ухвала

іменем україни

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що 18 лютого 2014 року між ним та Івано-Франківським відділенням № 63 Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (далі - ПАТ «Міський комерційний банк») було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого, позивач передав, а відповідач прийняв грошову суму вкладу та відкрив депозитний рахунок на строк 89 календарних днів (до 18 травня 2014 року).

Сума вкладу становить 3 500 доларів США. Процентна ставка за користування вкладом складає 10,2 % річних.

Позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний за закінченням строку вкладу перерахувати суму вкладу та щомісячно виплачувати проценти за вкладом, однак не виконав цих умов.

19 травня 2014 року ОСОБА_4 направив до банку лист про негайне перерахування суми вкладу, однак відповідач не вчинив жодних дій і не надав на нього відповідь. Тому вважає, що відповідач повинен сплатити йому суму вкладу в розмірі 3 587,04 доларів США, 6 000 грн моральної шкоди та судові витрати.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором від 18 лютого 2014 року № 2630/63/159444 банківського вкладу (депозиту) «Ваш стабільний» в розмірі 3 587, 04 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10 лютого 2015 року, 89 102 грн 07 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_4 1 000 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» в спеціальний фонд державного бюджету України 901 грн 02 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2016 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_4 53 980 грн 58 коп. заборгованості за кредитним договором та на користь держави 551 грн 20 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що 18 лютого 2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_4 укладено договір № 2630/63/159444 банківського вкладу (депозиту) «Ваш стабільний» з виплатою відсотків щомісячно.

Відповідно до договору ОСОБА_4 передав, а банк прийняв грошову суму вкладу 3 500 доларів США і зобов'язався виплатити позивачу суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором. Строк дії вкладу 89 днів з 18 лютого по 18 травня 2014 року, процентна ставка за користування вкладом складає 10,2 % річних.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільне повернення грошових вкладів, що підтверджується заявою від 19 травня 2014 року про повернення коштів, однак, банк в порушення п. 2.5 умов договору продовжує користуватися коштами позивача.

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, виходив з того, що з 20 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, а тому дійшов обґрунтованого висновку про розрахунок заборгованості за договором на час введення тимчасової адміністрації.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що відшкодування моральної шкоди не передбачено договором банківського вкладу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що розрахунок заборгованості необхідно проводити на день ухвалення рішення судом першої інстанції, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що йому завдана моральна шкода, відшкодування якої передбачене ст. 1167 ЦК України, є такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору передбачено ст. ст. 611, 700, 1076 ЦК України, а укладеним договором банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко О.М. Ситнік