АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8372/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Комаревцева Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м.Києві про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання права на спадкування, визнання права власності на частку у спадковому майні,-

УСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією сім»єю без реєстрації шлюбу понад п»ять років з жовтня 2009 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання за ОСОБА_1 права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої черги; визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спадкового майна - квартири АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовує тим, що з жовтня 2009 року почала проживати однією сім»єю з ОСОБА_5 у належній останньому квартирі АДРЕСА_1, були пов»язані спільним побутом, мали спільне господарство, спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, проводили разом дозвілля, окрім того, у період з листопада 2010 року по січень 2012 року ОСОБА_5 не працював і родина проживала тільки за рахунок коштів ОСОБА_1 З 2012 року ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у зазначеній квартирі.

В серпні 2014 року ОСОБА_5 був направлений на військові навчання, а з 10 листопада 2014 року приймав участь в антитерористичній операції на сході України, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув унаслідок отриманої травми під час військових дій. Дії із організації повернення тіла та поховання здійснила ОСОБА_1

Посилаючись на викладені обставини вважає, що є спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України, проте на підставі ст.1259 цього Кодексу може бути віднесена до спадкоємців першої черги.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що покази усіх допитаних судом свідків судом не оцінені сукупно, зокрема у взаємозв»язку із іншими доказами по справі, що призвело до помилкових висновків стосовно дійсних взаємовідносин ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_1 була квартиранткою. Зазначає про помилковість висновків суду щодо визначення початку періоду спільного проживання з моменту реєстрації ОСОБА_1 у квартирі та вказує на безпідставність висновків, що ОСОБА_5 не усиновив її сина.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відхиляючи вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини проживання із спадкодавцем однією сім»єю понад п»ять років до моменту його смерті, а також встановлено відсутність підстав для застосування положень ч.2 ст.1259 ЦК України.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Як установлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, спадкоємцем першої черги є його мати ОСОБА_6, яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно із ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частина 2 ст.1259 ЦК України надає особі можливість бути віднесеною до більш ранніх черг спадкоємців при умові, якщо вона своїми діями (вчинками) проявила турботу над спадкодавцем, який внаслідок свого похилого віку або стану здоров»я потребував сторонньої допомоги і не міг самостійно у необхідних межах себе забезпечувати. Тобто, визначальним чинником є ступінь безпорадності спадкодавця.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України вимагає доведення особою, яка є спадкоємцем наступних черг, факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому не можуть бути критеріями безпорадності обставини, які не пов»язані із фізичним станом спадкодавця, зокрема не працевлаштованість і таке інше.

При вирішення спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні докази на підтвердження факту спільного проживання позивача із спадкодавцем однією сім»єю протягом п»яти років до моменту відкриття спадщини, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були пов»язані спільним побутом та мали спільні права та обов»язки протягом визначеного законодавством терміну.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки показів свідків відхиляються колегією суддів, оскільки судом проаналізовано дані показів всіх допитаних в судовому засіданні свідків та зроблено послідовний і мотивований висновок у сукупності із іншими доказами у справі.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що на рахунок позивача кошти перераховувались з рахунку ОСОБА_5 не дає підстав для встановлення обставини спільного побуту, оскільки такі дії мали періодичний, а не постійний характер, не охоплюються періодом п»ять років, а також не узгоджуються з іншими доказами.

Відтак, установивши, що ОСОБА_1 не може бути віднесена до спадкоємцем четвертої черги, а доказів про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права , які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов