Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року,

встановила:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 26 березня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк», та ОСОБА_5, останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США на умовах, визначених договором, строком до 26 березня 2012 року. Виконання умов указаного договору забезпечено договором поруки, укладеним між банком та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Крім того, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_5

26 березня 2007 року з банком уклав договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 69,9 кв.м.

31 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, відповідно до

п. 1 якого сторони підтвердили, що на день укладення додаткового договору позичальник має перед банком поточну заборгованість за основним договором в розмірі 25 677,81 доларів США, що складає 203 198,78 грн, а також встановлено плату за користування кредитом у розмірі 21 % річних. ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Згідно п.1.1.1 додаткового договору, банк надав відповідачу кредит на поточні потреби у формі відкличної мультивалютної непоновлюваної кредитної лінії терміном повернення до 26 березня 2017 року.

Неналежне виконання ОСОБА_5 умов договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 6 червня 2015 року склала 127 807,10 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути виниклу заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 солідарно на користь

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором зі змінами, внесеними додатковим договором №1 від

31 серпня 2010 року, що складається з: 106 863,29 грн суми кредиту;

9 210,73 грн процентів за користування кредитом; 11 733,08 грн штрафу, а всього 127 807, 10 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди прийшли до правильного висновку, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки відповідачі виконували обов'язки, покладені договорами, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку.

Доводи касаційної скарги відносно того, що банк не мав право здійснювати операції в іноземній валюті були предметом розгляду апеляційним судом, яким суд дав оцінку та відхилив.

Посилання в касаційній скарзі про розгляд справи у відсутності представника відповідачів не може бути підставою для скасування ухваленого апеляційним судом судового рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Неявка сторін у судове засідання не позбавляє суд право розглядати справу у їх відсутності (ст. 305 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська