АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3566/16 Головуючий 1 інст. Бондаренко В.В.
Справа 642/333/16 Доповідач Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року позивач звернувся з позовом в якому просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2016 року у відповідності до п. 4.7, п. 10.3 Договору №45157 в сумі 227 681 грн. 15 коп.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ «Харківжитло» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним даним та обставинам справи.

Зазначає, що у відповідача перед позивачем будь яких грошових зобовязань не виникало, зобовязання лише після закінчення будівництва передати квартиру.

Вказує, що безпідставно стягнуто пеню у розмірі, який не відповідає збиткам позивача за період більше одного року за період після звернення до суду з позовом.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, щопозовні вимоги є обґрунтовані та доведені позивачем відповідно вимог ст.ст.57-59 ЦПК України.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 10 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Харківжитло» був укладений договір пайової участі у будівництві №45/57 з додатками.

З вказаного договору вбачається, що його предметом є домовленість сторін спільно діяти на підставі об'єднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою м. Харків, вул. Полтавський шлях, 144.

Згідно п.3.1. вказаного договору до обов'язків позивача входило внесення грошових коштів ( Пай) загальна сума якого на дату укладання договору склала 438 264 грн., що на день укладення договору рівнялось 86785 у.о.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язався по закінченню будівництва виділити позивачу з багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою в натурі його частку у вигляді трикімнатної квартири будівельний номер 45/57 у будинку за адресою м. Харків, вул.. Полтавський шлях, 144, на четвертому поверсі , загальною проектною площею 102,10 кв.м., та у відповідності до п.2.4. завершити будівництво Об'єкту в другому кварталі 2009 року.

На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань по договору, щодо внесення грошових коштів 29.01.2007 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок відвідача було внесено 86 785 у.о. (в доларах США), що в еквіваленті складало 438 264 грн., що підтверджується відповідною довідкою в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк.

У ст. 612 ЦК України чітко визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх зобовязань щодо завершення будівництва у другому кварталі 2009 року та передачі позивачу квартири, відповідно до умов укладеного з ОСОБА_2 договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 04.12.2013 року, встановлено порушення зобовязань відповідачем за договором від 10.01.2006 року №45/57, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 65739,78 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 09.07.2014 року, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 60840,64 грн.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року, рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.06.2015 року в частині стягнення з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пені за прострочення виконання зобовязань у розмірі 96 346, 03 грн., було залишено без змін.

Відповідно до п. 10.3 договору № 45/57 у разі порушення ТОВ «Харківжитло» своїх зобовязань відповідно до п. 2.4 (строк закінчення будівництва 2-й квартал 2009 року), більш ніж на 90 банківських днів, товариство сплачує пайщику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання по номінальній вартості на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися у випадках та в порядку, встановленими законом.

Відповідно до ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судова колегія перевірила розрахунок наведений в рішенні суду і погоджується з ним.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за прострочення виконання зобовязання за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2015 року в сумі 227 681, 15 грн., враховуючи розмір облікових ставок НБУ з 01.02.2015 р. по 05.02.2015 р. 14,00%, з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. 19,5%, з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р. 30, 00%, з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. 27,00%, з 25.09.2015 р. по 29.10.2015 р. 22,00 %, з 30.10.2015 р. по 17.12.2015 р. 22,00%,з 18.12.2015 р. по 31.01.2016 р. 22,00% із розрахунку:

(438 264 х 2 х 14,0) : 100: 365 х 5 = 1 681, 01 грн.

(438 264 х 2 х 19,5) : 100: 365 х 23 = 12 175, 33 грн.

(438 264 х 2 х 30,0) : 100: 365 х 177 = 127 516, 81 грн.

(438 264 х 2 х 27,0) : 100 : 365 х 28 = 18 154, 94 грн.

(438 264 х 2 х 22,0) : 100 : 365 х 35 = 18 491, 14 грн.

(438 264 х 2 х 22,0) : 100 : 365 х 94 = 49 661, 92 грн.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання на строки позовної давності в один рік щодо стягнення пені не можуть спростувати висновки суду, оскільки в даному випадку пеня стягується за останній рік. Що стосується попередніх рішень суду , то позивач звертався до суду своєчасно , а не поза межами строку позовної давності.

Відповідач умови договору не виконав квартиру позивачу не передав , грошові кошти отримав і весь час ними користувався. Тому доводи відповідача, що немає грошових зобов"язань у нього перед позивачем є помилковими.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду відповідач не надав.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло»-відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1