У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Стягнуто з ОСОБА_4 починаючи з 04.07.2016 року на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років.

Рішення, в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави 507,13 грн судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення бралося до уваги проживання з відповідачем дітей його дружини, однак не враховано те, що його дружина отримує аліменти на їх утримання, а тому вони не перебувають на його утриманні.

Окрім того, мати відповідача теж має самостійний дохід у виді пенсії.

Пояснює, що їх спільний з відповідачем син є інвалідом другої групи і доки перебуває на денній формі навчання, він не може мати самостійного доходу.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

ОСОБА_4, у поданих запереченнях на апеляційну скаргу, покликається на законність рішення суду, просить про залишення рішення без змін.

______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 558/265/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Мельник Д.В.

Провадження № 22-ц/787/2145/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2006 року (а.с. 20).

Сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 17.07.1998 року (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є студентом денної форми навчання психолого-природничого факультету Рівненського державного гуманітарного університету (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_3 має право на отримання аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років.

Разом з тим, згідно роз'яснень, що містяться у ч. 3 п. 17 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200, 201 СК України і врахував, що відповідач ОСОБА_4 потребує лікування у зв'язку із перенесеним захворюванням на гепатит, має на утриманні матір, яка, згідно довідки ЛКК КЗ "ЦПМСД" смт. Демидівка № 202 від 05.08.2016 року, потребує постійного амбулаторного лікування та стороннього догляду (а.с. 27, 29-13), а також інші обставини справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Отже, судом першої інстанції під час вирішення спору правильно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами правильно визначено закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко