Справа № 639/6501/16-ц
Провадження № 2/639/2130/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Чубенко О.С., Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії, в остаточній редакції якого просила усунути перешкоди у користуванні нею 21/ 100 частиною домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18, яка належить їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02.02.2004 року, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5-95, які полягають в перешкоджанні її користуванню вказаною нерухомістю з боку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3; зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні належною їй на праві приватної власності нерухомістю та забезпечити їй вільний доступ до житлового будинку літ. «Б-1» та всіх приміщень вказаного будинку, надати їй дублікати ключів від калитки та вхідних дверей до житлового будинку «Б-1» за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18 та стягнути з відповідачів на ї користь судові витрати.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02.02.2004 року їй на праві спільної часткової власності належить 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, № 18.

21/ 100 частина вказаного домоволодіння складається з житлового будинку літ. «Б-1» з надвірними будівлями, відокремленими від житлового будинку «А-1» огорожею, має відокремлену земельну ділянку з окремим входом та вїздом (ворота та калитка), якими на теперішній час користуються лише відповідачі. У житловому будинку літ. «Б-1» фактично проживають відповідачі: її син ОСОБА_2 та племінниця ОСОБА_3

Житловий будинок літ. «Б-1» побудували батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у ньому проживали до смерті.

Батько ОСОБА_4 помер 09.02.1999 р., позивач успадкувала після його смерті 21/ 100 частини домоволодіння . Мати позивачки ОСОБА_5 померла 03.06.2016 р, після її смерті відкрилася спадщина.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні її нерухомістю після смерті її матері.28.07.2016 року вона звернулася до відповідачів з проханням надати їй дублікати ключів від калитки та будинку «Б-1»,однак вони відмовили, а ОСОБА_2 вдарив її. 18.08.2016 р вона прийшла до будинку з техніком КП «ХМБТІ», заздалегідь попередивши ОСОБА_3 про проведення технічної інвентаризації обєкту нерухомості, співвласником якої вона є, але їй ніхто не відчинив двері.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3М у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову,посилаючись на його недоведеність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав щодо задоволення необґрунтованого позову.

Відповідно до ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України , власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2000 року, ОСОБА_7 належить 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18 (а.с. 6).

Позивач вважає, що відповідачами порушені її права стосовно користування нерухомим майном , а саме будинком літ. Б-1 за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18, однак достатніх належних доказів на підтвердження того, що саме їй -ОСОБА_1 належить на праві власності 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18 суду не надала. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни прізвища ОСОБА_7, якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2000 року на частину вказаного спірного майна, на прізвище"Ващенко".

Із заповіту ОСОБА_8 від 27.05.2015 р. вбачається, що вона всі свої права та обовязки, а також все своє майно зщаповідала ОСОБА_3 (а.с. 34). Жодних доказів того, що ОСОБА_3 прийняла спадщину, тобто є належним відповідачем, та перешкоджає позивачеві користуватися вказаним вище нерухомим майном , ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду не надано.

Стосовно позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов'язання вказаного відповідача забезпечити позивачеві вільний доступ до житлового будинеку "Б-1" та надання дублікату ключів від вказаного будинку, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не є співвласником домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18, а лише проживає у ньому (а.с. 37).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду достатніх належних доказів на підтвердження позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за його недоведеністю.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні необґрунтованого позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню на її користь з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 319,383, 386, 391 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк