ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3161/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом, підписаним ОСОБА_2, в якому позивачем вказано Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в іноземній валюті - ,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов від 25.08.2015 року, із зазначенням ціни позову 40417,58 доларів США, із зазначенням еквівалента в гривнях - 889821,11 грн.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень представника позивача, відповідно до положень ст.42 ЦПК України; не вказано ціну позову, яка визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених Законом України "Про судовий збір" (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI; не вказано поштових індексів відповідачів; не вказано номерів засобів зв"язку відповідачів; відсутнє обгрунтування щодо дати (як відсутнє і конкретне визначення цієї дати), станом на яку визначено еквівалент в гривнях до заборгованості в доларах США.

Згідно зі ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копію вказаної ухвали ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 отримали 26.02.2016 року (що підтверджується наявними розписками у рекомендованих листах).

При цьому, недоліки позову не були усунуті.

В тому числі, не була вказана ціна позову відповідно до вимог п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, щодо вимог майнового характеру.

Ціна позову є інститутом позовного провадження, що характеризує вартісне грошове вираження предмета спору між позивачем (третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в порядку ст.34 ЦПК України) і відповідачем. Ціна позову вказується позивачем відповідно до п.4 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України і є обов'язковим реквізитом позовної заяви, що подається до суду, оскільки при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, в тому числі у випадку часткового задоволення позову саме в гривнях визначається розмір відповідної частини судового збору, який підлягає стягненню саме у гривнях та у співвідношенні до загальної ціни позову яка має бути визначена вірно саме у гривнях.

Так, вимогами п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року встановлено, що: порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI - у цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Проте на вказані вимоги заявник уваги не звернув та вимоги ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року не виконав.

Отже, вимоги зазначені в ухвалі, щодо зазначення ціни позову, позивачем не виконано.

Так, згідно з наявною копією платіжного доручення від 19 серпня 2015 року, - саме ця дата, є тією датою, станом на яку має бути визначена позивачем ціна позову в гривнях - з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України.

При цьому, офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України станом на 19 серпня 2015 року становить 22,087367 грн. за 1 долар США, а отже ціна вказаного позову в гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України, згідно з вимогами п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, мала бути визначена стороною позивача в розмірі 892717 грн. 92 коп., що істотно відрізняється від ціни, вказаної у позові без будь-яких законних підстав і вказані недоліки не були усунуті.

Судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім того, судом враховано, що до вказаного звернення ОСОБА_2 була долучена фотокопія документу щодо повноважень - копія довіреності (яка не завірена належним чином), проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної копії відповідних документів, а імперативно зазначено, що надаються саме "документи" (за встановленим переліком), а не їх копії (і стадія пред»явлення позову та відкриття провадження у справі (визначена Главою 2 ЦПК України) не передбачає виключень з цього правила). При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, в тому числі, на вимогу судді, і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

З цим висновком суду, який грунтується на вищевказаних імперативних нормах ЦПК України узгоджуються і положення ч.3 ст.121 ЦПК України, які регламентують підстави повернення позову на стадії саме до відкриття провадження по справі, при цьому п.3) ч.3 ст.121 ЦПК України прямо передбачає, що заява повертається у випадку, коли заяву від імені позивача, подано особою, яка не має вказаних повноважень. Отже саме до відкриття провадження по справі суд має встановити належність повноважень особи представника позивача, яка підписала позов, що на цій стадії вочевидь можливо здійснити належним чином саме над підставі оригіналу відповідного документу.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, в якому позивачем вказане Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в іноземній валюті.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: