Справа №242/2308/16-ц
Провадження №2/242/744/16
14 листопада 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку заочного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ворошиловської районної ради у м.Донецьку, третя особа: Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу, про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач 16.05.2016 р. звернувся до суду з позовом до Ворошиловської районної ради у м.Донецьку про визнання права власності в порядку спадкування відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв,язку з проведенням антитерористичної операції». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, яке належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на квартиру НОМЕР_4 від 21.07.1993 року, та свідоцтвами про право на спадщину за законом НОМЕР_1 від 22.12.1999 року, НОМЕР_2 від 22.12.1999 року, НОМЕР_3 від 22.12.1999 року. Єдиними спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 є позивач. 03.03.2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня реєстрація права власності. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилися, надали суду заяви, в якій просять задовольнити позов та слухати справу без їх участі.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився.
Третя особа - Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Міронова Г.В. належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилась, надала заяву, в якій проти позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу без її участі.
Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 28 серпня 2013 року (актовий запис №731).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої, входить 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, та належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на квартиру НОМЕР_4 від 21.07.1993 року, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Донецьким бюро технічної інвентаризації 06.09.1993 року в книзі 8/2ДК, за реєстровим НОМЕР_6, та на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом НОМЕР_1 від 22.12.1999 року, НОМЕР_2 від 22.12.1999 року, НОМЕР_3 від 22.12.1999 року.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно ст.. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №1035.
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.
Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, є його син ОСОБА_1.
ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Донецької області з заявою про прийняття спадкового майна, 03 березня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області Міроновою Г.В. винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки реєстрація права власності на спадкове майно, а саме 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, відсутня .
Першою селидівською державною нотаріальною конторою за №710/01-09 від 05.09.2016 року надано інформацію, згідно якої нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області Міроновою Г.В. було заведено спадкову справу №02/2014. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом виникло право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Як передбачено п.п.4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.
Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 набув права власності на 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на квартиру НОМЕР_4 від 21.07.1993 року, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Донецьким бюро технічної інвентаризації 06.09.1993 року в книзі 8/2ДК, за реєстровим НОМЕР_6, та свідоцтвами про право на спадщину за законом НОМЕР_1 від 22.12.1999 року, НОМЕР_2 від 22.12.1999 року, НОМЕР_3 від 22.12.1999 року.
Після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно перейшло в порядку спадкування спадкоємцю першої черги за законом ОСОБА_1, який скористався своїм правом та звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки за життя спадкоємець не зареєстрував право власності на належну йому частину квартиру відповідно до норм діючого законодавства.
Обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.
Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Ворошиловської районної ради у м.Донецьку, третя особа: Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст.1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Ворошиловської районної ради у м.Донецьку, третя особа: Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 17/24 частки квартири АДРЕСА_1, та належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на квартиру НОМЕР_4 від 21.07.1993 року, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Донецьким бюро технічної інвентаризації 06.09.1993 року в книзі 8/2ДК, за реєстровим НОМЕР_6, та свідоцтвами про право на спадщину за законом НОМЕР_1 від 22.12.1999 року, зареєстрованого у реєстрі №7-3628, НОМЕР_2 від 22.12.1999 року, зареєстрованого у реєстрі № 7-3631, НОМЕР_3 від 22.12.1999 року, зареєстрованого у реєстрі №7-3632.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.
Суддя