Ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 19 січня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бахової В.І. (далі - старший держвиконавець Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Бахова В.І.), мотивуючи тим, що з листа виконавчої служби, який вона отримала поштою 22 липня 2015 року, їй стало відомо про те, що 8 липня 2015 року, 10 липня 2015 року, 15 липня 2015 року старший держвиконавець Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Бахова В.І. на підставі п.6-1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» по усім трьом виконавчим листам винесла постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Підставою для прийняття такого рішення, як вказано у даних постановах, є те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» розпочата процедура ліквідації банку.

Зазначала, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів відповідно до вказаної постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року

№ 330 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію

ПАТ «ІМЕКСБАНК» 27 травня 2015 року ухвалила рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку Северина Ю.П. строком на 1 рік з 27 травня 2015 року до 26 травня 2016 року включно.

Держвиконавець у постановах послався на п.6-1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, вказаний пункт передбачає, що такою підставою може бути офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Тобто, у постанові відсутні дані про визнання ПАТ «ІМЕКСБАНК» банкротом, процедура ліквідації відкрита, але сам банк не визнаний банкрутом і ця процедура буде тривати до 26 травня 2016 року.

Ураховуючи наведене, просила поновити їй пропущений з поважних причин строк для оскарження дій державного виконавця, визнати неправомірними дії старшого держвиконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Бахової В.І. щодо наведених вище постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі заяв ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження, зобов'язати старшого держвиконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Бахову В.І. відкрити виконавче провадження по вказаним вище виконавчим листам та виконувати рішення суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2016 року, поновлено ОСОБА_3 строк для подання даної скарги, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постановлені у справі ухвали, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвали про поновлення строку ОСОБА_3 для подання скарги на дії держвиконавця та відмовляючи в задоволенні даної скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вважав, що старший держвиконавець діяв відповідно до закону, в межах наданих йому законом повноважень, права і свободи заявника не було порушено.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що постановами старшого держвиконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Баховою В.І. від 8 липня 2015 року, 10 липня 2015 року, 15 липня 2015 року на підставі п.6-1 ч.1

ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за трьома виконавчими листами винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих 18 червня 2015 року, про стягнення з ПАТ«ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_3 69 928 грн, 231 000 грн та 336 000 грн. Підставою для їх прийняття є те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» розпочата процедура ліквідації банку.

16 липня 2015 року постановою начальника відділу виправлено описки допущені у постановах про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого провадження виконавчого документа), а саме в зазначенні підстав: замість «керуючись п.6-1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вважати вірним «керуючись п. 8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись зі скаргою, ОСОБА_3 вважала, що дії посадової особи по винесенню постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам Конституції України та Законам України «Про виконавче провадження», «Про банки та банківську діяльність».

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження визначені

ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, п. 6-1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Суди дійшли висновку, що посилання в постановах на п. 6-1 ч.1

ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є правильним та не суперечить закону.

Однак поза увагою суду залишилося недотримання держвиконавцем вимог ч. 5 ст. 26 наведеного Закону, за положенням якої у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6-1 частини першої цієї статті державний виконавець у постанові зазначає найменування господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, номер справи про банкрутство, а також роз'яснює стягувачу його право звернутися до цього суду з відповідною заявою для задоволення своїх вимог під час ліквідаційної процедури спільно з іншими кредиторами.

Крім того, суд не проаналізував та не зробив висновку про відповідність закону внесеним змінам у підставу відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме з п. 6-1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» на п. 8 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону, якою передбачено право державного виконавця на відмову у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Тобто судом фактично не з'ясовано, з яких саме підстав ОСОБА_3 відмовлено у відкритті у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, вирішуючи спір, суд не виконав обов'язок, покладений на нього ч. 4 ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, з обставин справи встановлених судами вбачається, що

ОСОБА_3 оскаржує законність дій старшого держвиконавця Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Бахової В.І. щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчих листів боржником у яких є ПАТ«ІМЕКСБАНК».

За положеннями ст. 33 ЦПК України суд за за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року

№ 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Таким чином, упорушення вимог статей 212, 214 ЦПК України суд у повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин; не врахував, що розглянувши справу за відсутності боржника за виконавчим листом ПАТ«ІМЕКСБАНК», чим порушив права та законні інтереси останнього та в порушення вимог ст. 33 ЦПК України не залучив його до участі у справі як заінтересовану особу.

З урахуванням наведеного, постановлені в справі ухвали не можуть залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 19 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька М.К. Гримич
О.В. Кафідова Л.М. Мазур