Справа № 163/492/16-ц Провадження № 22-ц/773/945/16 Головуючий у 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія: 48 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К.І. ,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

за участю: секретаря Лимар Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову покликалася на те, що від шлюбу з відповідачем у них 18 грудня 2011 року народився син ОСОБА_3. Рішенням суду в 2014 році присуджено стягувати з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 50 грн., який є недостанім для утримання дитини. Просила суд збільшити розмір аліментів з 50 грн. до 800 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів стягуваних щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 18 грудня 2011 року року народження з твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. до 300 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і проводити до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 551, 20 грн. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила його в частині присуджених до стягнення аліментів на утримання малолітнього сина змінити, і ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір аліментів до 600 грн., покликаючись на неповноту зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов та збільшуючи розмір присуджених до стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів до 300 грн., суд першої інстанції виходив з того, що на батьків покладено обов'язок в рівних частинах утримувати дитину до досягнення нею повноліття та оскільки розмір присуджених до стягнення аліментів в 2014 році є недостатнім, так як в силу свого віку потреби дитини на матеріальне забезпечення, розвиток та освіту постійно збільшуються. Судом враховано матеріальне становище матері, стан здоровя відповідача та перебування на його утриманні малолітньої дитини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Любомльського районного суду від 15 липня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно, починаючи з 19 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення повноліття.

Встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 часто та тривало хворіє, у звязку із чим, зростають затрати матері, єдиним джерелом доходу якої є тимчасова допомога на дитину, сукупний розмір якої за період з 1 серпня 2015 року по січень 2016 року включно становить 1 760, 10 грн. (а.с. 9, 12).

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Рожищенському районному центрі зайнятості, і отримує тимчасову допомогу по безробіттю, має на утриманні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

З наявної у матеріалах справи магнітно-резонансної томографії від 27 квітня 2015 року вбачається, що у ОСОБА_2 виявлено дегенеративно-дистрофічні зміни грудного відділу хребта, однак, відсутні докази, що відповідач є непрацездатною особою.

Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4 не надає.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, і батько спроможний сплачувати в більшому розмірі аліменти, так як є працездатним і зобовязаний утримувати дитину.

Однак, колегія суддів не погоджується з визначенним судом розміром аліментів, який не забезпечує мінімальної потреби дитини на харчування, придбання одягу, розвиток, освіту.

Враховуючи, що рівень доходів обох батьків є незначним, наявність на утриманні відповідача іншої дитини та необхідність витрат батьків для забезпечення існування дитини, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів слід збільшити до 500 грн., змінивши рішення суду першої інстанції.

Крім того, суд помилково зазначив в рішенні, що розмір аліментів повинен становити не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При стягненні аліментів в твердій грошовій сумі, положення ч.2 ст. 185 Сімейного Кодексу України не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року в даній справі змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у такій редакції:

"Збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1 рішенням Любомльського районного суду від 15 липня 2014 року на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 50 грн. до 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягненням дитиною повноліття".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді