Єдиний унікальний номер 235/811/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1123/2016
Єдиний унікальний номер 235/811/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/1123/2016
Головуючий у 1 інстанції Токарєв А.Г.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Димитров Донецької області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року по цивільній справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Димитров Донецької області до Красноармійського міськрайонного управління ОСОБА_1 управління Державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Державне підприємство «Красноармійськвугілля», Красноармійська центральна лікарня про скасування акту П-4, зобовязання внести виправлення до інформаційної довідки,

встановив:

У лютому 2014 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Димитрів Донецької області (далі за текстом ФССНВ у м. Димитрів) звернулося до суду з позовом до Красноармійського міськрайонного управління ОСОБА_1 управління Державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області про скасування акту П-4, зобовязання внести виправлення до інформаційної довідки. В обґрунтування позову посилалось на те, що 26 листопада 2007 року ВП «Шахта Стаханова» було складено інформаційну довідку №03/27 про умови праці ОСОБА_2, в якій запиленість повітря по виробкам, які відвідував ОСОБА_2, складала від 3 до 8 мг/м3. На підставі вказаної довідки Красноармійською СЕС 19 грудня 2007 року було складено інформаційну довідку про умови праці № 5105/03.3., в якій були відображені такі самі показники запиленості повітря що і в довідці ВП «Шахта «Стаханова». Красноармійська СЕС декілька разів зверталася з приписом до ВП «Шахта «Стаханова» про доповнення до умов праці ОСОБА_2, але додаткової інформації надано не було. Проте, 04 січня 2012 року Красноармійська СЕС склала нову інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_2 № 16/03.3, в якій рівень запиленості було зазначено 28 мг/м3-120 мг/м3.

За результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 управлінням Держсанепідслужби у Донецькій області листом за № 42/01 від 08 жовтня 2012 року «Інформаційна довідка про умови праці при підозрі у працівника професійного захворювання ОСОБА_2Г.» від 04 січня 2012 року за № 16/03-3 була скасована. У звязку з чим, 15 липня 2013 року Красноармійською СЕС знову було складено Інформаційну довідку про умови праці при підозрі у працівника професійного захворювання ОСОБА_2 № 647/2-3 на підставі якої ОСОБА_2 було встановлено хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, друга стадія, помірний перебіг, легенева недостатність 1-2 ступеня, яке було визнано повязаним з умовами його праці, тобто визнано професійним. ОСОБА_1 лікарем м. Красноармійська, м. Димитров, Красноармійського району затверджено Акт № 13 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 18 листопада 2013 року.

Посилаючись на численні порушення з боку відповідача при проведенні розслідування даного випадку професійного захворювання, які полягали у тому, що довідка № 16/03.3, яка складена 15 липня 2013 Красноармійською СЕС, з порушенням вимог чинного законодавства та містить суперечливі дані за кількісними показниками шкідливих виробничих факторів, а також, що зазначений в довідці показник ГДК=2 мг/м3 зазначений без інформації про джерело його походження; крім цього, у довідці наведено кількісні дані запиленості повітря робочої зони в різних виробках підприємства, які взяті з Актів розслідування професійних захворювань за формою П-4, але відсутня інформація про дані Акти: П.І.Б. працівника, дата складання, дата відбору проб, відсутні посилання на організацію, яка проводила лабораторні дослідження, просив зазначену інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_2 № 16/03.3 від 15 липня 2013 року, затверджену головним санітарним лікарем м. Красноармійська, та Акт № 13 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 19 листопада 2013 року скасувати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року (відновлено на підставі заяви про відновлення втраченого провадження) у задоволенні позовних вимог ФССНВ у м. Димитрові було відмовлено.

В апеляційній скарзі ФССНВ у м. Димитрові, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на адресу позивача не було направлено копію ухвали про відкриття провадження по зазначеній справі, не було призначено попереднє судове засідання та чергове судове засідання, в порушення ч. 2 ст. 157 ЦПК України, було призначено не у 15-ти денний термін, а через місяць, а також, суд першої інстанції на стадії судових дебатів необґрунтовано відмовив представнику позивача у залученні до матеріалів справи додаткових доказів. Крім цього, судом першої інстанції не було надано оцінки тому, що в п.17 Акта П-4 №13 від 19 листопада 2013 року зазначено кількісний показник ГДК пилу = 4 мг/м3, але в Інформаційній довідці про умови праці кількісний показник ГДК пилу = 2мг/м3. Крім цього, поза увагою суду залишилось те, що в п.13 Акту П-4 зазначено згідно гігієнічної оцінки умови та характеру праці робоче місто гірничого майстра ОСОБА_2 відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливих умов праці, а в Інформаційній довідці про умови праці такі показники зазначені на рівні 3 класу 4 ступені шкідливих і важких умов праці за шкідливим фактором пил. Крім цього, посилання суду першої інстанції на те, що представники Фонду не мають права втручатись до розслідування професійного захворювання, оскільки, п.74 Порядку розслідування професійного захворювання, передбачено, що порядок розслідування професійного захворювання визначається головним державним санітарним лікарем, є помилковими, оскільки статтею 55 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що спори щодо суми страхових внесків, а також, щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ФССНВ у м. Димитрові не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ВП «Шахта» Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» на запит Красноармійської ЦРЛ № 605/771 від 20 лютого 2013 року, видало інформаційну довідку про умови праці за час роботи ОСОБА_2 №03/18 від 16 квітня 2013року. Вказана інформаційна довідка підписана представником ФССНВ в м. Димитрові, що передбачено п.1.17 Наказу МОЗ № 614 від 13 грудня 2005 року.

Також, судом першої інстанції встановлено, що на підставі наданої інформаційної довідки про умови праці від підприємства ВП «Шахта» Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», Красноармійське міськрайонне Управління ОСОБА_1 управління держсанепідслужби у Донецькій області складено інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_2 № 647/2.3 від 15 липня 2013 року, в якій використані дані доданої інформаційної довідки за 2007рік.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався Наказом МОЗ України № 614 від 13 грудня 2005 року, Постановою КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року та виходив з того, що при складанні спірної інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_2 було дотримано п.1.9 наказу МОЗ України № 614 від 13 грудня 2005 року згідно якого на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють, складається інформаційна довідка про умови праці, працівника при підозрі в нього професійного захворювання, на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання інформаційної довідки про умови праці, у разі необхідності, проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду. При цьому, при складанні інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_2 необхідності в обстеженні підприємства за участю представника фонду не було, так як інформаційна довідка з підприємства буда підписана представником фонду. Також, суд першої інстанції виходив з того, що Інформаційна довідка про умови праці ОСОБА_2 оформлена згідно додатку №2, до наказу МОЗ України № 614 від 13 грудня 2005 року, підписана та затверджена головним санітарним лікарем. Саме таке оформлення інформаційної довідки про умови праці передбачено наказом МОЗ України №614 від 13 грудня 2005 року. У звязку з чим, суд дійшов до висновку що інформаційна довідка про умови праці складена відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування Акту П-4, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений Акт відповідає вимогам п. 87 Постанови КМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року, яким передбачено, що у разі не згоди члена комісії з розслідування із змістом акта за формою П-4 він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невідємною частиною, що й було зроблено представником фонду. Також, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 74 Порядку, порядок розслідування професійного захворювання визначається головним державним санітарним лікарем та такий контроль не відноситься до розслідування професійних захворювань, оскільки пунктом 91 Постанови № 1232 від 30 листопада 2011 року контроль за своєчасністю та обєктивністю проведення розслідування причин виникнення професійних захворювань, документальним оформленням, вжиттям заходів до усунення зазначених причин здійснюють заклади державної санітарно-епідеміологічної служби, робочі органи виконавчої дирекції Фонду, профспілки або уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці відповідно до їх повноважень, у даному випадку представники Фонду не виконують п.91.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Як убачається зі змісту Інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_2 від 15 липня 2013 року №647/2-3 вона складена у відповідності до вимог п.п. 1.6, 1.7, 1.8, 1.9 Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 13 грудня 2004 року № 614, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за № 260/105 40. (а.с. 39-43)

Крім цього, відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, затверджений 30 листопада 2011 року Постановою Кабінету Міністрів України за № 1232 (далі за текстом Порядок).

Так, пунктами 86, 87 Порядку, передбачено, що за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення.

Акт за формою П-4, підписаний членами комісії, затверджується головним санітарним лікарем та завіряється печаткою. У разі незгоди члена комісії з розслідування зі змістом акта він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невідємною частиною,про що робиться відмітка у зазначеному акті.

Статтею 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено право виконавчих органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань.

Відповідно до п. 68 Порядку, у разі незгоди із висновком експертної комісії він може бути оскаржений до суду, але право на оскарження мають хворий або роботодавець. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що відсутня правомірність підстав звернення позивача за захистом порушеного, на його думку, права в обраний ним спосіб, враховуючи, що Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 не передбачено право потерпілого, роботодавця чи будь-якої іншої особи, оспорювати акт розслідування хронічного професійного захворювання в судовому порядку, а оспорюванню підлягає рішення спеціалізованого профпатологічного закладу про встановлення діагнозу професійного захворювання (п. 68 Порядку), при цьому п.68 Порядку визначено, що у разі незгоди із висновком експертної комісії він може бути оскаржений до суду, але право на оскарження мають хворий або роботодавець. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Докази та обставини, на які посилається Фонд в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права які полягають у тому, що на адресу позивача не було направлено копію ухвали про відкриття провадження по зазначеній справі, не було призначено попереднє судове засідання та чергове судове засідання, в порушення ч. 2 ст. 157 ЦПК України, було призначено не у 15-ти денний термін, а через місяць, а також, суд першої інстанції на стадії судових дебатів необґрунтовано відмовив представнику позивача у залученні до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що наведені в апеляційній скарзі порушення не призвели до неправильного вирішення справи, то в цій частині апеляційна скарга також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Димитров Донецької області відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді