Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа 711/1750/16-ц
Провадження № 2/711/842/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову вказує, що в жовтні 2015 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до неї із проханням щоб вона від свого імені оформила кредит в банках та кредитних спілках на що вона (позивачка) погодилася на умовах, що ОСОБА_2 поверне всі ці кошти. Своє прохання відповідачка мотивувала тим, що їй відмовляють у видачі кредитів, оскільки в неї паспорт знаходиться в неналежному стані.

Вказує, що вона отримала кредити в ТОВ «Споживчий центр» - сума боргу становить 7603 грн. 20 коп.; в ПАТ «Ідея банк» - сума боргу становить 8191 грн.; в АТ «Укрсиббанк» - 17542 грн. 62 коп.; в Ломбард «Благо» - 9800 грн.; ТОВ «Глобал кредит» - 2500 грн.

Також вказує, що всі ці кошти отримала від неї відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується розписками, однак своє зобовязання повернути кошти до даного часу не виконала.

Просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь боргу в сумі 45636 грн. 82 коп., а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 45636 грн. 82 коп., судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. На підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг, із зазначенням визначеної грошової суми, що передається в борг та зобов'язання її повернення та дати отримання коштів.

Позивачкою та її представником не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що позивачка ОСОБА_1 передала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 45636 грн. 82 коп., а остання їх отримала та зобовязалася повернути саме цю суму.

Надані позивачкою в якості доказу розписки ОСОБА_2 від 30.10.2015 року та від 09.11.2015 року не підтверджують даного факту, оскільки з них не вбачається яка саме сума була взята в борг та яку відповідачка зобовязалася повернути. Вказані розписки лише підтверджують що відповідачка позичила у позивачки «по банках з відсотками кошти» та зобовязалася їх повернути їй у строк до 13.11.2015 року, однак суми, яка отримана в борг, вони не підтверджують і не підтверджують в яких саме банківських установах були отримані кошти.

Крім того, звертаючись з даним позовом до суду позивачка вказує, що в жовтні 2015 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до неї з проханням оформити від свого імені кредит в банках на що вона погодилася та отримала кредити в ТОВ «Споживчий центр», ПАТ «Ідея банк», АТ «Укрсиббанк», в Ломбард «Благо», ТОВ «Глобал кредит», загальний борг по яких становить 45636 грн. 82 коп. Однак вказане спростовується матеріалами справи, оскільки кредити позивачкою ОСОБА_1 були отримані значно раніше, ще до домовленості із відповідачкою, що стверджується відповідними договорами, а саме: в ТОВ «Споживчий центр» - 18.09.2015 року сума 3000 грн. (а.с. 10-11), в ПАТ «Ідея банк» - 20.07.2015 року сума 8191 грн. (а.с. 13-14), в АТ «Укрсиббанк» - 25.08.2015 року сума 10036 грн. 13 коп. (а.с. 16-18), в ТОВ «Глобал кредит» - 22.09.2015 року сума 2500 грн. (а.с. 23). Доказів того, що саме вказані кошти (які були отримані позивачкою в банківських установах ще до домовленості з відповідачкою) були передані в борг відповідачці, а не витрачені позивачкою на власні цілі, суду не надано. Крім того, доказів отримання кредиту в Ломбард «Благо», як на це вказує позивачка, нею суду не надано.

Оскільки позивачкою в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачкою було отримано в неї в борг саме 45636 грн. 82 коп., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, суд не знаходить підстав і для стягнення з відповідачки на користь позивачки судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачка у разі задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 536, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-216 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко