УХВАЛА

судового засідання

"24" листопада 2016 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до ПАТ «Фортуна-Банк»

про зміну правовідношення шляхом внесення зміни до договорів строкового банківського вкладу,-

встановив:

позивач звернувся в суд з вище вказаним позовом.

Відповідно до ухвали судді від 13.06.2016 року, у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

23.11.2016 року позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про відвід судді Мартинишин М.О., покликаючись на те, що у нього є сумніви в проведенні суддею обєктивного та неупередженого розгляду даної справи, оскільки суддя Мартинишин М.О. бере участь у вирішенні справи про стягнення пені, моральної шкоди за договорами №12м/840-596 від 18.04.2013 року та №12м/840-724 від 17.07.2013 року, та те, що по справі є конфлікт інтересів, оскільки ним подано скарги на дії судді Мартинишин М.О. до Вищої кваліфікаційної комісії судів України та Вищої ради юстиції. Наполягає на відводі судді Мартинишин М.О. та просить розгляд такої заяви провести без його участі

Вивчивши обґрунтування заявника щодо недовіру судді Мартинишин М.О. та її відвід, суд приходить до висновку, що підстави для відводу головуючому судді, за даних обставин відсутні, а твердження є абстрактними.

Так, дії головуючого відповідають вимогам ст.ст. 160, 213 ЦПК України, а розгляд справи спрямовується на повне, всебічне і обєктивне вирішення спору, з максимальним забезпеченням рівності сторін у процесі. Більш того, розгляд справи по суті даним складом ще не й розпочинався.

Крім цього, законодавець у статті 20 ЦПК України дав вичерпний перелік підстав, коли суддя підлягає відводу. У своїй заяві про відвід судді, заявник не навів жодної із них. Відтак, така задоволенню не підлягає за відсутності підстав.

Однак, проаналізувавши наполегливість сторони процесу, а саме позивача у доводах свого сумніву, які висловлені ним у поданій заяві, а також, що частина з них викликає сумнів у заявника, з підстав, що не конкретизовані у законі, приходжу до висновку про доцільність заявити самовідвід.

Так, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Зважаючи на сумніви позивача, а також в силу вимог п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, визнаю сатисфакцією, що дані підстави є саме тими іншими обставинами, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

При цьому, судом відхиляються будь-які твердження сторони щодо упередженості чи необєктивності судді у розгляді саме даної справи.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У розглядуваному випадку, сумніви висловлені позивачем, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, є сумнівами.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обовязкові для врахування судами України.

Відповідно до ст.ст. 2, 8 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особам, що беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у звязку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20, 23, 25, 209-210 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Мартинишин М.О. за безпідставністю такої.

Заяву про самовідвід судді Мартинишин М.О. у цивільній справі № 465/90/16-ц, провадження №2/465/2204/16 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Фортуна-Банк» про зміну правовідношення шляхом внесення зміни до договорів строкового банківського вкладу задоволити.

Матеріали справи передати до цивільної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Мартинишин М.О.