Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

копія
Справа № 401/2948/16-ц Провадження № 2/401/1247/16

22 листопада 2016 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Страшні О.Е.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Потаніної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Світловодського міськрайонного суду цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів з позивача, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, та про припинення стягнення аліментів на утримання доньки з нього на користь відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу з ОСОБА_3 (далі - Відповідач) мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання у 2007 році їх шлюбу, залишилася проживати з відповідачем до листопада 2015 року. На підставі рішень Світловодського міськрайонного суду від 23 листопада 2006 року та від 21 червня 2010 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки, які він сплачував до грудня 2015 року. Після розірвання шлюбу він створив нову сім'ю і має двох неповнолітніх дітей. Відповідач також створила нову сім'ю і від другого шлюбу має малолітню дитину. 28 листопада 2015 року донька ОСОБА_6 повідомила йому, що відповідачка ОСОБА_3 вигнала її з дому, він прийняв доньку і з того часу донька мешкає з ним та його родиною. Влітку 2016 року він з дружиною та дітьми переїхали проживати в м. Київ де мешкають в орендованій квартирі. Він та його дружина працюють, а діти навчаються. Дочка ОСОБА_6 у серпні 2016 року вступила до Київського технікуму готельного господарства де навчається на денній формі навчання. Оскільки з грудня 2015 року його донька ОСОБА_6 фактично проживає з ним, просив суд визначити місце проживання дочки разом з ним, та з вказаних підстав припинити стягнення з нього аліментів на утримання дочки на користь відповідача починаючи з часу проживання дитини з ним, тобто з грудня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що дійсно після розлучення з позивачем вона проживала з дочкою ОСОБА_6 до кінця листопада 2015 року. Вона перебуває в другому шлюбі від якого має малолітню дитину. За рішенням суду позивач сплачував на її користь на утримання дочки ОСОБА_6 аліменти до грудня 2015 року. Наприкінці листопада 2015 року дочка ОСОБА_6 дійсно перейшла жити до позивача - колишнього її чоловіка і з того часу вони не спілкуються. Дійсно на даний час дочка ОСОБА_6 поступила в Київський технікум готельного господарства, та мешкає в м. Києві. Оскільки вона не знає в яких умовах мешкає її донька, тому заперечує проти визначення місця проживання дочки з позивачем. Також відповідачка зазначила, що не має претензій до позивача з приводу несплати ним з грудня 2015 року аліментів на утримання дочки, так як дочка дійсно з грудня 2015 року не проживає з нею та не знаходиться на її повному утриманні.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позов є передчасним, оскільки дитина, якій виповнилося 14 років, вже самостійно визначила з ким із батьків вона буде проживати.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради в судовому засіданні просив врахувати думку дитини, якій виповнилося чотирнадцять років, та яка з задоволенням живе з її рідним батьком в м. Києві де і навчається в технікумі, і не бажає жити зі своєю матір'ю у Світловодську. Щодо вирішення спору представник покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засіданні не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги та висновок Органу опіки та піклування від 17 листопада 2016 року підтримує в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_8 пояснила, що є бабусею ОСОБА_6, яку наприкінці листопада 2015 року мати ОСОБА_3 направила жити до свого батька, який приходиться свідкові сином. Позивач забрав свою дочку до себе і з того часу дитина живе у свого батька, на даний час в м. Києві, де вступила і навчається в технікумі.

З наданих сторонами доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02 лютого 2007 року, та вони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення сторін проживала з відповідачкою в м. Світловодську.

На підставі рішень Світловодського міськрайонного суду від 23 листопада 2006 року та від 21 червня 2010 року з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, які він сплачував до грудня 2015 року.

З розрахунку державного виконавця від 18 липня 2016 року видно, що станом на 01 грудня 2015 року заборгованість по аліментам у позивача перед відповідачем відсутня.

Позивач перебуває у зареєстрованому у 2008 році шлюбі, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

З 28 листопада 2015 року неповнолітня ОСОБА_6 стала проживати в родині позивача - свого батька в м. Світловодську.

З липня 2016 року родина позивача ОСОБА_1, в тому числі неповнолітня ОСОБА_6, проживає в Києві.

З 01 вересня 2016 року неповнолітня ОСОБА_6 навчається в Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання на 1-му курсі. Термін навчання по 01 лютого 2020 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб, допитавши свідка, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що сторони заявили про те, що ними надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач і відповідач від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час виникнення спору досягла чотирнадцяти років.

Як позивач, так і відповідач, після розірвання свого шлюбу, створили нові сім'ї в яких у них народилися діти.

Сторони пояснили суду, що до 28 листопада 2015 року неповнолітня ОСОБА_6 проживала у гуртожитку в м. Світловодську зі своєю матір'ю - ОСОБА_3

28 листопада 2015 року неповнолітня ОСОБА_6 залишила місце проживання у своєї матері, та стала проживати у свого батька ОСОБА_1 та його родиною, що відповідачем не оспорювалося.

В судовому засіданні відповідачка вказала, що після зміни у грудні 2015 року її дочкою місця свого проживання вона не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дочки з нею.

Вказане доводить, що відповідач ОСОБА_3 фактично погодилася зі зміною її дочкою місця проживання.

При цьому, суд враховує, що відповідачка під час розгляду справи не скористалася своїм правом на пред'явлення зустрічного позову для визначення місця проживання дочки з нею.

Відповідно до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.3 статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, змінивши своє місце проживання та перейшовши жити від матері до свого батька неповнолітня ОСОБА_6, яка досягла чотирнадцяти років, скористалася встановленим ч.3 ст.161 СК України правом самостійного визначення свого місця проживання.

Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки вони є передчасними, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так, відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, отже сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, і між ними існує спір, який має бути вирішений.

Позивач скористався своїм правом звернення до суду для вирішення спору про визначення місця проживання дитини.

Згідно ч.1 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом достовірно встановлено, що у червні 2016 році неповнолітня ОСОБА_6 закінчила навчання у 9-му класі ЗОШ №5 м. Світловодська, отримала неповну середню освіту, та у липні 2016 року разом зі своїм батьком переїхала жити до Києва, де вона проживає з батьком в його родині, та поступила і навчається в Київському технікумі готельного господарства на денній формі навчання на 1-му курсі. Термін навчання по 01 лютого 2020 року.

Вказані обставини мають істотне значення для визначення місця проживання дитини з батьком.

Крім цього, в судовому засіданні заслухана думка неповнолітньої ОСОБА_6, яка суду розповіла, що у листопаді 2015 року її мати вигнала з дому, тому вона прийшла жити до свого батька. Після завершення навчання у школі вона з батьком переїхала жити до Києва, де вона поступила та навчається на денній формі навчання в технікумі. Їй дуже подобається жити у батька та в його родині в Києві, до матері повертатися вона не бажає.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, тощо, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у своєму висновку, наданому в даній справі, від 17 листопада 2016 року зазначає, що з листопада 2015 року ОСОБА_6, 2001 року народження, постійно мешкає з батьком, який займається її вихованням та утриманням. На даний час родина проживає в АДРЕСА_1, де створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Батько дитини ОСОБА_1 має постійне місце роботи та стабільний дохід, створив всі умови для гармонійного розвитку доньки. Неповнолітня навчається в Київському технікумі готельного господарства. Неповнолітня ОСОБА_6 на комісії виявила бажання і надалі проживати з батьком та його родиною. Орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 слід визначити її місце проживання з її батьком ОСОБА_1, а тому його позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача щодо припинення з 01 грудня 2015 року стягнення з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд враховує, що фактично дитина не проживає та не знаходиться на повному утриманні відповідачки з 28 листопада 2015 року.

В силу положень ст.ст.179-182 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, та з ким проживає дитина, і мають використовуватися за цільовим призначенням - на утримання дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка на користь якої за вищевказаним рішенням суду стягуються з позивача аліменти, фактично з 28 листопада 2015 року не проживає з дитиною, і повністю дитину не утримує. Дитина проживає з платником аліментів.

Відповідачка в судовому засіданні достовірними доказами доводи позивача про припинення стягнення аліментів не спростувала, та заявила, що фактично не має до ОСОБА_1 претензій щодо несплати аліментів з грудня 2015 року, так як дочка з вказаного часу проживає з позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.18 СК України способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

На підставі викладеного, враховуючи, що дитина з 01 грудня 2015 року фактично не перебувала на повному утриманні відповідачки, утриманням дочки займається відповідач, тому на даний час відпали підстави для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, а тому в цій частині позовні вимоги також слід задовольнити, та припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліменти з 01 грудня 2015 року.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 27, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст.18, 161, 179-182 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів з позивача - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Стягнення аліментів на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, припинити з 01 грудня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд поданням апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особою, яка не приймала участі в судовому засіданні у той же термін з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик