АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/4720/14-ц Головуючий в І інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/791/189/16 Доповідач: Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності та поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності та поділ майна,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що в 2010 році вона уклала з відповідачем шлюб, в період якого ними спільно було зроблено реконструкцію житлового будинку №15 по вул. Комунарів у м. Гола Пристань Херсонської області, свідоцтво про право власності на який останній отримав 19.01.2012 року.

У зв'язку з тим, що майно суттєво збільшило свою вартість, зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами разом із закріпленою за ним земельною ділянкою став об'єктом спільної власності подружжя разом.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати, що вказаний будинок та земельна ділянка є об'єктами спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею у звязку з цим право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у м. Гола Пристань Херсонської області по вул. Комунарів, 15, а також на ? частини земельної ділянки площею 0,0907га за цією ж адресою.

ОСОБА_5 пред'явив в суді зустрічний позов про визнання права власності й поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за договором купівлі-продажу від 11.11.2003 року він став власником будинку №15 по вул. Комунарів у м. Гола Пристань, який в період з квітня по липень 2009 року частково реконструював, а 19.01.2012 року отримав свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

09 вересня 2010 року за рішенням Голопристанської міської ради йому безоплатно було передано у власність земельну ділянку площею 907кв.м по вул. Комунарів,15, а 28.04.2011 року він отримав державний акт про право власності на цю ж земельну ділянку.

У зв'язку із здійсненою ним реконструкцією загальна площа будинку збільшилася на 8,1кв.м, право власності на який та земельну ділянку відповідачкою оспорюється.

В період шлюбу будинок та земельна ділянка, які знаходяться по вул. Набережній, 264 у м. Гола Пристань, що належали його матері ОСОБА_7, були переоформлені через укладення договору купівлі-продажу на ім'я його колишньої дружини ОСОБА_6 JI.A. й стали об'єктами спільної власності, що відповідачкою після розірвання шлюбу не визнається.

З посиланням на ст. 392 ЦК України, ст. 120 ЗК України та положення норм Сімейного кодексу України, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок по вул. Комунарів, 15 у м. Гола Пристань Херсонської області й земельну ділянку, за вказаною адресою, а також здійснити поділ будинку та земельної ділянки, що знаходяться по вул. Набережній, 264 у м. Гола Пристань Херсонської області.

Рішенням від 21 вересня 2015 року суд відмовив у задоволенні позовів.

В окремо поданих апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 JI.A. просять рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог, крім визнання за ОСОБА_5 права власності на будинок №15 по вул. Комунарів у м. Гола Пристань, скасувати та ухвалити нове, яким ці вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої доводи тим, що суд першої інстанції поверхово дослідив обставини справи, не перевірив правовстановлюючі документи на спірне майно, дав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам та постановив необґрунтоване й помилкове рішення.

Письмові заперечення на апеляційні скарги до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, а ОСОБА_5 частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2010 року сторони уклали шлюб, який за рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2014 року, яке набрало чинності 29 квітня цього ж року, розірвано.

До укладення шлюбу 11.11.2003 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбав будинок №15 по вул. Комунарів в м. Гола Пристань Херсонської області, жилою площею 35,8кв.м

Виконавчий комітет Голопристанської міської ради своїм рішенням №193 від 28.10.2009 року «Про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок» вирішив надати містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок ОСОБА_5 на будівництво нежитлової прибудови до житлового будинку 3,60 х 8,50м, гаража 4,0 х 8,0м, котельні 2,80 х 1,50м, погребу 2,0 х 2,60м, туалету-душу 1,40 х 2,90м по вул. Комунарів, 15 в м. Гола Пристань згідно з додатком № 6.

Відповідно до дозвільних документів й за власним уявленням власник ОСОБА_5 здійснив певні прибудови та переобладнання зазначеного будинку, а в період будівельної амністії 10.11.2011 року оформив в передбаченому законом порядку Декларацію про готовність обєкта до експлуатації щодо цього обєкта нерухомості.

В зазначеному документі міститься інформація про початок будівництва у 2004 році та закінчення його у 2005 році. Загальна площа будівлі складає вже 75,1кв.м., маються опис та характеристика нежитлових прибудованих допоміжних приміщень.

За встановленим Тимчасовим положенням про реєстрацію власності на нерухоме майно 16.01.2012 року ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на цей обєкт, а в період його оформлення 04.05.2011 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0907га за цією ж адресою.

В період шлюбу 12.11.2012 року за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу ОСОБА_6 придбала у матері свого чоловіка ОСОБА_7 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Набережна, 264 в м. Гола Пристань загальною площею 40,7кв.м, а також земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1000га.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив, що спірний будинок №15 по вул. Комунарів в м. Гола Пристань є обєктом спільної сумісної власності подружжя й те, що ОСОБА_6 своєю працею, внеском чи коштами приймала участь в його переобладнанні в процесі проживання з відповідачем ОСОБА_5 однією сімєю, тому правомірно відмовив у задоволенні первісного позову з наведених в судовому рішенні підстав.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, вважає їх правильними й такими, що відповідають встановленим у справі обставинам та наданим сторонами за правилом змагальності доказам, яким суд в їх сукупності дав правильну оцінку.

Позивач ОСОБА_6 не надала як в суд першої, так і апеляційної інстанції належних та допустимих доказів про її участь у незначному збільшенні загальної площі будинку її колишнього чоловіка й не довела, що вона була обмежена у реалізації свого права в місцевому суді.

Отримання ОСОБА_5 правовстановлюючого документа на узаконені прибудови до житлового будинку 19.01.2012 року, що за письмовими доказами й поясненнями свідків підтверджує здійснення цього до початку спільного проживання сторін, не є підставою для визнання цього будинку спільною власністю подружжя й права власності позивача на певну частку в цьому нерухомому майні та закріпленій за ним приватизованій земельній ділянці.

Доводи апелянта ОСОБА_6 щодо неправильної оцінки судом зібраних у справі доказів та невідповідності покладених в основу рішення висновків суду щодо відмови у задоволенні її позову позбавлені правового обґрунтування і не були підтверджені при перегляді справи судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_5 щодо незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про поділ будинку №264 по вул. Набережна у м. Гола Пристань та закріпленої за ним земельної ділянки, яка є самостійним обєктом права власності.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що сторонами у спорі не надано доказів в підтвердження того, що цей будинок належить на праві власності одній із сторін чи колишньому подружжю спільно.

Проте погодитися з цими висновками суду не можна з таких підстав.

Із змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 вбачається, що позивач порушив питання про поділ домобудівлі №264 по вул. Набережна у м. Гола Пристань та закріпленої за нею земельної ділянки, посилаючись на те, що ці обєкти були набуті подружжям в період шлюбу, зареєстровані на імя колишньої дружини, є спільною власністю подружжя, поділити які й надати правовстановлюючі документи титульний власник відмовляється.

В процесі розгляду справи місцевий суд не витребував у відповідача певні правовстановлюючі документи, не отримав цих відомостей із Державного реєстру речових прав та нерухоме майно при тому, що мав таку можливість й зобовязаний був вчинити це.

У висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17.07.2015 року експерт ОСОБА_8 припустився помилки щодо власника домобудівлі, на що суд уваги не звернув та використав інформацію з інвентарної справи, яка з урахуванням відповідних змін у чинному законодавстві, виявилася неповною та недостовірною.

Згідно з частинами 1,2 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При цьому відповідно до частини 1 статті 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в обґрунтування позову про поділ домобудівлі та земельної ділянки послався на набуте ним право власності на ? частину об'єкта нерухомості, яке він має право реалізувати у обраний ним спосіб шляхом відокремлення його частини будинку з господарськими будівлями й спорудами, підстав для обмеження в якому відповідно до положень закону, він вважає немає.

Поділ житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Отже, визначальним для поділу житлового будинку, що є об'єктом права спільної часткової власності, в натурі є розмір часток співвласників та технічна можливість його поділу.

Ці визначальні чинники за обставинами справи мають місце, а вирішення питання щодо поділу земельної ділянки безпосередньо повязане з порядком користування будинком, тому правильність вирішення цього питання, яке є окремою позовною вимогою, залежить від первісно заявленої позовної вимоги.

Таким чином, місцевий суд ухвалив помилкове рішення в межах його оскарження через хибне тлумачення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення спору й відповідно до положень ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спірний житловий будинок №264 по вул. Набережна у м. Гола Пристань та закріплена за ним земельна ділянка площею 0,1000га, яка є самостійним обєктом нерухомості, придбані сторонами у справі в період шлюбу й за визначеним Сімейним кодексом критерієм є спільною сумісною власністю подружжя, шлюб між яким розірвано. Цей правовий статус майна відповідач за зустрічним позовом в засіданні суду апеляційної інстанції визнала й іншого не доводить.

Згідно даних інвентарної справи БТІ, дослідженої судом апеляційної інстанції, до складу домобудівлі входять житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а» з приміщеннями: 1 коридор; 2 житлове; 3 кухня; 4 житлове; 1 тамбур, а також літ. «Б» літня кухня; літ. «Г» туалет; літ. «Д» душ; №1 помпа; №№2,3 огорожа.

За конструктивною характеристикою житловий будинок літ. «А» одноповерховий, конструктивна система стінова з несучими зовнішніми стінами.

В матеріалах цивільної справи є висновок судової будівельно-технічної експертизи №079/2014 від 17.07.2015 року, на застосуванні висновків якої судом сторони не наполягають /а.с. 37-53/.

В процесі перегляду справи судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_5 була призначена повторна судова будівельна-технічна експертиза, оформлена у вигляді письмового висновку №4 від 16.05.2016 року з додатками.

В цьому висновку експертом визначені варіанти поділу домобудівлі та земельної ділянки, з якими сторони та їх представники ознайомлені.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 погоджується на любий, крім першого, варіанту. Відповідач проти поділу будинку та землі заперечує.

Враховуючи позицію кожної із сторін у справі, суд вважає за можливе обрати другий варіант судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2016 року, оскільки він, на думку колегії суддів, є найбільш прийнятним з огляду на конструктивну характеристику житлового будинку, господарчих та побутових будівель і споруд, умови забудови земельної ділянки, реальної можливості обслуговування виділених кожному із співвласників часток як самостійних житлових обєктів в одній будівлі, незначне відхилення від ідеальної частки одного з співвласників, наявність у ОСОБА_5 іншого окремого будинку та мінімальне облаштування (реконструкцію) виділеної частки відповідачу ОСОБА_6

За наслідками вирішення спору з останньої підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати ним при подачі позову й апеляційної скарги судового збору в сумі 956грн. (249 + 707) та за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4 500грн., а всього 5 456грн.

В решті рішення місцевого суду не оскаржувалося й судом апеляційної інстанції не переглядалося.

На підставі ст.ст.60,71 СК України, ст.ст. 367,377 ЦК України, ст.ст.88,120 ЗК України, керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 про поділ домобудівлі та земельної ділянки скасувати і ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Поділити домобудівлю №264 по вул. Набережна в м. Гола Пристань Херсонської області з господарськими та побутовими будівлями і спорудами згідно другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №4 від 16 травня 2016 року.

Виділити у власність ОСОБА_5 в житловому будинку літ. «А» з прибудовою «а» приміщення:

- 4 (житлове) площею 15,1кв.м. вартістю 15 290грн.;

- 3-а (кухню) площею 4,6кв.м. вартістю 4 773грн.;

- літ. «Б» (частину) літньої кухні вартістю 9 902грн.;

- №1 (1/2) помпи вартістю 5 055грн.;

- №2 (6,7м) огорожу вартістю 285грн.

Вартість реальної частки ОСОБА_5 складає 35 305грн., що становить 48/100 частин домобудівні та на 2/100 менше вартості ідеально належної частки.

Виділити у власність ОСОБА_6 в житловому будинку літ. «А» з прибудовою «а» приміщення:

- 1 (коридор) площею 4,1кв.м. вартістю 4 152грн.;

- 2 (житлове) площею 7,0кв.м. вартістю 7 088грн.;

- 3 (кухню) площею 7,5кв.м. вартістю 7 783грн.;

- І (тамбур) площею 2,1кв.м. вартістю 3 173грн.;

- козирок вартістю 311грн.;

- літ. «Б» (частину) літньої кухні вартістю 8 646грн.;

- літ. «Д» душ вартістю 466грн.;

- літ. «Г» туалет вартістю 1 073грн.;

- №1 (1/2) помпи вартістю 5 054грн.;

- №2 огорожу вартістю 141грн.;

- №3 ворота вартістю 201грн.

Реальна частка ОСОБА_6 складає 38 088грн., що становить 52/100 частини домобудівлі та є на 2/100 частин більше вартості ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок компенсації за відхилення від ідеальних часток співвласників 1 391,5грн.

Зобовязати ОСОБА_5 здійснити:

демонтаж віконної коробки 1шт.;

розбору цегляної кладки 0,22м3;

зняти дверні полотна та коробки 2шт.;

закласти цегляною кладкою ділянки внутрішніх стін та встановити перегородки 0,71м3;

встановити двірні блоки (зовнішнього та внутрішнього) в камяних стінах 2шт.;

оштукатурити стіни 12,8кв.м.

Зобовязати ОСОБА_6 здійснити: розбору цегляної кладки 0,23м3 та встановити внутрішньо двірний блок б/у 1шт.

Поділити земельну ділянку по вул. Набережна, 264 у м. Гола Пристань згідно другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №4 від 16 травня 2016 року та додатку до неї №4.

Виділити у спільну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 земельну ділянку 3 площею 15,8кв.м.

Виділити у власність ОСОБА_5 земельну ділянку 1 площею 492,1кв.м. з виходом на вул. Набережну, в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А», частиною літньої кухні літ. «Б», ? помпи №1.

Виділити у власність ОСОБА_6 земельну ділянку 2 площею 492,1кв.м. з виходом на вул. Набережну, в тому числі під частиною житлового будинку літ «А» з прибудовою літ. «а», частиною літньої кухні літ. «Б», туалетом літ. «Г», душем літ. «Д», ? помпи №1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 5 456грн.

В решті рішення місцевого суду в межах його оскарження залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

судді: Л.П. Воронцова

ОСОБА_3