Провадження №: 2/752/1134/16
15 червня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Ладиченко С.В.
за участю секретаря - Рожок В.В..,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення моральної шкоди,-
В обґрунтування позову представник вказував, що 06.11.2006 року між ЗАТ КБ «Приват банк» (правонаступником якого є позивач за первісним позовом) та ОСОБА_1 укладено договір № DNH4KS20320323 відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3546 грн. 65 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 06.11.2007 року.
-заборгованості по процентам за користування кредитом - 7671 грн. 72 коп.;
-штрафу (фіксована частина)- 500 грн.;
-штрафу (процентна складова) - 1772 грн. 90 коп.
В обґрунтування зустрічного позову представник вказував, що 19.07.2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 (дружина позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 був визначений поручителем, (в філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: м. Київ, вул.. Велика Кільцева, 4) було укладено Договір споживчого кредиту № K2SORK01118056 у вигляді Розстрочки на наступний товар: Морозильник НОРД 155-3-010 ДМ за ціною 1499,00 грн., та колонки SVEN SPS AF-11-ASI black за ціною 399,20 грн, разом на суму 1898,20 грн. Строком на 12 місяців, який був повністю погашений.
В ході судового розгляду було проведено почеркознавчу експертизу, предметом якої було встановлення справжності підпису ОСОБА_2 на зворотній сторінці заяви Позичальника за кредитним договором № DNH4KP62750075 від 13.10.2006 року, якою встановлено,що підписи на документах - є підробленими
Крім того представник зазначив, що 2010 році ОСОБА_1, уклав Договір з ЗАТ КБ «ПриватБанк» для отримання пенсії. З вересня 2009 по липень 2012 року до Позивача за зустрічним позовом не було жодних вимог. Однак, з вересня по листопад 2012 року з пенсійного рахунку ОСОБА_1, без його відома, було знято 3000 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитом №.DNH4KS20320323 від 06.11.2006 року.
У подальшому позивач за первісним позовом звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з первісним позовом, з документами на яких також підроблені підписи.
Також представник вказував, що починаючи з 2012 року по день звернення з позовом, ОСОБА_1 отримує телефонні дзвінки, як від працівників банку, колекторських компаній, SMS повідомлення, письмові вимоги. Через постійні страждання від таких дій, він почав погано харчуватись та в нього почалися проблеми зі здоров'ям.
За таких обставин представник ОСОБА_1 просить суд задовольнити зустрічний позову та стягнути моральну шкоду.
Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити первісний позов та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви, в яких просили ухвалити по справи заочне рішення без їхньої участі.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про залишення без задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
На підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, позивачем надана Заява позичальника № DNH4KS20320323 від 06.11.2006 року, за змістом якої ОСОБА_1 просив Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», надати йому строковий кредит у сумі 3546 грн. 65 коп. строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 2,09 % на місяць, та висловив свою згоду з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами, які разом з вказаною заявою складають кредитно-заставний договір.
Вказана Заява позичальника № DNH4KS20320323 від 06.11.2006 року містить виконані від імені позивача за зустрічним позовом рукописні записи «ОСОБА_1, дата 06.11.2006 року» а також підпис від його імені.
ОСОБА_1 в своїх запереченнях та зустрічному позові наголошує, що у вказаних документах підроблені його підписи, звертався навіть до суду із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи.
Представник ПАТ КБ «Приватбанк» неодноразово в судові засідання за викликом суду не з'явився, не надав доказів на спростування обставин на які посилається позивач за зустрічним позовом.
Крім того при зверненні до суду представником ПАТ КБ «Приватбанк» не надано оригіналу вищевказаних документів, що підтверджують виникнення у ОСОБА_1 зобов'язань перед банком щодо повернення грошових котів, а без оригіналів вказаних документів суд позбавлений можливості призначити у справи почеркознавчу експертизу.
Інші докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 підписував кредитний договір або отримував кредитні кошти, позивачем не надані.
За наведених обставин, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 кредитний договір з позивачем не укладав та кредитні кошти від останнього не отримував, отже будь-які зобов'язальні правовідносини між сторонами відсутні і позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.
Разом з тим, судом встановлено, що 06.04.2007 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Українське фінансове Агентство «VERUS» листа з вимогою повернути кредитні кошти за кредитним договором № DNH4KS20320323 від 06.11.2006 року, із загрозами застосувати заходи примусового стягнення боргу.
15.06.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Голови правління ЗАТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій просив надати йому документи які підтверджують виникнення у нього зобов'язання перед банком, однак жодної відповіді йому надано не було.
Також, 15.06.2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявами про неправомірні дії ЗАТ КБ «Приватбанк» до Генеральної прокуратури України та Дніпропетровської міської прокуратури.
Листом начальника Жовтневого районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області за вих. № 41/ВМ/5012 від 10.08.2009 року ОСОБА_1 повідомлено, що за фактом отримання ним вищевказаного листа та документу схожого на рішення суду проведено перевірку та прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу злочину передбаченого ст.ст. 190, 355, 358 КК України.
Разом з тим, суд вважає за необхідне частково задовольнити зустрічний позов в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до вимог ч. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується умисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача за зустрічним позовом, а також вимоги розумності та справедливості, тому вважає, що достатнім та необхідним відшкодуванням заподіяної моральної шкоди буде сума 5000 грн.
Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 207, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215, 224,225 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. В. Ладиченко