Справа № 340/676/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1911/2016
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М.П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, яку на підставі довіреності, представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення факту батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Верховинського районного суду від 11 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3, яку на підставі довіреності, представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення факту батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 оскаржила вказане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. На думку апелянтки, суд критично оцінив докази, які підтверджують те, що покійний дійсно був батьком позивачки, а саме довідку ДНЗ «Ромашка» від 30.06.2015, довідку Іванківської ЗОШ І-ІІ ступенів від 08.07.2015, акти обстеження побутових умов ОСОБА_6 та фотографії, на яких були зображені батьки відповідачки разом та покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Яцковської, не вказавши причин такого оцінювання. Разом з тим, суд вважав письмові докази сторони відповідача такими, що спростовують факт батьківства ОСОБА_10 відносно позивачки. Пояснення свідків зі сторони відповідачки слід приймати критично з тих підстав, що ряд свідків мають майнову зацікавленість у спадку покійного, а пояснення інших свідків значення для даного позову не мають. Судом було необґрунтовано відмовлено у задоволенні її клопотання про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи; а встановлення спорідненості між сестрами або її відсутність надала би змогу усунути суперечливість у показах свідків та встановити обєктивну істину у справі.

Просить скасувати рішення Верховинського районного суду від 11 липня 2016 року, призначити по справі судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні апелянт та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 подала до суду заперечення на апеляційну скаргу. В судовому засіданні представниця ОСОБА_4 підтримала заперечення, просила апеляцію відхилити.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, 18.05.1987 народилася ОСОБА_3 відповідно до копії Свідоцтва про народження серії ІІІ-НМ № 263468 від 02.07.1987, де в графі «батько» зазначено - ОСОБА_11 (а.с. 38).

Відповідно до запису акта про народження № 24 від 02.07.1987 у графах «відомості про батька» вказується тільки ОСОБА_11, українець, підставою запису відомостей про батька є заява матері (а.с.153).

ОСОБА_10 помер 13 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 183247 (а.с. 6).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2014 встановлено факт, що ОСОБА_10, який помер 13.03.2014 є батьком ОСОБА_3 (а.с. 7).

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року, рішення Кіцманського районного суду скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишено без розгляду та розяснено право на звернення до суду на загальних підставах, оскільки з заяви про встановлення факту вбачається спір про право (а.с. 8-9).

Згідно Довідки № 5 від 30.06.2015 ДНЗ «Ромашка» ОСОБА_5 приводив і забирав з установи батько ОСОБА_12 (а.с. 10).

Відповідно до ОСОБА_1 обстеження житлово-побутових умов № 73 від 01.07.2015, виданого Іванковецькою сільською радою Кіцманського району, встановлено, що у ОСОБА_13 з гр. ОСОБА_10 народилась дочка ОСОБА_14, 18.05.1987. ОСОБА_10 допомагав у вихованні, матеріально забезпечував (а.с. 11).

Згідно Довідки № 41 від 08.07.2015, виданої директором Іванківської ЗОШ І-ІІ ступенів, ОСОБА_10 визнав себе батьком ОСОБА_5, займався вихованням дитини, відвідував шкільні збори, матеріально забезпечував її. Після виїзду за кордон ОСОБА_6 ОСОБА_10 залишився з дочкою, яку виховував до закінчення навчання (а.с. 12).

На а.с. 13, 39 зображений ОСОБА_10 із позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - матірю.

З копії паспортних даних ОСОБА_6 серії КР № 591868 вбачається, що ОСОБА_6 з 10 грудня 1987 року зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 77 зворот).

Згідно копії облікової картки обєкта погосподарського обліку № 482, Присілок Біла ОСОБА_15 Дмитрович, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13.03.2014 , весь час до дня смерті проживав і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.78).

Відповідно до копії Довідки виконавчого комітету Головівської сільської Ради народних депутатів від 16.06.1989 № 423, ОСОБА_16 (колишня офіційна дружина ОСОБА_10Д.), є жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживає в господарстві, належить до суспільної групи службовців (а.с. 95).

Зі змісту трудової книжки вбачається, що ОСОБА_16, заступника директора по навчально-виховній роботі Голівської восьмирічної школи, було звільнено з роботи 31 серпня 1989 року згідно ст.38 КЗпП УРСР (номер запису 3) (а.с. 96-98).

На а.с. 100-104 містяться фотографії за період 1086, 1987 із зображенням відповідачки та ОСОБА_10

Відповідно до копії рішення Народного суду Верховинського району Івано-Франківської області від 12.05.1989 розірвано шлюб між ОСОБА_17 і ОСОБА_18, дочку ОСОБА_19 залишено на виховання з матірю (а.с. 14-15).

Згідно копії Довідки Голівської сільської ради ОСОБА_10 до дня смерті 13.03.2014 був зареєстрований і проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 105).

Рішенням Верховинського районного суду від 18 грудня 2015 року (а.с. 63-66), залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2016 року встановлено факт, що ОСОБА_10, який помер 13.03.2014, є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 67-74).

Згідно Довідки № 59 від 25.03.2016 Іванковецької сільської ради ОСОБА_10 проживав без реєстрації в господарстві ОСОБА_6 в період з 1987-2000 роки, вели спільне господарство. Громадянин ОСОБА_10 займався вихованням їх спільної доньки ОСОБА_5 (а.с. 110). Вказана Довідка видана на підставі ОСОБА_1 обстеження № 41 від 25.03.2016 (а.с. 111).

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. А тому, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст.53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Отже, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України, в ст.57 якого вказано, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Як вбачається з фотокартки ОСОБА_3, дійсно на них зображений ОСОБА_10 із позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - матірю позивачки, однак фотографії не можуть бути достатнім доказом визнання померлого ОСОБА_10 батьком позивачки, оскільки вони підтверджують тільки те, що вказані особи разом проводили час (а.с.13, 39).

Крім того, із показань свідків достеменно не встановлено, що покійний ОСОБА_10 ще за життя виявляв батьківську турботу про позивачку, визнавав дочкою ОСОБА_20 та піклувався про неї як батько, а також і позивачка не проявляла будь якої турботи зі своєї сторони до покійного як дочка.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року по справі призначено судово-генетичну експертизу для встановлення кровної спорідненості між сторонами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 268-269).

09.11.2016 до Апеляційного суду надійшло Повідомлення про неможливість проведення експертизи № 10-473 від 03.11.2016, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для відбору експериментальних зразків до ДНДЕКЦ МВС України не зявились, а також біологічні зразки вищевказаних осіб на дослідження не надійшли (т.2 а.с. 6). Окрім того, зазначено, що потрібні біологічні зразки ймовірного батька сторін, який помер. Позивачка заявила клопотання про ексгумацію ймовірного батька сторін, яке було відхилено, у звязку з безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б достовірно підтверджували спільне проживання її матері ОСОБА_6 з померлим ОСОБА_10, ведення ними спільного господарства до її народження та після, або ж спільне її виховання чи утримання ними протягом часу з дня її народження і до смерті ОСОБА_10, або ж інших доказів, що достовірно підтверджували б визнання ОСОБА_10 батьківства відносно неї.

Відповідно до ст. 53 КпШС України встановлення батьківства визначається за певними критеріями та відповідними доказами для дітей народжених до 01.01.2004 року і не можуть встановлюватися згідно отриманих доказів відповідно до ст.ст. 126,128 Сімейного кодексу України.

За таких даних, оскільки відсутні підстави для встановлення факту, того, що ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_3, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог повязаних з реєстрацією в органах РАЦСу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги покази одних свідків, та відхиляючи покази інших, які заперечували батьківство позивача, суд діяв у межах повноважень, наданих вищевказаною статтею процесуального законодавства, надав оцінку таким показам у сукупності із іншими, не залишив їх без уваги та мотивував їх неприйняття, а тому посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_21, що діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Верховинського районного суду від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_22