Провадження № 4-с/592/100/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 про неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та визнання незаконною (нечинною) та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.04.2012 р. ВП №31916308,-

Встановив:

Заявник звернувся до суду та просить суд визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 по неповідомленню боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1806/2-4313/11 від 12.01.2012 р.; а також визнати незаконною (не чинною) та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 04.04.2012 р. ВП №31916308 у виконавчому провадженню по примусовому виконанню виконавчого листа.

Згідно зі ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно зі ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Заявник ОСОБА_1 оскаржує до суду постанову старшого державного виконавця Товарніченко Є.А. про стягнення виконавчого збору від 04.04.2012 р. ВП №3191630.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження",- у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження",- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку з цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»,- постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, на підставі цієї постанови державним виконавцем відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження.

Отже, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №43455117 про стягнення виконавчого збору та постанова ВП №31916308 про стягнення з божника виконавчого збору не підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.ст.383-385 ЦПК України.

У пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 р. № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» надано розяснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно.

В цьому ж пункті Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», з посиланням на пункт 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», зазначається, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Також зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

З врахуванням викладеного, не підлягає розгляду в порядку ст.ст.383-386 ЦПК України вимоги боржника ОСОБА_1

На підставі п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,- суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, ст.ст.383-384 ЦПК України, ст.ст.17, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», суд,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 про неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та визнання незаконною (нечинною) та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.04.2012 р. ВП №31916308.

Розяснити ОСОБА_1, що він має право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства з відповідним позовом.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів після її проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Б. Князєв