Дата документу 21.06.2016 Справа № 554/1136/16-ц
Справа №554/1136/16-ц
Провадження №2/554/1264/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

при секретарі Юркіній Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві власності та відшкодування збитків; третя особа: ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та з уточненими позовними вимогами про зміну предмету позову до ОСОБА_2, в яких просить захистити її право власності, припинити дії, що порушують право власності, шляхом заборони відповідачу зламувати, змінювати замки вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_1; незаконно, без письмової згоди позивачки входити та перебувати в квартирі АДРЕСА_1; відшкодувати збитки, завдані порушенням права власності, стягнувши з відповідача грошові кошти у розмірі 2500 гривень та судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.07.2005 року. Квартира їй належить на праві спільної часткової власності, іншим співвласником даної квартири є ОСОБА_3 18.12.2014 року вона не змогла зайти до своєї квартири, як з'ясувалось пізніше, 15.11.2014 року відповідач зламав і змінив замок вхідних дверей її квартири. ОСОБА_2 вселив у вищевказану квартиру ОСОБА_4 В результаті таких дій, відповідач фактично виселив з квартири ОСОБА_5 з малолітньою дитиною. ОСОБА_2 в будь-який час заходить до квартири, перебуває в ній, користується нею, чим створив для позивача перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою, її майном, що там знаходиться. 14.01.2016 року відповідач в черговий раз висвердлив 2 замки вхідних дверей та змінив їх, чим унеможливив позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою суду від 11.05.2016 року за клопотанням сторони відповідача залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав, та просила позов задовольнити. Пояснила, що вона просить захистити її право власності, не ставить вимоги про видачу їй ключів від замків. Зазначила, що довіреність, на яку посилається відповідач не дає йому право міняти замки, заходити без її дозволу до квартири, робити там ремонт. Відповідач фактично вселив в її квартиру квартирантку, відкрив двері, переніс речі доньки в іншу кімнату, надав ключі ОСОБА_4 Позивач звернулася до майстра, він по фото здійснив підбір замків до вхідних дверей її квартири, сказав скільки буде коштувати робота, вона взнала скільки буде коштувати замок, бо у неї є наміри поміняти замки, тому просить стягнути 2500 гривень з відповідача. Також, позивач просить стягнутина її користь з відповідача судовий збір та 1680 гривень на придбання автобусних квитків для проїзду на судові засідання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він має право користуватися квартирою, бо співвласник цієї квартири видав йому довіреність. Він дійсно 18.12.2014 року, 14.01.2016 року заходив до квартири, бо заніс позивачу ключі і довіреність. Він дійсно змінив нижній замок вхідних дверей, щоб потрапити у квартиру з усного дозволу ОСОБА_3 Вважає своєю помилкою, що зламав замок і не викликав міліцію. Протекло на даху, тому він за дорученням ОСОБА_3 робив ремонт в квартирі. 14.01.2016 року він долучив свідків, бо в квартирі кричала ОСОБА_4 Він давав ключі позивачу, але вона не взяла їх.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що у позивача немає доказів для задоволення вимог. ОСОБА_2 виконував вказівки власника житла, у нього є довіреність. Договір з квартиранткою укладено ОСОБА_3 Відповідач надіслав позивачу ключі від квартири, вона не бажає їх отримувати. У ОСОБА_3 є своя кімната, майно. Дочка позивача ще на початку 2013 року виїхала з квартири, і ніхто її прав не порушував.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні з позовом не погодився, пояснив, що відповідач не порушив права позивача, бо він виконував його доручення. Коли потекло перед вхідними дверима, він дозволив ОСОБА_2 відкрити замок, зробити за його рахунок ремонт. Квартира знаходиться у його та позивача спільній частковій власності. Він не звертався до позивача, коли здавав в оренду квартиру ОСОБА_4, бо в кімнату ОСОБА_1 ніхто не заходив, її прав ніхто не порушував. Відповідач має від нього генеральну довіреність, тому він мав право виконувати нагляд за квартирою, всі інші дії довіреністю не можна передбачити. ОСОБА_2 в квартирі не жив, але 1 раз в тиждень заходив туди, дивився на воду, газ, щоб не затопило.

Заслухавши позивача, відповідача, його представника, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частці (а.с.6-8 - витяг, а.с.49 - витяг). Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2012 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділено в користування власнику 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3. житлову кімнату, площею 11,9 кв.м, а ОСОБА_1, як власнику 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 виділено в користування в зазначеній квартирі кімнату, площею 17,3 кв.м. Залишено в спільному користування сторін кухню, площею 6,8 кв.м, ванну кімнату, площею 2,6 кв.м, туалет, площею 1,0 кв.м, коридор, площею 7,3 кв.м, вбудовану шафу, площею 0,4 кв.м (а.с.51-53).

Відповідно до позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 неодноразово міняв замки в квартирі АДРЕСА_1, заходить до квартири без дозволу позивача, заселив туди квартирантку, користується житлом.

Згідно листа (а.с.26) 07.01.2015 року, було відкрите кримінальне провадження за фактами, вказаними у зверненні про самовільну заміну замка вхідних дверей квартири ОСОБА_2; 29.01.2015 року зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Окрім цього ч.1 та ч.2 ст. 386 ЦК України вказують, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, роз'яснень, які містяться у п. 23, 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Зважаючи на наведене, позивач як співвласник квартири АДРЕСА_1, вправі заявляти вимоги про захист свого права власності від дій, які порушують її право власності (володіння, користування, розпорядження майном). Так, відповідач ОСОБА_2 не має права власності на спірну квартиру; жодних договірних відносин між ним та співвласниками квартири з приводу користування зазначеним житловим приміщенням у нього не виникало та не існує. Тому, відповідач не наділений правом володіння, користування квартирою АДРЕСА_1.

Таким чином, на підставі перевірених доказів, фактичних підтверджень відповідачем обставин, на які посилається позивач - про неправомірне володіння та користування її власністю, суд вважає, що у позивача є підстави передбачати можливість порушення свого права власності з боку ОСОБА_2, її вимоги про заборону вчинення цією особою дій, які можуть порушити її право власності, є законними і обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 фактично підтверджені обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи вимоги про захист її права власності.

Посилання відповідача при запереченні позову на довіреність від 15.10.2014 року (а.с.88), якою ОСОБА_3 надано право ОСОБА_2 зареєструвати право власності, отримати витяг, а в подальшому продати 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, є юридично неспроможними, оскільки зазначеним документом не надано дозвіл на заміну замків, входження до квартири, довіреність не є правовим підґрунтям для володіння, користування житлом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 2500 гривень суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав має право на їх відшкодування.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими доказами у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги про стягнення збитків, не вказані підстави для їх стягнення, не обґрунтовано розмір цих збитків, в зв'язку з чим в задоволенні позову в частині стягнення 2500 гривень ОСОБА_1 слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України.

Вимоги позивача про стягнення 1680 гривень з відповідача на придбання квитків для проїзду в судові засідання не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів того - хто, куди і з яких причин їздив, на проїзних документах відсутнє прізвище позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,15,10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.16,22,319,321,358,386,391 ЦК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві власності та відшкодування збитків; третя особа: ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 зламувати, змінювати замки вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_1, без письмової згоди ОСОБА_1 входити та перебувати в квартирі АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Чуванова