Справа № 361/4557/15-ц
Провадження № 2/361/90/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 листопада 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі - Зотовій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ господарських будівель,

встановив :

У позовній заяві первісний позивач ОСОБА_3 просить розділити між сторонами, які є співвласниками, надвірні будівлі, що є у складі домоволодіння за адресою Броварський район, село Гоголів, вул. Дзержинського,11, а саме: погреб Г, літню кухню гараж Д, сарай Б, колодязь К, вбиральню В, огорожу N, та зобовязати відповідача знести самовільно зведений ним сарай Є площею 15,2кв.м та сарай Ж площею 11,7кв.м. Позовні вимоги вмотивовані тим, що судовим рішенням було проведено розділ між співвласниками (сторонами) житлового будинку в натурі на дві окремі квартири, але тим же рішенням залишено у спільному користуванні вказані надвірні споруди; після виконання рішення і проведення розділу будинку, відповідач чинить перешкоди у користуванні вказаними надвірними спорудами, сам ними користується на власний розсуд, з даного приводу первісний позивач ОСОБА_4 зверталась до суду, судовим рішенням відповідач був зобовязаний не чинити перешкод позивачці ОСОБА_4 у користуванні вказаними господарськими спорудами в належній їй частці - 1/2, але відповідач продовжує чинити перешкоди, між сторонами виникли неприязні конфліктні стосунки, тому вважає необхідним розділ вказаних споруд між співвласниками.

18.12.2015р. позивачка ОСОБА_3 померла. Ухвалою суду від 29.02.2016р. було зупинено провадження у даній справі до прийняття спадщини. Ухвалою від 25.08.2016р. провадження відновлено, залучено до участі у справі у якості позивача правонаступника (спадкоємця) померлої позивачки її дочку ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 позов, поданий її матір'ю (спадкоємцем), підтримала в частині розділу надвірних споруд. На решті позовних вимог н наполягала; позовні вимоги про знесення самовільних споруд просила не розглядати.

З урахуванням уточнення позиції позивача, за висновком експертизи вона просить розділити надвірні споруди за варіантом 2, за яким їй виділити 47/100 часток вказаних господарських споруд: сарай Б і вбиральню В, а літню кухню гараж Д і погреб виділити відповідачу, залишити у спільному користуванні колодязь К і огорожу N. Такий варіант розділу майна між співвласниками позивачка обґрунтувала тим, що літня кухня гараж Д заходиться фактично впритул до частини будинку відповідача, будівлі з'єднані самовільною прибудовою, а сарай Б знаходиться осторонь від його частини будинку і ближче до виділеної їй частини будинку, крім того її частина будинку не облаштована санвузлом, тому вбиральню просила залишити їй, колодязь просила залишити у спільному користуванні, оскільки вона не має іншого способу отримання води, ніж з вказаного колодязю, а відповідач їй воду не дає, вона вимушена воду брати у сусідів.

Відповідач позов спочатку не визнав, вважав, що відсутні підстави для розділу надвірних споруд, оскільки вже є судове рішення про розділі домоволодіння між співвласниками, яким було розділено житловий будинок, а вказані споруди залишені у спільному користуванні відповідно до часток по 1/2, і що він не чинить перешкод позивачці у користуванні 1/2 часткою вказаних споруд, тому відсутні підстави їх ділити. У подальшому відповідач змінив свою позицію, позов визнав частково, не заперечує проти того, щоб вказані будівлі були розділені, але за іншим варіантом, запропонованим експертом, а саме за варіантом 1, за яким позивачці слід виділити літню кухню гараж Д, вбиральню В і погріб Г, йому виділити сарай Б і колодязь К, а огорожу залишити у спільному користуванні. Такий варіант розділу відповідач обґрунтував тим, що вказаний сарай Б збудував він за свої кошти у 2005 році після того як згорів старий сарай на тому ж місці, і тому даний сарай належить фактично йому і має бути вилічений йому; даним сараєм він користується для розміщення худоби, натомість позивачка не веде домашнього господарства і худоби не має, том їй сарай не потрібен; крім того, в сараї встановлений лічильник електроенергії до його частини будинку. (До частини будинку позивачки подача електроенергії обрізана при розділі будинку на дві квартири). З приводу літньої кухні- гаражу відповідач пояснив, що він не перешкоджає позивачці у користуванні ним, на думку відповідача позивачка може зберігати там свої речі, але на даний час у гаражі стоїть належний йому автомобіль, яким він фактично не користується, літня кухня фактично пуста і нею відповідач фактично не користується, там знаходяться приладдя для городу та ніші незначні речі. Самовільна прибудова (тамбур) між входом у його частину будинку і літньою кухнею збудована ним, у літній кухні на стіні влаштовано газовий лічильник подачі газу в його частину будинку, (газ до частини будинку позивачки відрізаний). З приводу колодязя відповідач пояснив, що з даного колодязя він провів воду у свою частину будинку, там є кран, з якого позивачка зможе брати воду, або зможе брати воду у сусідів при необхідності, враховуючи,що позивачка у будинку не живе.

При розгляді справи встановлено:

Співвласниками даного домоволодіння у рівних частках були позивачка ОСОБА_3 і відповідач, які доводяться один одному як мати і син.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2010р. між співвласниками за позовом ОСОБА_3 до оснач М.В. поділено в натурі житловий будинок № 11 по вул. Дзержинського в с. Гоголів Броварського району Київської області; виділено ОСОБА_3 частку будинку № 11, що складається з житлової кімнати 1-3 розміром 7,4 кв. м, житлової кімнати 1-4 розміром 10,0 кв. м, житлової кімнати 1-5 розміром 19,3 кв. м, 32/100 частини житлової кімнати 1-6 розміром 5,5 кв. м, що складає 48/100 частин житлового будинку; також виділено в користування по 1/2 частині сараю Б, вбиральні В, погребу Г, гаражу-літньої кухні Д, колодязю К, огорожі, всього вартістю 61124 грн.; виділено ОСОБА_2 частину будинку , що складається з кухні 1-2 розміром 14кв.м, 68/100 частин житлової кімнати 1-6 розміром 11 кв.м, сіни 1-7 розміром 5-7 кв. м, котельні 1-1 розміром 8,7 кв. м, веранди 1-І розміром 16,3 кв. м, що складає 52/100 частин житлового будинку; також йому виділено в користування по 1/2 частині сараю Б, вбиральні В, погребу Г, гаражу-літньої кухні Д, колодязю К, огорожі N, всього вартістю 64178 грн.; позивачку зобов'язано виконати будівельно-ремонтні роботи по переобладнанню виділеної частки будинку в окрему ізольовану квартиру, зокрема, влаштувати дверний проріз для організації входу в свою частину будинку у зовнішній стіні приміщення 1-6, влаштувати разом із відповідачем ОСОБА_2 перегородку, площею 13,3 кв. м, в приміщенні 1-6, обладнати в своїй частині будинку окреме газо-, теплопостачання та в приміщенні 1-4 кухню; ОСОБА_2 виконати будівельно-ремонтні роботи по переобладнанню виділеної йому частини будинку в окрему ізольовану квартиру, зокрема влаштувати перегородку, площею 8,1 кв. м, у приміщенні кімнати 1-І, влаштувати вхідний проріз у приміщенні кімнати 1-І, влаштувати разом із позивачем перегородку, площею 13,3 кв. м, в приміщенні 1-6, обладнати в своїй частині будинку окреме газо-, тепловодопостачання та в частині приміщення 1-І кухню площею 8,5 кв. м.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2012р. провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в користування частини господарських будівель та споруд закрито з підстав наявності даного судового рішення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 8.11.2012р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 позов було задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні господарськими будівлями: 1/2 частками погребу, літньої кухні-гаража, сараю (хліва) за адресою Київська область, Броварський район, село Гоголів, вулиця Дзержинського, 11; зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у облаштуванні та проведенні газовідведення, газопостачання та електропостачання на належну її частину будинку № 11 по вулиці Дзержинського.

Відповідач заявляв клопотання про закриття провадження у даній справі за даними позовними вимогами, посилаючись на те, що вже є рішення суду про розділ домоволодіння між співвласниками, за яким дані споруди були залишені у спільному користуванні. Своєю ухвалою суд відмовив відповідачу у клопотанні про закриття проводження в даній цивільній справі з тих підстав, що даний позов ОСОБА_3 позов заявлено з інших підстав, що виникли вже підстав даного рішення. Тому даний позов підлягає розгляд по суті.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Згідно ч.3 кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст.367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Для визначення варіантів розділу за клопотанням позивача була призначена судова експертиза. Згідно висновку проведеної судової будівельної експертизи експерт пропонує два варіанти розділу господарських споруд між співвласниками.

За першим варіантом пропонується одному з співвласників виділити з вказаних господарських споруд: сарай Б вартістю 29673грн., колодязь К вартістю 4237,38грн., огорожу вартістю 2091,6грн. (спільне користування), всього 40239,36грн., що становить 51/100 частку; другому співвласнику виділити літню кухню гараж Д вартістю 30614,22грн., погреб Г вартістю 4980,78грн., вбиральню В вартістю 1404,9грн., огорожу вартістю 2091,6грн. (спільне користування), всього 39091,50грн., що становить 49/100 часток. Різниця виділених часток у порівнянні з ідеальними частками у праві власності становить у вартісному обчисленні: першому співвласнику на 574грн. менше, другому відповідно на дану суму більше.

За другим варіантом пропонується одному з співвласників виділити з вказаних господарських споруд: сарай Б вартістю 29673грн., вбиральню В вартістю 1404,9грн., огорожу вартістю 2091,6грн. (спільне користування), колодязь К вартістю 4237,38грн. (спільне користування), всього 37406,88грн., що становить 47/100 часток; другому співвласнику виділити літню кухню гараж Д вартістю 30614,22грн., погреб Г вартістю 4980,78грн., огорожу вартістю 2091,6грн. (спільне користування), колодязь К вартістю 4237,38грн. (спільне користування), всього 41923,98грн., що становить 53/100 частки. Різниця виділених часток у порівнянні з ідеальними частками у праві власності становить у вартісному обчисленні: першому співвласнику на 2259грн. менше, другому відповідно на дану суму більше.

За даним Висновком експерта на земельній ділянці виявлені самовільно зведені будівлі та споруди: прибудова до літньої кухні гаражу і сарай (в кінці городу). Дані споруди при наданні варіантів розділу експертом до уваги не приймались.

Суд враховує, що житловий будинок між сторонами розділено в натурі на дві окремі ізольовані квартири; що після розділу будинку за судовим рішенням стосунки між сторонами зіпсувались, сторони не можуть визначитись з приводу спільного користування даними спорудами, і конфлікти існують саме з цього приводу; суд враховує наявне у кожного співвласника право вимагати виділу в натурі частки, належної йому; суд враховує, що за висновком експерта можливий такий розділ господарських будівель і споруд без погіршення їх технічного стану, без порушення цілісності кожного окремого обєкту, без зниження їх вартості і без зміни їх господарського призначення, у відповідності до наявних часток у праві власності, з абсолютно несуттєвим відхиленням від розміру часток у грошовому вираженні. Тому є підстави для розділу даних споруд між їх співвласниками у натурі.

При виборі варіанту, за яким слід розділити надвірні споруди між сторонами, суд вважає доцільним розділ майна за варіантом другим висновку експертизи, з виділенням позивачці сараю і вбиральні, а відповідачу - літної кухні-гаражу і погребу, з залишенням колодязю і огорожі у спільній власності і спільному користуванні, виходячи з наступного:

Два обєкти: літня кухня - гараж, позначений літером Д. і сарай літер Б є найбільш вартісне і вагоме майно, яке ділиться між сторонами, тому воно ділиться за принципом кожному по одному обєкту. Крім того, дані обєкти приблизно однакові за вартістю, що ставить сторони у приблизно рівні умови і нарівні забезпечує їх права.

Суд виділяє відповідачу літню кухню-гараж, оскільки даний обєкт зведеною прибудовою приєднаний до частини будинку, належної відповідачу, і дана прибудова зведена відповідачем самовільно. При такому варіанті відпадає необхідність у знесенні самовільно зведеної споруди і вона залишається обєктивно і логічно на частині відповідача (без урахування її вартості ). Літня кухня гараж знаходяться на малій відстані (близько одного метру) від входу у частину будинку відповідача, тому надавши дану будівлю позивачці, виникли б додатково приводи для конфліктів з питань проходження до даної будівлі. Так само при наданні відповідачу сараю Д замість літньої кухні-гаражу, додатково б виникали незручності між співвласниками з приводу перехресного доступу до будівель кожним з них. Слушним з цього приводу є посилання позивачки на те, що при виділі їй сараю, а відповідачу літньої кухні з гаражем, буде можливим у майбутньому взагалі відокремитись один від одного окремими виходами на вулицю, чого фактично не можливо зробити при наданні даних будівель сторонам навпаки, враховуючи їхнє місцерозташування у плані земельної ділянки і житлового будинку, та квартир сторін.

Суд враховує, що на даний час відповідач користується гаражем для зберігання автомобілю, натомість позивачка автомобілю не має і тому не має такої необхідності. Крім того, на літній кухні влаштований лічильник подачі газу до частини будинку відповідача.

Посилання відповідача, що йому необхідний сарай для утримання тварин, не є основним і більш значущим критерієм при вирішенні питання про розподіл будівель. Суд виходить із зручності в користуванні і має на меті досягнення найбільш зручного розділення і розведення по сторонами співвласників. До того ж, при необхідності утримання тварин відповідач може використовувати інші будівлі, в тому числі самовільно зведений ним сарай за будинком у кінці ділянки з його боку, а також літню кухню, яка - як пояснив відповідач - не використовується за призначенням, а є фактично сараєм підсобним прощенням для зберігання речей, крім того є капітальною будівлею. До того ж відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у нього такого підсобного господарства, яке не може вести без даного сараю.

Посилання відповідача на те, що даний сарай звів він за власний рахунок, і тому він має переважне право на його отримання, судом не приймається до уваги, оскільки даний сарай зведений під час, коли все домоволодіння знаходилось у спільній (нерозділеній) власності і у спільному користуванні, тому апріорі вважається спільним майном з рівними частками у ньому. Крім того, даний сарай, як пояснив відповідач, збудований в 2005 році, тобто до рішення суду, яким було враховано його цінність, вартість, і який був залишений у спільному користуванні обох з рівними правами на нього обох сторін. Крім того відповідач не довів того, що даний сарай належить йому особисто і не є спільною власністю, ніяких вимог з цього приводу не заявив і з відповідними позовними вимогами до суду не звертався. Відповідач посилається на те, що експертом до уваги взято сарай, який стояв на тому ж місці раніше (старий і згорівший), але даний аргумент також не має суттєвого значення, оскільки експертом дослідження проводилось (як зазначено у наданому висновку) методом в тому числі і візуального обстеження, і для розрахунків зносу та вартості даної будівлі експерт виходив з дійсного стану і технічних характеристик сараю, які відповідають дійсності, і підстав не довіряти у цьому спеціалісту суд не вбачає.

Посилання відповідача, що в даному сараї він облаштував електролічильник до його частини будинку, також не є суттєвим переважним при вирішенні питання про розподіл двох вказаних господарських обєктів між співвласниками, оскільки аналогічно у літній кухні знаходиться лічильник відповідача, і до того ж перенесення газового лічильника не є менш вартісним і трудомістким у порівнянні з перенесенням електролічильника.

Також суд врахує, що доцільним є виділення позивачці вбиральні, оскільки її частина будинку не має санвузла, тому вона більше ніж відповідач потребує передання їй даної споруди.

Також суд вважає необхідним залишити у спільному користуванні колодязь як єдине джерело забезпечення водою як відповідача так і позивачки. Посилання відповідача, що він буде дозволяти позивачці брати воду, не приймається судом до уваги, а його посилання на те, що позивачка може забезпечити себе водою від сусідів, також є нелогічним при наявній реальної можливості забезпечення водою від вже наявного на ділянці і у власності колодязю.

При запропонованому відповідачем варіанті, колодязь залишився б одному із власників, що створило б додаткові незручності. З таким варіантом колодязь передається тому власнику, якому передається сарай. Тому при розділі за даним варіантом і виділі сараю відповідачу, позивачка позбавляється можливості користування колодязем, і навпаки, тому даний варіант є менш зручним і логічним у порівнянні з другим варіантом розділу, за яким колодязь залишається у користуванні обох. Залишення колодязю у спільному користуванні є можливим, враховуючи призначення даної технічної споруди, і навпаки залишення колодязя одному є недоцільним, оскільки створює суттєві побутові і санітарні незручності для іншого, що буде суттєвим обмеженням прав співвласника.

Таким чином, як за місцерозташуванням обєктів та за їх призначенням, так і за їх значенням для сторін, доцільним і більш зручним та зваженим буде розділ надвірних будівель і споруд з запропонованим позивачкою варіантом.

Такий розділ практично відповідає часткам. Зменшується частка позивачки, на що вона згодна. Таке зменшення її частки не є суттєвим. Суд вважає можливим і доцільним не стягувати з відповідача грошову компенсацію цієї різниці, оскільки на цьому не наполягала позивачка і відповідних вимог не заявляла, крім того, така різниця є несуттєвою, і вона могла б розглядатись як компенсація відповідачу його необхідності перенести електролічильник при наявності у тому необхідності.

Враховуючи, що підставою звернення до суду була незгода відповідача на добровільний розділ надвірних споруд і вчинювані ним перешкоди у спільному користуванні, що, зокрема, встановлено судовим рішенням, наведеним вище, а також враховуючи, що призначення експертизи було необхідним, і також враховуючи, що суд позов задовольняє повністю, то підлягають задоволенню вимоги позивачки про відшкодування їй понесених витрат на оплату експертизи. Згідно рахунку, предявленого до оплати експертною установою, і згідно наданій позивачем квитанції про оплату експертизи, де збігаються всі реквізити, вона понесла витрати по оплаті експертизи, призначеної даній справі, у розмірі 6912грн. Дані витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь у повному розмірі, згідно ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 391 , 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ господарських будівель і споруд задовольнити;

Розділити між співвласниками господарські будівлі і споруди, що розташовані по вулиці Дзержинського, № 11 у селі Гоголів Броварського району Київської області, у такий спосіб:

ОСОБА_1 виділити у власність із спільного майна сарай Б та вбиральню В;

ОСОБА_2 виділити у власність із спільного майна літню кухню гараж Д та погріб Г;

колодязь К та огорожу N залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 6912грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.В. Селезньова