Справа № 739/1758/16-ц
Провадження № 2/739/427/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" листопада 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) про стягнення втрат від знецінення внаслідок інфляції коштів, отриманих за договором позики у розмірі 21 869 грн. 48 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики у розмірі 2 261 грн.86 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 травня 2014 року надав своїй знайомій ОСОБА_2 у позику грошові кошти у сумі 31 850 грн., які та зобовязалася повернути окремими платежами згідно графіку платежів до 15 червня 2014 року, про що останньою було складено розписку. У визначений строк отримані в борг грошові кошти відповідачка не повернула, у звязку з чим він змушений був звернутися до суду з позовом про їх стягнення. Заочним рішення суду від 16 жовтня 2014 року з відповідачки на його користь було стягнуто заборгованість за договором позики у сумі 31 850 грн. 00 коп. Вказане рішення звернуто до виконання через державну виконавчу службу, однак за період виконання йому було сплачено лише 611 грн. 24 коп. Відповідно він має право на стягнення з відповідачки на свою користь втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 21 869 грн. 48 коп. та процентів за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 2 261 грн. 86 коп.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Також він погодився на розгляд справи без участі відповідачки з постановленням заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, між позивачем та відповідачкою 08 травня 2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачці позику у розмірі 31 850 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою відповідачки. Відповідно до розписки відповідачка зобовязалася повернути позивачу вказану суму грошових коштів частинами, згідно визначеного графіку: 15 травня 2014 року 9 000 грн., 25 травня 2014 року 9 000 грн., 05 червня 2014 року 9 000 грн. та 15 червня 2014 року 4 850 грн. (а.с. 15).

Викладене свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2016 року з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики від 08 травня 2014 року у розмірі 31 850 грн. 00 коп. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 5-6).

06 лютого 2015 року за виконавчим листом №2/739/323 від 16 жовтня 2016 року за зверненням позивача відкрито виконавче провадження №46284267 про стягнення з віповідачки на користь позивача боргу за укладеним між ними договором позики (а.с. 8).

З наданих позивачем витягу про рух коштів по його картковому рахунку та довідки Відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області вбачається, що станом на 25 листопада 2016 року сума боргу за вазаним виконавчим провадженням становить 31 184 грн. 13 коп. (а.с. 7, 16).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року, винесеній у справі №6-1252цс16.

Як встановлено судом, незважаючи на судове рішення про стягнення з віповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики від 08 травня 2014 року у розмірі 31 850 грн. 00 коп., відповідачка свої зобовязання не виконала, наявну заборгованість у повному обсязі позивачу не сплатила, станом на 25 листопада 2016 року розмір заборгованості становить 31 184 грн. 34 коп., відповідно позивач має право на стягнення з відповідачки на свою користь трьох процентів річних від простроченої суми та втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції за період з дня виникнення прострочення до 17 жовтня 2016 року, тобто до дня, визначеного позивачем у здійснених ним розрахунках.

Згідно наданих позивачем розрахунків розмір втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції за період з дня виникнення заборгованості за договором позики від 08 травня 2014 року до жовтня 2016 року становить 21 869 грн. 48 коп., три відсотки річних за прострочення грошового зобовязання за період з дня виникненя заборгованості до 17 жовтня 2016 року становить 2 261 грн. 86 коп. Вказані розрахунки суд вважає обгрунтованими і такими, що відповідають вимогам законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача втрат від знецінення внаслідок інфляції коштів, отриманих за договором позики від 08 травня 2016 року у розмірі 21 869 грн. 48 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики від 08 травня 2016 року у розмірі 2 261 грн. 86 коп. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 553, 625, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, втрати від знецінення внаслідок інфляції коштів, отриманих за договором позики від 08 травня 2016 року у розмірі 21 869 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят девять) гривень 48 копійок та три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 08 травня 2016 року у розмірі 2 261 (дві тисячі двісті шістдесят одна) гривня 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко