АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/5012/13-ц Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М.
Номер провадження 22-ц/791/139/16 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 про визнання доручення недійсним

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 про визнання доручення недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за своє життя її мати ОСОБА_4, висловлювалась, що після її смерті, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 15 по пров. Гаражний в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області перейде до неї, як дочки, яка доглядала та утримувала мати.

Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 27.12.2001 року, стало відомо, що вказаний будинок відчужено на підставі договору дарування від 20.12.2001 року, укладеного на підставі доручення від 19.12.2001 року, яким уповноважено ОСОБА_5, від імені ОСОБА_4, подарувати спірний житловий будинок ОСОБА_3.

Вважає, що її мати ОСОБА_4, не мала наміру на відчуження будинку на користь ОСОБА_3, вказане доручення не підписувала, та через стан здоровя не мала можливості прибути до сільської ради для складання цього доручення, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали намір без її відома та згоди відчужити спірний будинок.

Крім того, посвідчення доручення на дарування будинку не відноситься до компетенції сільських рад, а тому Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області не мала законних підстав на видачу цього доручення.

Просила визнати недійсним доручення від 19.12.2001 року, посвідчене Чорнобаївської сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень позивачки в ході розгляду справи, недійсність довіреності, посвідченої нотаріально 19.12.2001р., остання повязувала із тим, що вказана довіреність посвідчена посадовою особою сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення такої нотаріальної дії. Доручення за своїм змістом не відповідає вимогам законодавства та не внесено у Єдиний державний реєстр доручень, підпис ОСОБА_4 підроблений, оскільки остання через хворобу сама не могла зявитись у приміщення сільської ради для вчинення нотаріальної дії.

Вимоги до змісту та форми довіреності встановлені положеннями ч.1 ст.64, ч.1 ст. 65 УК УРСР (в редакції чинній з 01.01.1964р, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), згідно яких, довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність для укладання угод, що потребують нотаріального посвідчення, повинна бути нотаріально посвідчена.

У відповідності до ч.2 ст. 37, ст.41 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р., в населених пунктах де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських рад наділені повноваженнями вчиняти нотаріальні дії, визначені у ч.2 ст.37 Закону, а саме у п.2 - посвідчувати доручення в приміщенні виконавчого комітету відповідної ради (ч.1 ст.41 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2001 року секретарем Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в приміщенні сільської ради нотаріально посвідчено доручення, яким довіритель ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 подарувати належний їй будинок по пров. Гаражному,15 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області ОСОБА_3

Довіреність видана без права передоручення строком на шість місяців до 19.06.2002р. В тексті доручення довіритель поставила свій підпис.

Запис про вчинення нотаріальної дії внесено у реєстр нотаріальних дій за порядковим номером 232, що відповідає вимогам п.18 та п.19 Інструкції «Про вчинення нотаріальних дій, посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.08.1994р.№ 22/5, зареєстрованим в Мінюсті 26.10.1994р. №256/466.

Суд визнав встановленим, що за посадовими обовязками, секретар Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області відповідає за посвідчення нотаріальних дій, що встановлено рішенням цієї ради від 30.03.2001р. № 19 (а.с.174-175 т.1).

За викладених обставин справи, які жодна із сторін не заперечувала, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо дотримання посадовою особою порядку посвідчення доручення та наявності встановлених законодавством повноважень на вчинення таких нотаріальних дій.

Крім того, відповідає вимогам законодавства і текст нотаріально посвідченого доручення, оскільки вказана нотаріальна дія вчинена посадовою особою органу місцевого самоврядування, здійснена у відповідності до встановленого порядку та в межах наданих повноважень. Текст посвідченого документа, який викладений російською мовою не суперечить ст. 15 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 18, 20 Закону України «Про мови в УРСР», чинному на час здійснення нотаріальної дії, де встановлено, що нотаріальне діловодство в сільських радах ведеться тією мовою, якою в даній місцевості здійснюється судочинство, а саме мовою прийнятною для населення даної місцевості.

Не спростовують висновок суду щодо дотримання порядку вчинення нотаріальних дій і посилання ОСОБА_2 на той факт, що довіреність не внесена у Єдиний реєстр доручень, оскільки у відповідності до змісту Положення про Єдиний реєстр довіреностей, посвідчених в нотаріальному порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.05.1999р. № 29/5 в редакції наказу від 31.08.1999р. № 52/5, чинній на час посвідчення довіреності, сільська рада не наділена повноваженнями внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру довіреностей, оскільки згідно п. 2.1, 2.2 внесення реєстраційного запису в Єдиний реєстр довіреностей здійснює реєстратор, яким є Міністерство юстиції, та Реєстратор, яким є держпідприємство «Інформаційний центр». Користувачами реєстру є державні і приватні нотаріуси, та установи, які уклали відповідні угоди на користування реєстром.

Отже, за своїм статусом сільська рада не наділена повноваженнями особи, що має право вносити запис у єдиний реєстр довіреності. Відсутність в реєстрі реєстраційного запису не встановлює недійсності вчиненої нотаріальної дії уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, у відповідності до наведеного вище порядку та з дотриманням норм Закону України «Про нотаріат».

Також, неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо підробки оспореного позивачем доручення, оскільки за висновком експерта від 10.07.2015р. при дослідженні підпису «Ющенко» у довіреності від 19.12.2001р. підробки не виявлено. ( а.с.20-29 т.2).

Крім того, в ході апеляційного перегляду справи предметом перевірки були і доводи позивачки, щодо відповідності підпису ОСОБА_4 тим зразкам, які надані для експертного порівняння. Для встановлення справжності її підпису на довіреності апеляційним судом призначена експертиза.

Проте, згідно повідомлення експертної установи від 20.05.2016р., ухвала суду від 29.03.2016р. залишена без виконання, справа повернута через неможливість надання висновку додаткової судової почеркознавчої експертизи через недостатність зразків підписів ОСОБА_4, а тому відповісти на поставлене в ухвалі питання не надається можливим. ( а.с.112 т.3).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України обовязок надання доказів на підтвердження фактів, якими обґрунтовані заявлені вимоги, покладений на сторони. На суд, у відповідності до ст. 10 цього Кодексу, покладений обовязок сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, здійсненню прав учасників судового розгляду.

Враховуючи, що твердження позивачки щодо підробки оспореної довіреності ґрунтуються лише на її припущеннях, тоді як належні та допустимі докази факту підробки відсутні. Крім того, за браком достатньої кількості зрізків підпису ОСОБА_4 для проведення почеркознавчої експертизи, а також за відсутності інформації про можливість їх отримання на вимогу суду, слід визнати правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог із викладених позивачкою підстав.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________ Н.В.Орловська

Судді: ____________ О.В.Кутурланова

____________ ОСОБА_1