У х в а л а

іменем україни

10 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Криворудської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю).

Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області з заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 03 лютого 2016 року їй відмовлено у прийнятті заяви у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що такий строк нею пропущено з поважних причин, оскільки вона перебувала у Російській Федерації, а повернутися до України протягом шестимісячного строку після смерті матері не могла у зв'язку з воєнно-політичною ситуацією та тим, що працевалаштована за кордоном, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, строком у три місяці.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що доказів на підтвердження поважності причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини, не надано.

При цьому, квиток на потяг, згідно з якого ОСОБА_4 прибула з м. Москви до м. Красилів Хмельницької області 24 січня 2016 року не може бути беззаперечним доказом того, що протягом усього часу після смерті матері позивач перебувала за кордоном та була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

З огляду на вказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку про недоведеність позовних вимог.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська