АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2090/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю відповідачів та представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди та знесення септика за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, посилався на те, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 і є його сусідкою, в жовтні 2014 року самовільно провела обрізку дерев вишні, горіха та сливи на його земельній ділянці, чим завдала йому шкоди на суму 4800 грн. Крім цього, вона збудувала септик без дотримання норм ДБН-360-92, оскільки відстань від септика до його житлового будинку складає до 5 метрів, а також безпосередньо примикає до його земельної ділянки. А тому просив суд стягнути з відповідачки на його користь 4800 грн. матеріальної шкоди та зобовязати знести септик.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду необґрунтованим в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове. На думку апелянта, суд безпідставно відмовив позивачу у наданні додаткового часу для добування доказів про розмір шкоди у порушення ч.4 ст.10 ЦПК України, при цьому відмовив у відшкодуванні шкоди за недоведеністю. Вважає також безпідставною відмову у знесенні септика. Суд не врахував, що лист управління архітектури та містобудування від 22.01.2014 року, пояснення свідка ОСОБА_5, висновки судової будівельно-технічної експертизи № 368/016 від 19.07.2016 року беззаперечно доводять, що самовільно побудований відповідачами септик-вигріб не відповідає вимогам ДБН. Тому на думку апелянта, не потрібно доводити невідповідність повітряного середовища в житлових приміщеннях санітарно-епідеміологічним вимогам, адже сам факт побудови септика з порушенням ДБН свідчить про грубе порушення його права на безпечне довкілля. Вважає хибним висновок суду щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права як неналежного, оскільки ніякого іншого способу, ніж відновлення становища, яке існувало до порушення, у позивача не було.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідачі та представник відповідача позивача просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, а також земельної ділянки по вул. Партизанській, 19А в м. Хмельницький площею 0,10 га, з яких 0,06 га для обслуговування житлового будинку, 0,04 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідачі є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Партизанській, 19/1 в м. Хмельницькому, а також земельної ділянки (в частках по 93/4000) площею 0,06 га, кадастровий номер :13:001:0226, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказані земельні ділянки сторін є суміжними.

На території земельної ділянки позивача уздовж межі із земельною ділянкою відповідачів ростуть плодові дерева - два горіхи, дві сливи, дві вишні, гілки яких проникали на земельну ділянку відповідачів і були обрізані ОСОБА_3 по лінії межі між земельними ділянками.

Також на земельній ділянці по вул. Партизанська, 19/1 в м. Хмельницькому знаходиться бетонний септик-вигріб, який використовується за призначенням.

Відстань між септиком-вигребом відповідачів та житловим будинком позивача складає 5,39 м, від септика до вікон житлового будинку 6,24 м, від вигребу до будинку 6,76 м.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За ст.105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що гілки обрізаних плодових дерев позивача проникали на земельну ділянку відповідачів і пошкоджували дах їхнього житлового будинку, унеможливлювали його обслуговування, що підтверджується актом перевірки вимог природоохоронного законодавства від 16.10.2014 року, показаннями свідка ОСОБА_6

Отже, таке проникнення гілок плодових дерев було перепоною у використанні відповідачами своєї земельної ділянки за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

За таких обставин відповідачі мали право на обрізку гілок дерев, що проникли з ділянки позивача, відтак їхні дії не можна визнати неправомірними.

Крім того, позивачем не доведено достатніми та допустимими доказами наявність шкоди та її розмір внаслідок обрізки гілок.

Тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування шкоди.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо наявності підстав для знесення септика, суд першої інстанції припустився помилки, не застосувавши норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

Так, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ч. 1 ст. 50 Конституції України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 року № 145, вигреби повинні бути віддалені від стін житлових будівель і споруд на відстань не менше 20 м.

Згідно п. 3.26 ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 майданчики для компосту, дворові вбиральні, та очисні споруди каналізації повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

За даними висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2016 року відстань від септика до вікон житлового будинку № 19А по вул. Партизанська, в м. Хмельницький складає менше 15 м (6,24 м), відстань від вигребу до стін цього будинку складає менше 20 м (6,76 м), що не відповідає державним будівельним та санітарним нормам - п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та п. 3.26 ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Ці невідповідності можуть створювати перешкоди в користуванні позивачем його житлом по вул. Партизанській, 19-А у м. Хмельницькому внаслідок порушення здорового повітряного середовища.

Позивач вказував, що близькість септика до його будинку створює йому дискомфорт внаслідок поширення неприємного запаху, що обєктивно підтверджується накриттям отворів септика деревяними кришками, які не забезпечують його герметичність і уможливлюють поширення запаху.

Водночас сам факт порушення вимог санітарного законодавства при спорудженні септика-вигребу обєктивно вказує про наявність перешкод позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та порушення його права на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Отже, його порушене право підлягає захисту в межах заявлених вимог шляхом зобовязання відповідачів знести септик-вигріб, в звязку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України у звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги половину понесених апелянтом судових витрат за подачу апеляційної скарги слід стягнути в рівних частинах з відповідачів - по 267,96 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року про відмову у позові в частині зобовязання знести септик, скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 знести септик-вигріб, розташований по вул. Партизанській, 19/1 в м. Хмельницькому.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 267,96 грн. понесених судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Суддя: /підпис/

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/2090/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 30