА_1. Тому просили визнати договори дарування земельних ділянок та державні акти частково недійсними та визнати за ними право користування земельними ділянками. Строк позовної давності вони не пропустили, оскільки про існування договорів дарування земельних ділянок їм стало відомо під час розгляду справи, яке закінчилось ухваленням рішення 24.03.2009 року.

Також, в жовтні 2011 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_6 про поділ спірного будинку в натурі зазначивши в заяві, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 року за ними визнано право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Своє право власності на частину зазначеного вище будинку з погосподарськими будівлями і спорудами позивачі зареєстрували у Барському районному бюро технічної інвентаризації. Оскільки між сторонами у справі виник спір щодо виділення часток у натурі, то позивачі звернулись до суду з позовом та просили виділити їм в натурі 3/5 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, що належить позивачам на праві власності.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 10.01.2014 року справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів частково недійсними, визнання права користування земельними ділянками та визнання недійсним рішення виконкому була об'єднана зі справою за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ будинку у натурі в одне провадження.

Дана справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 14.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Проведено поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 Виділено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 житлову кімнату 1-5, житлову кімнату 1-6, веранду I, літню кухню «Б1», хлів добудову «Б3», погріб під літньою кухнею «Б4», 1/2 частину колодязя №4, що відповідає 63/100 частинам будинку з господарськими будівлями.

ОСОБА_6 виділено коридор 1-1, кухню 1-2, кладову 1-3, житлову кімнату 1-4, ганок «а1», хлів «Б», хлів добудову «Б2», паркан №1, 1/2 частину колодязя №4, що відповідає 37/100 частинам будинку з господарськими будівлями. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частинах на користь ОСОБА_6 компенсацію за відступ від розміру ідеальної частки у розмірі 2639 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (т.2, а.с.105-116).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2014 року рішення Барського районного суду Вінницької області від 14.07.2014 року в частині відмови в позові про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району, Вінницької області про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5, визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, їх поділ, скасовано. У цій частині позов ОСОБА_2 задоволено частково (т.3, а.с.190-193).

Визнано недійсним рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району, Вінницької області від 29.11.1995 року №121б «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» у частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,60 га, у тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,35 га, розташованої по АДРЕСА_1

Визнано недійсним договір дарування від 16.12.2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 (22), призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №2313.

Визнано недійсним договір дарування від 16.12.2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3742 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 (21), призначеної для ведення особистого селянського господарства, посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №2316.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий 18.04.2007 року на імя ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №15.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, площею 0,3742 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, виданий 18.04.2007 року на імя ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №16.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 між співвласниками будинку ОСОБА_2, ідеальна частка якої становить 3/5 та ОСОБА_6, ідеальна частка якої становить 2/5, згідно план-схеми поділу №2 (Додаток 7) висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 28.11.2013 року №718, що є невідємною частиною цього рішення суду. Вирішено питання судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року рішення Барського районного суду Вінницької області від 14.07.2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2014 року у частині позовних вимог про визнання договорів дарування земельної ділянки та державних актів частково недійсними, встановлення порядку користування земельними ділянками скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті рішення Барського районного суду Вінницької області від 14.07.2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2014 року залишено без змін (т.4, а.с.59-63).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 19.05.2015 року на виконання вимог суду касаційної інстанції до участі у справі в якості співвідповідача у справі притягнуто Гаївську сільську раду Барського району Вінницької області, яка раніше помилково була залучена позивачами в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (т.4, а.с.95).

Останнім рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10.06.2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької обасті №121б від 28.11.1995 року, визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів про право власності на земельні ділянки частково недійсними, визнання права власності на земельні ділянки, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 (22).

Визнано недійсним у частині 3/5 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 18.04.2007 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №15, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 (22), призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В іншій частині позовних вимог, а саме щодо:

-визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 29.11.1995 року №121б «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» в частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 0,60 га, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,35 га, що розташована по АДРЕСА_1

-визнання частково недійсним договору дарування від 16.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 (22) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Любарською Л.С., зареєстрований в реєстрі за №2313;

-визнання частково недійсним договору дарування від 16.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3742 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (21) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, посвідчений 16.12.2005 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №2316;

-визнання частково недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, площею 0,3742 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий 18.04.2007 року на імя ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №16, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частинах судові витрати на загальну суму, що становить 1403 (одну тисячу чотириста три) гривні 57 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Барського районного суду від 10.06.2016 року скасувати як таке, що не відповідає вимогам ст.ст.212, 213 ЦПК України, ухвалити нове рішення в частині виділення їй, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння в розмірі S=1354 м.кв., та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку в розмірі S=2245 м.кв. по плану-схемі поділу №3 ( додатку №8) судової земельно-технічної експертизи та визнати за ними право користування вказаними земельними ділянками.

Визнати договір дарування від 16.12.2005 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,25 га., а також договір дарування від 16.12.2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,3742 га недійсними.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 29.11.1995 року №121б «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_5 площею 0,60 га.

Стягнути з ОСОБА_6 понесені судові витрати.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 29.11.1995 року №121б «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» судом встановлено, що зазначеним вище рішенням виконкому Гаївської сільської ради відповідачу ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га, що розташована по АДРЕСА_1 в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку розміром 0,35 га.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі в цій частині заявлених позовних вимог регулюються положеннями Земельного кодексу України (в редакції 1990 року).

Згідно з ч.1 ст.6 ЗК України громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

В даному випадку відповідач ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,60 га отримала не як колишній член колгоспного двору, як про це у своїй заяві стверджують позивачі, а відповідно до вимог ст.6 ЗК України шляхом приватизації та передачі земельної ділянки у особисту приватну власність, оскільки дана земельна ділянка не була спільною сумісною власністю членів колгоспного двору.

Разом з тим матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 29.11.1995 року №121б «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_5 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га, у тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,35 га, земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1. Дане рішення виконкому затверджено 14 сесією 22 скликання від 23.08.1997 року(т.1, а.с.31).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.03.2009 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності на 3/5 частки житлового будинку по АДРЕСА_1

21.09.2009 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 що підтверджується копією реєстраційного посвідчення КП Барське районне бюро технічної інвентаризації від 21.09.2009 року (т.1, а.с.23).

Згідно рішення виконавчого комітету Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області від 10.11.2009 року №45 відкрито окремий погосподарський номер на 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції від 25.10.2001 року зі змінами внесеними ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України від 27.04.2007 року №997-V, чинній на час набуття позивачами права власності на 3/5 частини житлового будинку), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Аналогічні вимоги містяться в ч.1 ст.377 ЦК України.

У правовій позиції Верховного Суду України висвітленій у справі №6-2цс15 зазначено, що якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимога позивачів у справі про визнання за ними права користування частиною спірних земельних ділянок є помилковою. Оскільки до позивачів у справі з моменту набуття ними права власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами перейшло право власності на 3/5 частини земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1

Як убачається з матеріалів справи земельна ділянка площею 0,35 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства розташована по АДРЕСА_1, яку 16.12.2005 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 02.03.2004 року виконкомом Гаївської сільської ради Барського району, Вінницької області на підставі рішення 5 сесії 4-го скликання від 1.07.2003 року.

Дана земельна ділянка має окремий кадастровий номер: НОМЕР_2 (21) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Будь-які житлові або господарські будівлі на спірній земельній ділянці відсутні, а тому вимоги позивачів про встановлення порядку користування частиною цієї земельної ділянки є безпідставними, оскільки в даному випадку норми замельного та цивільного права, якими регулюється право власності на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюються.

Матеріалами справи також встановлено, що на підставі державних актів серії НОМЕР_6 та НОМЕР_5, виданих 02.03.2004 року виконкомом Гаївської сільської ради Барського району, Вінницької області на підставі рішення 5 сесії 4-го скликання від 21.07.2003 року, ОСОБА_5 на праві власності належали земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,3742 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1

16.12.2005 року ОСОБА_5 подарувала належні їй на праві власності земельні ділянки площею 0,25 га та 0,3742 га, розташовані по АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_6

Договори дарування земельних ділянок посвідчені приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Любарською Л.С. та зареєстровані в реєстрі за №2313 та №2316 (т.3, а.с.97-100).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Однак, права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, у разі якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Позивачі у справі не є стороною у оспорюваних ними договорах дарування, а тому у них відсутні відповідні правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання договорів дарування недійсними.

На підставі ч.1 ст.388 ЦК України позивачі у справі мають право на звернення з вимогою про витребування майна, яке було предметом спірних договорів.

Окрім цього позивачами не надано суду переконливих доказів поважності причини пропуску ними строку звернення до суду з позовом про визнання договорів дарування та державних актів про право власності недійсними.

За таких обставин суд першої інстанції дослідивши обставини та матеріали справи обґрунтовано прийшов до висновку про те, що у задоволенні вимог позивачів про визнання частково недійсними договорів дарування земельних ділянок необхідно відмовити не з підстав пропущення ними строку позовної давності, а з підстав обрання позивачами невірного способу захисту цих прав.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам та матеріалам справи, ґрунтується на вимогах закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Барського районного суду,Вінницької області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: