Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю представника позивача Пашкевич І.А., відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 02 жовтня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Вік-Експо" до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

29 грудня 2014 року ТзОВ „Вік-Експо" звернулося в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ТзОВ «„Вік-Експо" майнову шкоду, у розмірі 19961,35 грн., та понесені позивачем судові витрати по справі, в розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позову вказувало, що 17 вересня 2012 року був звільнений з роботи працівник товариства ОСОБА_9, при звільненні якого відповідачі допустили ряд порушень трудового законодавства та своїх службових обов'язків, що потягло за собою звернення ОСОБА_9 до суду з позовом про зобов'язання внести запис до трудової книжки, стягнення заборгованості із заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1812/2016 Головуючий у 1 інстанції : Куцоконь Ю.П. Доповідач : Григоренко М.П.

Зокрема інспектор з кадрів ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_5 за вказівкою на той час директора товариства ОСОБА_3 та у присутності директора з персоналу ОСОБА_2 не внесла відповідний запис про звільнення у трудову книжку ОСОБА_9 та не видала йому у день звільнення належно оформлену трудову книжку.

Директор з персоналу ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_2, в обов'язки якої входив контроль за додержанням трудового законодавства у роботі з персоналом, не здійснила контроль за інспектором з кадрів ОСОБА_5, яка допустила порушення законодавства при звільненні ОСОБА_9

ОСОБА_6, яка працювала в ТзОВ „Вік-Експо" на посаді менеджера з персоналу, 05 лютого 2013 року за вказівкою директора товариства ОСОБА_3 видала трудову книжку ОСОБА_9 сторонній особі, а саме, його сестрі ОСОБА_10, не внісши при цьому до трудової книжки відповідного запису про звільнення ОСОБА_9

Допущені відповідачами порушення були встановлені під час розгляду цивільної справи № 569/18414/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ТзОВ „Вік-Експо", що спонукало ТзОВ „Вік-Експо" до укладення з ОСОБА_9 мирової угоди, яка була визнана ухвалою Рівненського міського суду від 16.07.2014 року, згідно умов якої ТзОВ „Вік-Експо", серед іншого, сплатив на користь ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 11848,52 грн. в рахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 18 вересня 2012 року по 17 вересня 2013 року включно, а також сплатив усі податки із заробітної плати ОСОБА_9 у розмірі 2214,60 грн. та єдиний соціальний внесок в сумі 5898,23 грн., що в загальному становить 19961,35 грн.

Оскільки з вини відповідачів ТзОВ „Вік-Експо" завдано пряму дійсну шкоду на суму 19961,35 грн., тому зазначена шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачами.

Із цих підстав ТзОВ „Вік-Експо" просило позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду від 02 жовтня 2015 року позов ТзОВ „Вік-Експо" - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТзОВ „Вік-Експо" 19961,35 грн. шкоди, заподіяної товариству у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу.

В позові ТзОВ „Вік-Експо" до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу - відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТзОВ „Вік-Експо" судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що жодної судової повістки про розгляд справи ОСОБА_3 не отримувала.

Позивачем та судом невірно було зазначено адресата, оскільки станом на 20 березня 2015 року ОСОБА_3 мала прізвище ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб від 16.05.2014 року, крім того, відповідно до матеріалів справи, до липня 2015 року судові повістки про виклик до суду надсилалися на неналежну адресу, по якій ОСОБА_3 ніколи не проживала.

Не повідомлення ОСОБА_3 у встановленому законом порядку про розгляд справи, позбавило останню передбачених законом прав щодо надання пояснень та доказів, які мають істотне значення для вирішення справи.

Вказує, що ні позивач, ні відповідачі не довели, що не внесення належним чином запису до трудової книжки про звільнення ОСОБА_9 та видача трудової книжки сторонній особі було здійснено за вказівкою ОСОБА_3

Вважає, що суд першої інстанції, не маючи в матеріалах справи жодного доказу на підтвердження заявлених вимог та заперечень стосовно вказівок ОСОБА_3, ухвалив рішення на припущеннях.

Відповідальність за внесення запису про звільнення та видача трудової книжки в день звільнення покладається на інспектора з кадрів ОСОБА_5 Доводи позивача з приводу того, що ОСОБА_5 порушила норми чинного законодавства України у зв'язку із вказівками ОСОБА_3 є надуманими та непідтвердженими жодними належними доказами.

Зазначає, що відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року №336 „Про затвердження Випуску1 „Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності", Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників" до обов'язків менеджера з персоналу (ОСОБА_6) не входить видача трудових книжок, крім того, ОСОБА_6 не мала права видавати трудову книжку, тому як такий обов'язок покладений на ОСОБА_5

Щодо видачі трудової книжки сторонній особі (ОСОБА_10) , то відповідно до законодавства трудова книжка може бути видана тільки безпосередньо працівнику під розписку.

Перебуваючи на посаді директора ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_3 користувалася наданими їй правами та виконувала обов'язки сумлінно, законно та в повному обсязі, а також в межах наданих їй повноважень.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТзОВ „Вік-Експо" до ОСОБА_3

В ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 просила залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ „Вік-Експо" виключно до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки саме із вини останньої, як директора вказаного товариства, відбулось порушення трудових прав колишнього працівника ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_9, при його звільненні з роботи, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду інших цивільних справ за позовом вказаного працівника про поновлення своїх трудових прав, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, тому, ОСОБА_3, як винна службова особа у незаконному звільненні працівника з роботи, має нести повну матеріальну відповідальність, відповідно п. 8 ст. 134 КЗпП України, у зв'язку із виплатою позивачем своєму колишньому працівнику ОСОБА_9 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в загальному розмірі 19961 грн. 35 коп.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, у зв'язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення.

По справі встановлено, що наказом директора ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_3 від 17 вересня 2012 року № 161 слюсаря - електрика ОСОБА_9 було звільнено з роботи за власним бажанням з 17 вересня 2012 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

12 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_3 була звільнена із посади директора ТзОВ „Вік-Експо" і працевлаштувалась на інше місце роботи.

17 квітня 2013 року ОСОБА_9 звернувся до Рівненського міського суду із позовною заявою до ТзОВ „Вік-Експо" про витребування належно оформленої трудової книжки, про зміну дати звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

27 вересня того ж року ОСОБА_9 подав ще один позов до того ж суду, в якому просив зобов'язати ТзОВ „Вік-Експо" внести до його трудової книжки запис про його звільнення з роботи, на підставі ст. 38 КЗпП України, змінити дату звільнення на дату фактичної видачі трудової книжки, а також виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Рівненського міського суду від 07 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_9, з якими він звернувся до суду 17 квітня 2013 року, були задоволено частково, а рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 квітня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції було скасовано і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 було відмовлено, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, 24 червня 2014 року ОСОБА_9 подав на них касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яку 16 липня 2014 року відкликав, у зв'язку із укладенням в цей же день із ТзОВ „Вік-Експо" мирової угоди по іншій цивільній справі, яка була відкрита за його позовом від 27 вересня 2013 року.

Із змісту рішення Рівненського міського суду від 07 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ТзОВ „Вік-Експо" про витребування належно оформленої трудової книжки, про зміну дати звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які набрали законної сили і є чинними до теперішнього часу, взагалі не вбачається, що при розгляді вказаної цивільної справи була встановлена вина ОСОБА_3, як директора вищевказаного товариства, у незаконному звільненні ОСОБА_9 з роботи, чи в порушенні будь-яких інших трудових прав останнього.

Факт укладення між ТзОВ „Вік-Експо" та ОСОБА_9 16 липня 2014 року мирової угоди по цивільній справі, провадження по якій було відкрито за позовом останнього від 26 вересня 2013 року, на переконання колегії суддів, жодним чином не підтверджує наявність вини ОСОБА_3 у несвоєчасній видачі ОСОБА_9 трудової книжки при звільненні з роботи, а є лише результатом вирішення сторонами наявного спору у позасудовому порядку, в зв'язку із чим вина відповідача ОСОБА_3 у завданні майнової шкоди позивачу по даній цивільній справі має встановлюватись на загальних підставах.

Будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у порушенні трудових прав ОСОБА_9, позивач до суду першої інстанції не подав.

До тверджень ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, які, заперечуючи проти заявлених до них ТзОВ „Вік-Експо" позовних вимог, вказали, що саме із вказівки ОСОБА_3 не відбулась своєчасна видача ОСОБА_9 належно оформленої трудової книжки, колегія суддів ставиться критично і до уваги не приймає, оскільки ці твердження є голослівними та не узгоджуються із фактичними обставинами справи.

Також, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 не конкретизували належним чином того, у який саме спосіб і коли ОСОБА_3 спонукала їх до невиконання своїх безпосередніх службових обов'язків і чому про це вони стали стверджувати лише в ході розгляду даної цивільної справи, а не відразу після того, як 12 лютого 2013 року ОСОБА_3 була звільнена з посади директора і коли 17 квітня 2013 року ОСОБА_9 звернувся до Рівненського міського суду із своєю першою позовною заявою до ТзОВ „Вік-Експо".

Надані в ході апеляційного розгляду справи стороною позивача ксерокопія наказу директора ТзОВ „Вік-Експо" від 22 квітня 2013 року про призначення службового розслідування з приводу не видачі ОСОБА_9 трудової книжки в день звільнення з роботи та ксерокопія звіту про службове розслідування, затверджене директором вищевказаного товариства 13 травня 2013 року, з якого слідує, що виключно в діях ОСОБА_3 містяться ознаки зловживання службовим становищем, що призвело до порушення трудових прав колишнього працівника ОСОБА_9, на розсуд колегії суддів, не є допустимими та належними доказами, на підставі яких позовні вимоги ТзОВ „Вік-Експо" до ОСОБА_3 могли бути задоволені.

По-перше, дані докази мали бути надані в суді першої інстанції, а не в ході апеляційного розгляду справи.

По-друге, до вказаного звіту службового розслідування не додано відповідних письмових пояснень працівників ТзОВ „Вік-Експо", в тому числі ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, на підставі яких було складено цей звіт.

І, по-третє, факт наявності вказаного звіту взагалі не узгоджується із поведінкою позивача в ході розгляду цивільних справ за позовами ОСОБА_9, оскільки до 16 липня 2014 року ТзОВ „Вік-Експо" категорично заперечувало факт наявності в діях його працівників будь-якої вини у несвоєчасній видачі ОСОБА_9 належно оформленої трудової книжки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач намагається стягнути із ОСОБА_3 в порядку регресу середній заробіток за час вимушеного прогулу, виплачений ТзОВ „Вік-Експо" ОСОБА_9 у добровільному порядку за період з 18 вересня 2012 року по 18 вересня 2013 року, включно, в той час, коли із 12 лютого 2013 року директором вказаного товариства вже була інша особа, а ОСОБА_3 була звільнена з роботи.

Посилаючись на положення п. 8 ст. 134 КЗпП України, поза увагою позивача та суду першої інстанції залишена та обставина, що будь-які вимоги щодо свого незаконного звільнення з роботи чи переведення ОСОБА_9 взагалі не заявляв, а тому, на переконання колегії суддів, взагалі відсутні будь-які підстави для застосування даної правової норми при розгляді спору у даній цивільній справі.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ТзОВ „Вік-Експо" до ОСОБА_3 має бути відмовлено, за недовідністю вини останньої у завданні позивачу майнової шкоди, яку ту зазнав через виплату своєму колишньому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок несвоєчасної видачі належно оформленої трудової книжки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 02 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Вік-Експо" до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу - відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю „Вік-Експо" на користь ОСОБА_3 267 грн. 96 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, пов"язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю „Вік-Експо" на користь держави судовий збір, в розмірі 267 грн. 96 коп., який був недоплачений відповідачем ОСОБА_3 при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук