Справа № 336/7711/15-ц
пр. № 2-др/336/7/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при секретарі Падалка А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, орган опіки і піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа - Шевченківський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В :

31.05.2016 року до суду надійшла заява відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за вищезазначеним позовом, про ухвалення додаткового рішення, в якій вони просять суд ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 336/7711/15-ц, провадження № 2/336/3710/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, орган опіки і піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа - Шевченківський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а саме: відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на будинок та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII.

В заяві пояснили, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, орган опіки і піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа - Шевченківський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселеннязадоволений повністю.

Заявники вказують, що ст. 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільняє від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Заявники зазначають, що рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття вищевказаного Закону залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 вказаного Закону. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 27.05.2015 року у справі 6-58 цс15. Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії цього Закону не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі2 судам розяснено, що резолютивна частина рішення суду повинна містити вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст. ст. 215-217 ЦПК України.

Під час виконання судового рішення державний виконавець діє на підставі Закону України «Про виконавче провадження», у ст. 37 якого міститься перелік підстав для зупинення виконавчого провадження. При цьому зупинення примусового стягнення на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у цьому переліку відсутнє.

Таким чином заявники вважають, що в рішенні суду необхідно зазначити про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на будинок та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3.06.2014 року..

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, просить суд про розгляд заяви без її участі.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати питання про ухвалення додаткового рішення без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦК України неявка сторін у судове засідання, які належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

В силу ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що заявники прохають відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на будинок та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3.06.2014 року. Самі ж заявники вказують, що мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 вказаного Закону. Тобто, заявники звернулись з питання щодо порядку виконання судового рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України, зазначений перелік є вичерпним; воно не може змінити суті основного рішення, а заява про винесення додаткового рішення подана з питання, яке вирішується в порядку виконання судового рішення, передбаченого розділом VI ЦПК України, в звязку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. 220, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, орган опіки і піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа - Шевченківський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду може біти оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: