Провадження № 2-о/641/377/2016 Справа № 641/9399/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Комінтернівський районний у м. Харкові відділ реєстрації актів цивільного стану

про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: Комінтернівський районний у м. Харкові відділ реєстрації актів цивільного стану, в якій просить встановити факт смерті 11.11.2016 року у м. Атрацит Луганської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати органи державної реєстрації актів цивільного стану провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 і видати свідоцтво про смерть.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 11 листопада 2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, в м. Антрацит помер її батько ОСОБА_2. Через неможливість отримання свідоцтва про смерть на тимчасово окупованій території ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного у м. Харкові відділу реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на тимчасово окупованій території.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні просила вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Комінтернівський районний у м. Харкові відділ реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на тимчасово окупованій території України.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД № 262945 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 4 ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2.

Через відсутність можливості отримання свідоцтва про смерть за місцем смерті ОСОБА_2, заявник ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного у м. Харкові відділу реєстрації актів цивільного стану з заявою про державну реєстрацію смерті.

Однак, 18.11.2016 року Комінтернівським районним у м. Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником подано документ, виданий на тимчасово окупованій території.

Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 205, виданого на тимчасово окупованій території, згідно якого ОСОБА_2 11.11.2016 року помер у лікарні у м. Антрацит Луганської області.

Крім того, заявник ОСОБА_1, допитана у якості свідка, пояснила, що батько перебував у лікарні, він помер внаслідок набряку головного мозку. Поховали батька за місцем проживання.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.11.2016 року у м. Антрацит Луганської області.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні заяви в частині зобов'язання органу державної реєстрації актів цивільного стану провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 та видати свідоцтво про смерть, належить відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для проведення державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва, а тому додатково зобов'язувати державні органи провести реєстрацію немає необхідності.

Таким чином, вимоги заяви підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт смерті 11.11.2016 року у м. Антрацит Луганської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті заяву залишити без задоволення.

Рішення підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3