Справа № 461/3577/16-ц
Провадження № 4-с/461/48/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», заінтересована особа Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними та скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №50934281, №50934216, №50934116 від 22.04.2016 року та зобовязати державного виконавця прийняти до виконання судові накази та відкрити виконавче провадження, а також повідомити про виконання ухвали суду у місячний строк.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 07.10.2015 року Галицьким районним судом м.Львова видано судовий наказ у справі №461/10421/15-ц про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2 224,44 грн. заборгованості та 609,00 грн. судового збору. Однак, 22.04.2016 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС винесено постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень, у звязку із невідповідністю судового наказу вимога ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі не вказано індивідуального ідентифікаційного номеру боржників. Скаржник вважає, що судовий наказ відповідає усім вимогам, а тому оскаржувану постанову слід скасувати.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, подав заяву, згідно якої відмовився від вимоги щодо зобовязання державного виконавця повідомити виконання ухвали суду у місячний строк, як помилково внесеного, а також просить розглядати скаргу без його участі.

Представник Галицького ВДВС Львівського МУЮ в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, а тому справу розглянуто у його відсутності, на підставі наявних документів про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2015 року Галицьким районним судом м.Львова видано судовий наказ у справі №461/10421/15-ц про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2 224,44 грн. заборгованості та 609,00 грн. судового збору /а.с.6/.

Постановами від 22.04.2016 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 відмовлено у відкритті виконавчих проваджень №50934281, №50934216, №50934116 за судовим наказом №461/10421/15-ц, виданим 07.10.2015 року Галицьким районним судом м.Львова, на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», з мотивів відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Згідно п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчому документі зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний виконавець вправі самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Окрім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлено, що старшим державним виконавцем Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_4, безпідставно та всупереч ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що є недопустимим з огляду на ч.5 ст.124 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому скаргу слід задоволити.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50934281 від 22.04.2016 року, винесену старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50934216 від 22.04.2016 року, винесену старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50934116 від 22.04.2016 року, винесену старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4

Зобовязати старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання три примірники судового наказу від 07.10.2015 року у справі №461/10421/15-ц про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2 224,44 грн. заборгованості та 609,00 грн. судового збору та відкрити виконавче провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Стрельбицький В.В.