Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"14" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2., третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_2. таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду, а саме: зняти ОСОБА_2. з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 в Відділі з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона постійно проживає та є власником квартири за адресою АДРЕСА_1. З 09 квітня 2011 року по 19 березня 2015 року перебувала у шлюбі з громадянином Палестини ОСОБА_2. Спільних дітей із колишнім чоловіком немає. Орієнтовно з середини вересня 2014 року, громадянин ОСОБА_2. не проживає за адресою місця реєстрації (АДРЕСА_1) - що і стало причиною розірвання шлюбу. У період до розірвання шлюбу нею неодноразово піднімалось питання стосовно зміни реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_2 на його фактичну адресу перебування, однак згоди вони не дійшли. З дати розірвання шлюбу, а саме з березня 2015 року відповідач на зв'язок не виходить, за адресою реєстрації не з'являється, місце проживання його їй невідоме. Вирішення питання про зняття з реєстрації по домовленістю сторін неможливе, по причині невідомого місця перебування громадянина ОСОБА_2. Реєстрація відповідача по вказаній адресі порушує її права, як власниці квартири.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутністю його та позивача відсутності, позовні вимоги позивачем підтримуються в повному обсязі, які вона просить задовольнити, у випадку неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без участі представника райдержадміністрації та прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

09 квітня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2. було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

19 березня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки форми № 3 від 06 жовтня 2016 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Зварювальник-1», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема: ОСОБА_1 - з 1993 року та ОСОБА_2. - з 2013 року.

Згідно акту про неможливість вручення кореспонденції особі за місцем реєстрації від 28 жовтня 2016 року, затвердженого Головою Житлово-будівельного кооперативу «Зварювальник-1», ОСОБА_2. за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втративши право користування квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_2.

Щодо заявлених позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» внесено відповідні зміни до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та визначено, що органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи викладене вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2., третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2., третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця місто М. Газа таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: