Справа № 377/512/16-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/5313/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 16.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Журби С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зміну розміру стягуємих аліментів на дитину. В позовній заяві посилається на те, що відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_3, до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину призначене стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 липня 2015 року він уклав інший шлюб і в нього 21 січня 2016 року народився син ОСОБА_5. Його середньомісячний дохід після утримання обов,язкових платежів і зборів складає біля 7000 гривень, з яких він щомісячно витрачається на сплату житлово-комунальних послуг від 1000 до 3500 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини. Його дружина ОСОБА_7, з 07 березня 2016 року по 21 січня 2019 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідачка ОСОБА_3, також працює на ДСП ЧАЕС на посаді техніка 1 категорії у відділі матеріально-технічного забезпечення, де отримує заробітну плату, розмір, якої не істотно відрізняється від його заробітної плати. З вищевикладеного вбачається, що грошових коштів утримувати сім,ю не вистачає, притому що треба сплачувати за електричну енергію, телекомунікаційні послуги та витрачати грошові кошти на одежу. Оскільки на даний час змінився його сімейний стан та погіршилося матеріальне становище, то просить змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього дитини, стягувати з нього кожного місяця аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів щомісяця.

У судове засідання позивач не з,явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги. Його представник у судовому засіданні підтримав позивача, просив позов задовольнити у суді дав покази аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду надала письмове заперечення, просила відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки вважала, що позивачем не надано доказів погіршення матеріального стану та здоров,я. Посилання позивача, що його дружина ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в даному випадку є недоречним, оскільки вона отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина від другого шлюбу на даний момент не потребує додаткових витрат. Вона одна проживає з сином, кожного місяця від відповідача надходять аліменти у розмірі ? частини, фактично це становить у середньому біля 1600 гривень. Дитина росте і потребує додаткових витрат. Позивачу слід враховувати свої зобов'язання по утриманню своєї малолітньої дитини від першого шлюбу. Внаслідок зменшення розміру аліментів діти опиняться у нерівних умовах, один буде забезпечений краще, ніж другий. Діти рівні та, виходячи з принципів справедливості, зменшення розміру аліментів буде порушувати права та законні інтереси малолітньої дитини. Зважаючи на вказане, навіть тих аліментів, що сплачує на даний час позивач, все одно не вистачає на повноцінне забезпечення дитини. потреби дитини на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання лише збільшуються, їх син відвідує дитячу школу мистецтв, йому там дуже подобається і він має бажання отримати свій особистий музичний інструмент, навчання платне. Крім того, ОСОБА_6 дуже часто хворіє на простудні захворювання, вона намагається якомога делікатніше обирати ліки, які б не шкодили його здоров,ю, а такі ліки коштують дуже дорого. Разом з цим вона сприяє профілактичному оздоровленню їх дитини, цього року вони відвідували Закарпаття, два попередніх роки виїжджали на море. У зв'язку з цим вона вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів. За таких обставин, зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання, порушить права малолітнього сина позивача від першого шлюбу. Тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки вони є безпідставними.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 11 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на дитину відмовлено.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 вересня 2014 року по цивільній справі № 377/880/14-ц, П№ 2/377/343/14, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,призначено стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця до досягнення ним повноліття на користь ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київський області ОСОБА_8, 04 липня 2015 року уклав шлюб з ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 21 січня 2016 року народився ОСОБА_5, в графі батько записаний позивач ОСОБА_8.

Згідно наданої довідки ОСОБА_8 працює на ДСП «Чорнобильської АЕС», його загальний дохід за останні шість місяців становить 51701,75 гривень. З його заробітної плати утримуються аліменти, за останні шість місяців утримано 11093,50 гривень.

Відповідно до довідки з місця роботи відповідача ОСОБА_3, вона працює на Державному Спеціалізованому Підприємстві «Чорнобильська АЕС», і її середньомісячна заробітна плата за останні дванадцять місяців роботи становить біля 4881 гривні.

З наданої довідки з місця проживання відповідача вбачається, що відповідач і малолітній син ОСОБА_4 зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, власником якого є її матір ОСОБА_9, яка в даному приміщенні не зареєстрована, і комунальні платежі відповідно до квитанцій про оплату за комунальні послуги нараховують на відповідача і малолітню дитину.

Відповідно до наданих довідок вбачається, що хлопчик ОСОБА_6 не безкоштовно відвідує дитячий садок, а також музичну школу.

З зазначених доказів, суд першої інстанції зробив помилковий та законодавчо не обґрунтований висновок про можливість відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Натомість, колегія суддів не може погодитись з таким висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Враховуючи положення ст.ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру,милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4).

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 214 ЦПК Украни під час ухвалення рішення суд вирішує певні питання, визначені даною нормою процесуального права, в тому числі і питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Ухвалюючи рішення по суті справи суд першої інстанції за наявності обгрунтованих доказів на підтвердження позовних вимог, про що свідчить і сам зміст рішення, та за відсутності належних і допустимих доказів зі сторони відповідача на підтвердження його заперечень, безпідставно відмовив у задоволенні позову, порушивши норми процесуального права, а і норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини - ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України.

За період часу, що минув з моменту розлучення з відповідачем, у апелянта

утворилася нова сім'я, 4 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб, між апелянтом та ОСОБА_7

Від другого шлюбу в нього народився син ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підтвердження даних обставин, які свідчать про зміну його матеріального та сімейного стану, наявність у нього, крім дитини від першого шлюбу, ще двох утриманців- його другої дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які потребують від нього систематичної матеріальної допомоги, апелянтом були надані відповідні докази, які колегія суддів вважає належними та допустимими.

На підставі цих доказів та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та зменшити розмір аліментів на утримання сина апелянта від першого шлюбу.

Як зазначено у ч 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.293,303,304,307,309,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (ІПН 8) на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Слатвутицького міського суду Київської області від 18 вересня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН 8) на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір 1/6 частини від всіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_8 понесені судові витрати у розмір 1 157,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: