УХВАЛА

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Іванова СвітланаЯрославівна, про визнання заповіту нікчемним за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_6, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 червня 2012 року ОСОБА_7 складено заповіт на користь ОСОБА_4 18 грудня 2012 року дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 склала заповіт на його користь. 25 березня 2013 року він звернувся до ОСОБА_4 з позовом про визнання заповіту, складеного 8 червня 2012 року ОСОБА_7, недійсним. У ході розгляду цієї справи було встановлено порушення при складанні заповіту від 8 червня 2012 року порядку його нотаріального посвідчення, який полягає у присутності під час складення заповіту заінтересованої особи - ОСОБА_4 Крім того, нотаріусом не роз'яснено заповідачам їх право скласти заповіт подружжя.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, визнати заповіт, складений 8 червня 2012 року ОСОБА_7, нікчемним.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання заповіту нікчемним, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено, що оспорений заповіт складено з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення.

Апеляційний суд погодився з такими висновками. Також апеляційний суд зазначив, що факт присутності ОСОБА_4 під час посвідчення заповіту є припущеннями позивача і не може бути підставою для визнання його нікчемним.

Проте з таким висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 8 червня 2012 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., згідно з яким він на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_4 усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право.

У зв'язку з хворобою заповідача ОСОБА_7 на прохання і в його присутності текст заповіту підписала ОСОБА_10 в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

18 грудня 2012 року дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 склала інший заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 послався на те, що оспорений заповіт від 8 червня 2012 року складений та посвідчений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і у разі визнання його нікчемним може бути збільшена спадкова маса після смерті ОСОБА_8

У ч. 1 ст. 1257 ЦК України зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вважав, що оспорений заповіт складений та посвідчений відповідно до вимог закону і позивач свої вимоги не довів. Крім того, посилання позивача на присутність під час посвідчення заповіту ОСОБА_4, на користь якої складено цей правочин, є лише його припущеннями і не можуть бути взяті до уваги.

При цьому апеляційний суд не дав оцінку тому, що при розгляді справи у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 згідно зі ст. 180 ЦПК України під присягою підтвердили, що під час складання та посвідчення заповіту від імені ОСОБА_7, крім дружини заповідача, також була присутня ОСОБА_4

Крім того, апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що заповіт правомірно підписано іншою особою у зв'язку з хворобою заповідача, не перевірив, чи хворів ОСОБА_7 до своєї смерті на таку хворобу, яка б завадила йому особисто підписати заповіт та якими доказами це підтверджується.

Отже, зазначений висновок апеляційного суду ґрунтується на припущеннях, що заборонено законом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

За таких обставин апеляційний суд на викладене уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову лише з підстав недоведеності порушення процедури складання та посвідчення заповіту.

За таких обставин судоверішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнитичастково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик