Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/487/16-ц
Провадження по справі № 2/514/251/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Горбаня Ю. О.

за участю секретаря Образенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представником якої є ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_3, де третіми особами є ОСОБА_4, відділ Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, представником якої є ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_3, де третіми особами є ОСОБА_4, відділ Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачка звернулася 23.04.2015 року до Тарутинської селищної ради з заявою про надання їй земельної ділянки на прибудинковій території навколо АДРЕСА_1 для будівництва сараю для зберігання палива. В результаті цього їй надано відповідь про те, що на дану земельну ділянку зареєстровано право власності за ОСОБА_3, згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від ІНФОРМАЦІЯ_1 року серії НОМЕР_1. З вищевказаним вона не згодна, оскільки згідно технічної документації, виданої Тарутинським БТІ будинок АДРЕСА_1 який розташований за вищевказаною адресою є зблокованим житловим будинком квартирного типу, що складається з трьох квартир, кожна з якої має безпосередній вихід на приквартирну ділянку. Рішенням Тарутинської селищної ради №1 від 30.03.1998 року за даним будинком закріплена земельна ділянка в розмірі 0,1872 га. Крім того, зазначила, що її квартира негазофікована, тому їй потрібен сарай для зберігання твердого палива. До вказаної квартири немає допоміжних приміщень, призначених для забезпечення побутового обслуговування мешканців квартири, тому вважає, що порушено норми ст.. 41 Конституції України. Згідно з будівельними нормами, прибудинкова територія повинна мати певний мінімальний розмір і не може бути відчуженою окремо від багатоквартирного будинку. У 2007 році власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було змінено розмір та конфігурацію прибудинкової території, але на це дозволу Тарутинської селищної ради надано не було. Крім того, у 2005 році селищною радою надано ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що не відповідає вимогам ст. 42 ЗК України та порушено право на користування прибудинковою територією власниками інших квартир. У 2010 році дану квартиру було продано ОСОБА_4.

Таким чином, вона просить визнати право власності на земельну ділянку, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від ІНФОРМАЦІЯ_1 року серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 недійсним, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та визнати державний акт серії НОМЕР_2 виданий на ім'я ОСОБА_5, на підставі якого набуто право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 недійсним.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 належить 7/16 частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 звернулася до Тарутинської селищної ради для надання їй земельної ділянки, яка розташована навколо будинку АДРЕСА_1 для будівництва господарських будівель та споруд. В результаті цього, їй була надана відповідь про те, що дана прибудинкова територія приватизована ОСОБА_5, право власності на дану земельну ділянку набула на теперішній час ОСОБА_3. Також, зазначила, що дійсно на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23 грудня 2005 року ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та спірну земельну ділянку набула її донька ОСОБА_3. В подальшому квартира була продана ОСОБА_4. Земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3, незаконно, оскільки вона не є власником квартири у даному багатоквартирному будинку. На підставі ст. 42 Земельного Кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цього слідує, що тільки власники квартир мають право приватизувати прибудинкову територію в багатоквартирному будинку, інша фізична особа не має цього права. Тривалий час ОСОБА_1, не проживає у вказаній квартирі, однак вона згідно вимог законодавства має право на виділення земельної ділянки для будівництва господарських будівель та споруд. Дійсно на теперішній час на підставі заяви ОСОБА_1 Тарутинською селищною радою їй надана земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,0100 га., яка розташована по АДРЕСА_2. Таким чином, незважаючи на це вона просить задовольнити її позов в повному обсязі. Також, просила суд стягнути понесені нею судові витрати пропорційно з відповідачів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 пояснив, що з вказаним позовом він не згоден. Так, з 1998 року спірна земельна ділянка була закріплена за будинком, який розташований в АДРЕСА_1. ОСОБА_5 з 1952 року проживала в квартирі АДРЕСА_1. З цього часу та до 2005 року вона користувалася спірною земельною ділянкою. У 2005 року вона звернулася до Тарутинської селищної ради з заявою про приватизацію даної земельної ділянки. Дане питання було розглянуто на сесії депутатів Тарутинської селищної ради. В подальшому ОСОБА_5 приватизувала спірну земельну ділянку, про що їй було видано 04 березня 2008 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1209 га, на підставі рішення сесії Тарутинської селищної ради Одеської області від 23 грудня 2005 року. На час надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5, позивачка не була власником квартири в багатоквартирному будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Крім того, на час приватизації земельної ділянки товариство співвласників не було утворено. Таким чином, Тарутинська селищна рада діяла законно та не допустила ніяких порушень щодо надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки та видачі державного акту. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 була надана, згідно рішення Тарутинської селищної ради від 23.11.2016 року, земельна ділянка площею 0,0100 га для індивідуального садівництва, яка розташована в смт. Тарутине по АДРЕСА_2. Таким чином, в задоволені даної позовної заяви просить відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що з позовом вона не згодна. Її батьки ОСОБА_5 проживали з 1952 року в квартирі АДРЕСА_1. З цього самого часу вони обробляли спірну земельну ділянки. У 1975 році вони викупили дану квартиру. В 2005 року її мати ОСОБА_5 звернулася до Тарутинської селищної ради з заявою про приватизацію вказаної земельної ділянки, про що було вирішено рішенням Тарутинської селищної ради та їй в подальшому у 2008 році будо видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, на підставі договору дарування від 22.09.2008 року, АДРЕСА_1 належала їй. 14 липня 2010 року дану квартиру вона продала ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її мати ОСОБА_5 померла. ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона отримала свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Таким чином, вона вважає, що її матері ОСОБА_5 законно надана земельна ділянка, яка на теперішній час їй належить на праві власності, а тому в задоволені позовної заяви просить відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7 пояснив, що 14 липня 2010 року його мати купила квартиру АДРЕСА_1. Спірна земельна ділянка приватизована ОСОБА_5 на законних підставах. Також, зазначив, що дійсно ОСОБА_5 на протязі всього свого життя обробляла спірну земельну ділянку. Таким чином, він не згоден з позовом.

В судовому засіданні представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області - Бахчиванжи Є.І. пояснив, що згідно до ст. 119 ЗКУ України ОСОБА_5 на законних підставах надано у власність земельну ділянку. Дійсно на підставі ст. 42 ЗК України співвласники в багатоквартирному будинку повинні розпоряджатися прибудинковою територію, однак товариство співвласників не було утворено. В подальшому просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав суду відповідну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає в будинку по АДРЕСА_1. В даному будинку знаходяться три квартири, власником однієї з них була ОСОБА_5. Дійсно спірну земельну ділянку обробляла ОСОБА_5, яка в подальшому нею була приватизована та вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_5 власником земельної ділянки стала ОСОБА_3. Квартиру ОСОБА_5 було продано, вона на теперішній час належить ОСОБА_4.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 21.03.1975 року виконавчий комітет Тарутинської селищної ради продав та ОСОБА_5 купила частину будинку, який складається з однієї кімнати, кухні, коридору та кладової загальною площею 192 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1.

Крім того, також судом встановлено, що згідно виписки з рішення другої сесії Тарутинської селищної ради від 30 листопада 1994 року передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку, господарських споруд присадибна ділянка в розмірі 0,125 га ОСОБА_5, яка мешкає по АДРЕСА_1.

Також, судом встановлено, що згідно рішення Тарутинської селищної ради Одеської області від 23.12.2005 року №291-ІУ надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельного ділянки розміром 0,125 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, в приватну власність ОСОБА_5, яка проживає по АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 27.02.2007 року №147 залишено в приватній власності ОСОБА_5 самовільно збудовану веранду до квартири по АДРЕСА_1.

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2007 року ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_10 на спадкове майно, яке складається з 3/16 частини квартири під номером 2, розташованої в АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 60,8 кв.м., в тому числі житловою площею 33,4 кв.м. На підставі даного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було видано витяг про державну реєстрацію серії НОМЕР_3.

Відповідно рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 27.12.2007 року №274 залишено в приватній власності ОСОБА_5 самовільно збудований переобладнений коридор та ванну до квартири по АДРЕСА_1.

Відповідно рішення Тарутинської селищної ради від 27.12.2007 р. №247 вирішено залишити в приватній власності ОСОБА_5 самовільно збудовані: коридор №2 площею 6.4 кв.м., переобладнаний в коридор №4 площею 3,2 кв.м. та ванну №5 площею 3,0 кв.м.

На підставі рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 14.11.2008 року №415-У відмовлено у збільшенні земельних ділянок для обслуговування житлових квартир власникам квартир АДРЕСА_1 оскільки дані земельні ділянки передані іншим громадянам в тому числі ОСОБА_1, де розташовані господарські споруди.

Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого ОСОБА_5 04 березня 2008 року, згідно рішення сесії №291-ІV Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23 грудня 2005 року їй належить земельна ділянка площею 0,1209 га, розташована в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та встановлено межі земельної ділянки.

Згідно договору купівлі-продажу від 14.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4 квартиру, яка розташована в АДРЕСА_1 та яка належала їй на підставі договору дарування посвідченого Бєлобровим П.П., приватним нотаріусом Тарутинського нотаріального округу Одеської області від 22.09.2008 року.

Відповідно витягу від 15.07.2010 року за вказаним договором власником квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 стала ОСОБА_4.

Також, в матеріалах справи міститься технічний паспорт на житловий будинок в АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_4.

Відповідно рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 10.07.2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно за законом у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, загальною вартістю 10128 гривень 25 копійок, яка належала померлій 01 листопада 2006 року ОСОБА_10. В результаті цього ОСОБА_1 було видано витяг про державну реєстрацію прав від 17.08.2012 року серії НОМЕР_4.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 стала власником земельної ділянки площею 0,1209, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яку передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Також, згідно рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23.11.2016 року №189/4-VII вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0100 га для індивідуального садівництва. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Також, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1993 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_12 та членам його сім'ї.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1993 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_13 та членам його сім'ї.

Відповідно рішення Тарутинської селищної ради від 05.10.2007 року №220-У вирішено надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_14, по АДРЕСА_1 в розмірі 0,0392 га.

Згідно до положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих права.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечує представник позивачки ОСОБА_5 була співвласником квартири в багатоквартирному будинку, про що свідчить договір купівлі-продажу від 21.03.1975 року.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23.12.2005 року №291-ІУ надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки розміром 0,125 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, на теперішній час вказане рішення є чинним та прийнято на підставі підготовлених документів щодо виділення земельної ділянки. Дану обставину також підтверджує виписка з рішення другої сесії Тарутинської селищної ради від 30.11.1994 року.

Таким чином, після проходження усієї процедури отримання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на підставі вищевказаного рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23 грудня 2005 року.

З наведених положень закону слідує, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Однак, при звернені до суду представником позивачки не заявлено вимоги, щодо скасування саме рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видано державний акт.

В подальшому в порядку спадкування спірну земельну ділянку отримала у власність ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка зареєструвала вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_5 Тарутинською селищною радою на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23 грудня 2005 року, яке залишається чинним до цього часу. ОСОБА_5 за життя була власником земельної ділянки, яка в подальшому успадкована її донькою ОСОБА_3 і при цьому будь-яких законних прав Тарутинською селищною радою порушено не було.

Статтею 153 Земельного Кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Крім того в ході розгляду справи позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,0100 га для індивідуального садівництва.

Таким чином, відсутні законні підстави для визнання права власності на земельну ділянку, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від ІНФОРМАЦІЯ_1 року серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5, на підставі якого набуто право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 недійсним.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного ст.ст. 125, 153 ЗК України , керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, представником якої є ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_3, де третіми особами є ОСОБА_4, відділ Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від ІНФОРМАЦІЯ_1 року серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5, на підставі якого набуто право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю.О. Горбань