Справа №591/1776/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1834/16 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2016 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

11 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 31 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1813-мк, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 дол. США на термін до 30 липня 2010 року зі сплатою 24% річних. Відповідач зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом, комісії згідно умов договору та виконати інші зобов'язання в порядку та строки визначені договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №1813-мк. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 станом на 19 січня 2016 року має заборгованість в сумі 43433,95 дол. США., яка складається з: заборгованості за кредитом - 11279,97 дол. США., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2714,54 дол. США., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 19439,44 дол. США. Тому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на неповноту з'ясованих обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував строк позовної давності та у зв'язку з його пропуском, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, а також по процентам та пені, оскільки позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Сумської області від 17.11.2016 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2016 рок у частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1813 МК від 31.07.2008 року, яка утворилась станом на 22.05.2009 року в загальній сумі 12135,85 доларів США, а саме: 11279,97 - заборгованість за кредитом, 708,76 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 147,12 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором скасоване та провадження у справі у цій частині закрите, у зв'язку із тим, що рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 12.03.2010 року вже стягнуто із зазначеного відповідача заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам та пені, які утворились станом на 22.05.2009 року.

Виходячи з цього, колегія суддів переглядає рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 19 січня 2016 року в загальній сумі 43433,95 дол. США., яка складається з: заборгованості за кредитом - 11279,97 дол. США., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2714,54 дол. США., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 19439,44 дол. США, а в частині вирішення вимог до ОСОБА_3 рішення місцевого суду переглядається лише щодо стягнення із зазначеного відповідача заборгованості по відсотках та пені, яка утворилась за період з 23.05.2009 року по 19.01.2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника позивача та представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та з урахуванням ухвали суду про закриття провадження у справі в частині вирішення частини позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до обох відповідачів, місцевий суд виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1813-мк, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 дол. США на термін до 30 липня 2010 року зі сплатою 24% річних (а.с.12-14). Також сторонами був 31 липня 2008 року укладений додаток №1 до договору №1813-мк, в якому зазначено графік погашення кредиту, відсотків та винагороди (а.с.15).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №1813-мк.

Відповідач ОСОБА_3 не виконував умов укладеного кредитного договору і тому рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 12 березня 2010 року було стягнуто із боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1813 МК від 31.07.2008 року, яка утворилась станом на 22.05.2009 року в загальній сумі 12775,41 доларів США, а саме: 11279,97 - заборгованість за кредитом, 708,76 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 147,12 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 32,77 доларів США та 606,79 доларів США - штрафи (а.с.131).

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду від 12 березня 2010 року не виконав і заборгованість за кредитним договором не сплатив, тому відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1813-мк від 31 липня 2008 року, наданої позивачем по справі станом на 19 січня 2016 року заборгованість становить 43433,95 дол. США з яких: заборгованість за кредитом - 11279,97 дол. США., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12714,54 дол. США., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 19439,44 дол. США. (а.с.5-6).

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення

ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (стаття 611 ЦК України). Крім того, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Зазначена правова позиції висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-1047цс16 від 06.07.2016 року.

Оскільки судом було встановлено, що кошти за кредитним договором в належному розмірі відповідачем ОСОБА_3 повернуто не було, тому проценти за кредитом та пеня за нараховані процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Позивач та відповідач ОСОБА_5 при укладенні кредитного договору погодили кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 30 липня 2010 року. Строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів сторони договору погодили тривалістю 5 років (п.6.7 Договору).

Відповідач ОСОБА_4, як солідарний боржник за грошовим зобов'язанням, звернувся до місцевого суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Таким чином, оскільки строк виконання основного зобов'язання сплив 30 липня 2010 року, з даним позовом Банк звернувся до суду лише 11 квітня 2016 року та з урахуванням наявності судового рішення яким стягнуто заборгованість за кредитом станом на 22.05.2009 року, колегія суддів вважає, що сплив строк позовної давності до вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені за період з 23 травня 2009 року по 10 липня 2011 року. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7618,81 доларів США та пені у розмірі 9787,02 доларів США, що еквівалентно 232054 грн. 31 коп. за період з 23 травня 2009 року по 10 липня 2011 року задоволенню не підлягають, у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В той же час, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 4386,97 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 11.04.2011 року по 19.01.2016 року та 9505,30 доларів США, що еквівалентно 243115 грн.54 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 11.04.2011 року по 19.01.2016 року, оскільки право позивача у цій частині позовних вимог порушене і підлягає захисту.

В той же час, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_4, як з поручителя за договором поруки, заборгованості за кредитним договором укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 виходячи з наступного:

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Відповідна правова позиції висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-263цс15 від 07.10.2015 року.

Оскільки п.11 Договору поруки укладеного між позивачем та відповідачем 31 липня 2008 року було передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, строк виконання зобов'язання за кредитним договором сплив 31 липня 2010 року і кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, тому і порука є припиненою, а позовні вимоги до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог передбачених ст.88 ЦПК України та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судові витрати у справі за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 5134 грн. 93 коп. та за перегляд справи в апеляційному суді в сумі 5648 грн. 43 коп., а усього - 10783 грн. 36 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № 1813-МК від 31 липня 2008 року а саме: 4386,97 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 11.04.2011 року по 19.01.2016 року та 243115 грн. 54 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 11.04.2011 року по 19.01.2016 року.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судові витрати у справі за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 5134 грн. 93 коп. та за перегляд справи в апеляційному суді в сумі 5648 грн. 43 коп., а усього - 10783 грн. 36 коп.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -