Справа № 161/816/16-ц Провадження № 22-ц/773/912/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Категорія: 53 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького національного технічного університету про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1997 року працює директором Технічного коледжу Луцького НТУ. 15.11.2010 року між ним та відповідачем було укладено контракт і призначено директором коледжу по 14.11.2017 року. 25.11.2015 року наказом ректора Луцького НТУ № 274-07-34 йому було оголошено догану за бездіяльність, допущену при виконанні службових обовязків. Вважає, що даний наказ є незаконним, оскільки в описовій частині наказу не міститься визначення який дисциплінарний проступок він вчинив, відповідач обмежився лише загальним посиланням на бездіяльність, відсутні факти порушення або невиконання посадових обовязків як директора коледжу. Його посадові обовязки чітко визначені у посадовій інструкції від 15.11.2010 року, жодного пункту посадової інструкції він не порушував. Щодо звернення ОСОБА_4 з приводу непедагогічної поведінки викладача ОСОБА_5 27.08.2015 року, то ним була направлена службова записка ректору НТУ з пропозицією про звільнення ОСОБА_5, однак його звернення ректор залишив без уваги, а він як директор коледжу не наділений повноваженнями по притягненню працівників до дисциплінарної відповідальності. 08.10.2015 року ним було підготовлено проект наказу на звільнення ОСОБА_5 з посади у звязку із закінченням строкового договору. Проект наказу був погоджений посадовими особами університету, однак ректор цей наказ не підписав. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ректора Луцького Національного технічного університету № 274-07-34 від 25.11.2015 року, стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луцького національного технічного університету про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1997 року працює на посаді директора Технічного коледжу Луцького Національного технічного університету, який є вищим навчальним закладом І-ІІ ступеня акредитації. 15.11.2010 року між ОСОБА_1 та Луцьким НТУ було укладено контракт відповідно до якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора коледжу по 14.11.2017 року(а.с. 16-22). 02.11.2015 року на електронну адресу Луцького НТУ від першого заступника Міністра освіти і науки України ОСОБА_6 надійшов лист щодо надходження на адресу міністерства скарги мами студента ОСОБА_4 щодо систематичного приниження викладачем коледжу ОСОБА_5 честі і гідності студента(а.с.49). На підставі доповідної записки помічника ректора ОСОБА_7 04.11.2015 року ректором Луцького НТУ було видано розпорядження про проведення службового розслідування по порушеному питанню(а.с.6,48).

Службовим розслідуванням встановлено, що методист ТК Луцького НТУ ОСОБА_5 протягом тривалого часу, включаючи період 2014-2015 навчальний рік, був викладачем вищої математики ТК Луцького НТУ. Інцендент який виник між вказаним викладачем та студентом ОСОБА_4, мав місце в листопаді 2014 року, а саме викладач ОСОБА_5 нецензурно образив студента ІНФОРМАЦІЯ_1, який на той час був неповнолітнім, ображаючи та принижуючи його гідність в присутності групи студентів. Даний випадок був доведений до відома директора коледжу ОСОБА_1, після чого ОСОБА_5 вибачився перед ОСОБА_4 Будь-яких інших заходів дисциплінарного характеру щодо ОСОБА_5 директором коледжу не вчинялось.

Наказом ректора Луцького Національного технічного університету №274-07-34 від 25.11.2015 року директору Технічного коледжу Луцького НТУ ОСОБА_1 оголошено догану за бездіяльність, допущену при виконанні службових обовязків(а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних заходів реагування щодо дисциплінарного проступку ОСОБА_5 директором технічного коледжу ОСОБА_1, в межах наданих йому повноважень, здійснено не було пояснення від ОСОБА_5 та студента ІНФОРМАЦІЯ_2, подання на імя ректора (виконуючого обовязки ректора) Луцького НТУ щодо притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не вносилося, а тому суд вважав доведеним, що позивачем ОСОБА_1 при виконанні своїх обовязків було допущено бездіяльність, щодо невжиття заходів по притягненню до дисциплінарної відповідальності викладача технічного коледжу Луцького НТУ ОСОБА_5

Однак такий висновок суду зроблений з порушенням норм матеріального права і не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно зі ст. 139 Кодексу законів про працю(далі - КЗпП) України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у вигляді догани.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу(обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як передбачено ст. 149 КЗпП України, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом наведених норм трудового законодавства роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків.

Судом першої інстанції не з'ясовано, які саме порушення трудових обов'язків допустив ОСОБА_1, якими нормативно-правовими актами встановлені ці обов'язки, в чому конкретно полягають порушення.

Згідно п. 2.1.1 контракту, укладеного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_1, як директор технічного коледжу в межах наданих йому повноважень самостійно вирішує питання діяльності коледжу, за винятком тих, які законодавством або цим контрактом віднесені до компетенції ректора Луцького національного технічного університету, загальних зборів (конференції) трудового колективу НТУ та коледжу(а.с. 16).

Пунктом 2.1.4 контракту визначено, що питання прийняття та звільнення з роботи інших співробітників коледжу (за винятком технічного персоналу), а також застосування щодо них заохочень і стягнень відноситься до компетенції ректора НТУ. Директор коледжу дає пропозиції ректору ЛНТУ щодо прийняття та звільнення з роботи цих працівників, а також щодо застосування до них заохочень та стягнень у відповідності з чинним законодавством України.

Розділом 6 Положення про технічний коледж Луцького національного технічного університету визначені права та обовязки директора коледжу, зокрема, п. 6.5 встановлено, що директор коледжу вносить подання ректорові про застосування заходів морального або матеріального заохочення, про притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно з чинним законодавством(а.с. 81-111).

Отже, директор коледжу ОСОБА_1 не наділений правом застосування дисциплінарних стягнень до викладачів коледжу, зокрема ОСОБА_5

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень осіб, які беруть участь в справі, ОСОБА_1М в межах своїх повноважень вчинив дії по доведенню факту неетичної поведінки викладача коледжу ОСОБА_5, щодо студента ІНФОРМАЦІЯ_1, ректору університету ОСОБА_8, який за законом має право притягнути викладача коледжу до дисциплінарної відповідальності.

Так, 27.08.2015 року ОСОБА_1 подав на імя ректора Луцького НТУ ОСОБА_8 службову записку, в якій повідомив про факт неетичної поведінки викладача ОСОБА_5 щодо студента ОСОБА_4 та неможливості продовження роботи у звязку з цим в навчальному закладі(а.с. 10). Зазначена службова записка зареєстрована як «лист-службова» 27.08.2015 року під номером 342, що підтверджується витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції в Технічному коледжі Луцького НТУ(а.с. 81-83).

Висновок суду про те, що позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказана службова записка була направлена адресату, оскільки вказаний запис ніяким чином про це не свідчить, суперечить встановленим обставинам справи.

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що службова записка була ним особисто передана ректору Луцького НТУ в службовому кабінеті останнього. Крім цього, позивач не може нести відповідальності за те, що поданий ним документ не зареєстрований у книзі вхідної кореспонденції Луцького НТУ, оскільки такий обовязок покладений на посадову особу університету, яка не підпорядковується позивачу.

Разом з тим, внесений позивачем 08.10.2015 року проект наказу на звільнення ОСОБА_5 з посади викладача технічного коледжу Луцького НТУ, який погоджений з усіма посадовими особами Луцького НТУ, свідчить про вжиття ним заходів реагування щодо ОСОБА_5, навіть при тому, що з тексту даного документу вбачається, що ОСОБА_5 слід звільнити з посади з 15.10.2015 року у звязку із закінченням строкового договору(п. 36 п. 2 КЗпП України)(а.с. 12). Однак проект наказу ректором університету підписаний не був.

Також позивачем ОСОБА_5 не було надано годин для викладання на 2015-2016 навчальний рік.

Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що ректору ОСОБА_8 стало відомо про звернення ОСОБА_4 щодо неетичної поведінки викладача ОСОБА_5 02.11.2015 року з листа першого заступника Міністра освіти і науки України ОСОБА_6 про надходження на адресу міністерства скарги мами студента ОСОБА_4

Так, з матеріалів справи, зокрема, з витягу з протоколу № 1 засідання педагогічної ради технічного коледжу Луцького національного технічного університету від 31 серпня 2015 року, вбачається, що на даному засіданні педагогічної ради був присутній ректор Луцького НТУ ОСОБА_8, директор ОСОБА_1 проінформував ректора про те, що ОСОБА_5 не надані години через те, що надійшла скарга від матері студента ІНФОРМАЦІЯ_3, який на заняттях неодноразово принижував гідність її неповнолітнього сина та батьків. Було наголошено, що службова записка зі скаргою матері та відеозаписом про негідну поведінку викладача подана ректорові 27.08.2015 року, що узгоджується з поясненнями позивача про те, що службова записка по даному факту була надана ним ректору, проте ректор вимагав від педагогічної ради надати години викладачу ОСОБА_5С.(а.с.62, 70).

Таким чином ОСОБА_1, в межах наданих йому повноважень, вжив відповідні заходи реагування на звернення ОСОБА_4 щодо неетичної поведінки викладача ОСОБА_5, а тому відсутня бездіяльність позивача при виконанні службових обовязків.

Крім того, як вбачається з тексту оскаржуваного наказу, в ньому не конкретизовано, за бездіяльність, допущену при виконанні яких саме службових обовязків з посиланням на відповідні пункти посадової інструкції ОСОБА_1 оголошено догану, а також не зазначено дати вчинення дисциплінарного проступку. В акті службового розслідування від 07 листопада 2015 року, який був підставою для застосування дисциплінарного стягнення, зазначено, що ОСОБА_1, замість подання на імя ректора ще в 2014 році проекту наказу про припинення контракту з педагогічним працівником ОСОБА_5, приховав факт ганебного вчинку викладачем, ввіреного йому структурного підрозділу. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що позивачем вчинена бездіяльність при виконанні службових обовязків в листопаді 2014 року - з часу першого звернення мами студента ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто після закінчення шести місяців з дня вчинення проступку, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 148 КЗпП України.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суперечить вимогам трудового законодавства.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вищенаведених норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та визнання незаконним і скасування оспорюваного наказу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1157 грн. 31 коп.(551,20 грн. + 606,11 грн.). відповідно до п.п. 1, 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ ректора Луцького національного технічного університету № 274-07-34 від 25.11.2015 року про оголошення ОСОБА_1 догани.

Стягнути з Луцького національного технічного університету в користь ОСОБА_1 1157 грн. 31 коп. сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді