Справа №295/2590/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочно)

07.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої - судді Чішман Л.М.

секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" в особі Філії "Житомирське Регіональне Управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області про звільнення заставного майна з-під арешту,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив звільнити заставне майно з-під арешту, а саме: квартиру №154, що знаходиться за адресою м. Житомир, проспект Миру, буд. 25, що належить на праві власності ОСОБА_1 При цьому посилається на те, що 25.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № zrz0gk00003699. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 03.04.2007 року укладено договір іпотеки № zrz0gk00003699, предметом якого є квартира №154, що знаходиться за адресою м. Житомир, проспект Миру, буд. 25. Відділом державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області, на підставі відкритого виконавчого провадження було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №25284637 від 23.11.2011 року та №46175551 від 06.02.2015 року, що належить ОСОБА_1, в тому числі і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці в ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на те, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження у випадку невиконання або не належного виконання боржником своїх зобовязань перед банком.

Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Від в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено назву Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк. Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом.

Нормами ч. 3 ст. 1 Закону України Про іпотеку передбачено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави.

Стаття 58 Закону України Про заставу передбачає, якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Судом встановлено, що 25.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № zrz0gk00003699. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 03.04.2007 року укладено договір іпотеки № zrz0gk00003699, предметом якого є квартира №154, що знаходиться за адресою м. Житомир, проспект Миру, буд. 25.

Відділом державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області на підставі відкритого виконавчого провадження винесено постанови №25284637 від 23.11.2011 року та № 46175551 від 06.02.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі і вищезазначену нерухоме майно.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави.

У відповідності до вимог ст. 672 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2013 року по справі № 295/1299/13-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Житомирської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № zrz0gk00003699 від 03.04.2007 р., яка станом на 27.04.2012 року становить 81649,54 дол. США, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 63,68 м.кв., житловою площею 37,6 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки.

Суд приходить до висновку, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки відповідач постанову про арешт майна боржника виніс пізніше 23.11.2011 року, аніж внесене обтяження нерухомого майна приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.04.2007 року, який наклав заборону на відчуження вказаного майна.

Оскільки постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, порушуються права банку на першочергове задоволення вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст.14 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 44 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Відповідно ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває під заставою, арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як заставодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити заставне майно, а саме квартиру № 154 загальною площею 63,68 м.кв., житловою площею 37,6 м.кв., яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, буд. 25, що належить на праві власності ОСОБА_1 з-під арешту, накладеного постановами Відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 25284637 від 23.11.2011 року та №46175551 від 06.02.2015 року.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М. Чішман