Справа №295/3685/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - територіальна громада в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 20.05.2015 року помер ОСОБА_2, з яким прожили понад 22 роки однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Проживали у належному заявнику на праві власності 46/100 частках домоволодіння та в липні 2002 року ОСОБА_2 зареєструвався у вказаному будинку. Після поховання чоловіка заявник отримала свідоцтво про смерть, однак оформити право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину не може, інших спадкоємців немає, а тому просить встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки з 18 квітня 1993 року по 20 травня 2015 року.

Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в заяві. Крім цього, заявник також пояснила, що під час спільного проживання з покійним чоловіком не встигли зареєструвати шлюб. Із рідних у ОСОБА_2 була мати, яка померла, та двоє синів, котрі мешкають у м. Москва, де і працюють. На похованні батька був тільки один син ОСОБА_3. Метою встановлення факту проживання однією сімєю є отримання спільних коштів, які заявник та ОСОБА_2 склали за час спільного проживання.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що заявника знає з 1960 року, разом працювали. Також підтвердила, що із 1993 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2, вели господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_2 помер в травні 2015 року, його дітей ніколи не бачила і не знає чи взагалі він їх має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що знайома з заявником з 1965 року, разом працювали, дружили сімями. Зі слів свідка, заявник проживала разом з ОСОБА_2 у своєму будинку, мали спільне господарство, спільні кошти. Відомо також, що у померлого було двоє синів, один з них був присутній на похованні батька.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №2153, від 10.12.2010 року ОСОБА_1 заповідала належні їй 46/100 частин житлового будинку №25 по пров. О.Кошового в м. Житомирі Дорожинському ОСОБА_6, на якого покладає зобовязання надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право безоплатного користування зазначеною частиною житлового будинку та довічне проживання в ній.

20.05.2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №265378.

Згідно з довідкою КП «ВЖРЕП-14» ЖМР №323 від 26.02.2016 року, ОСОБА_2 до дня смерті 20.05.2015 року, дійсно проживав і був зареєстрований разом з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, які дійсно проживали в громадянському шлюбі та вели спільне господарство, що підтверджується.

Згідно відповіді на запит Другої житомирської державної нотаріальної контори №513 від 27.10.2015 року на імя ОСОБА_2 в ТВБВ №10005/016 філії Житомирське обласне управління відкриті рахунки, на які заповідальне розпорядження не складено.

Як вбачається із спадкової справи №315/2015 року, заведеної Другою житомирською державною нотаріальною конторою до майна померлого 20.05.2015 року ОСОБА_2, з заявою про прийняття спадщини 13.07.2015 року звернулася ОСОБА_1, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно розяснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт проживання однією сім'єю заявника та померлого ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без шлюбу, у звязку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки із 1993 року по 20 травня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.В. Кузнєцов