Справа № 344/1318/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1226/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3.,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про солідарне стягнення у порядку регресу 215704,44 грн., за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом і зазначав, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2014 року в порядку регресу на його користь стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №IFIU0GA00000226 ВІД 19.06.2006 рокуу розмірі 122180 грн. 16 коп. та 1000 грн. витрат на правову допомогу. Проте відповідачі у добровільному порядку не повернули зазначені кошти внаслідок чого на підставі ст.625 ЦК України зобовязані сплатити 215704,44 грн.як 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та 2000 грн. за надання правової допомоги.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційгну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у порядку регресу 83829,44 грн., вказуючи на те, що він відмовився від позову в частині стягнення таких коштів тільки з ОСОБА_6. Проте щодо позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 він не відмовлявся, що не було враховано судом першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходитв з того, що позивач подав заяву про залишення його позову без розгляду у звязку із позасудовим вирішенням спору між сторнами.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 предявив позов до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про солідарне стягнення у порядку регресу 215704,44 грн. та 2000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є лише позивач і відповідач.

За змістом ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду із заяву про залишення його позову без розгляду.

Судом встановлено, що 5 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_6, посилаючись на те, що між ними спір вирішений у добровільному порядку (а.с.58).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Відмова позивача від позову - це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду. Ця правомочність належить до числа більш істотних, тому головуючий зобов'язаний роз'яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

Разом з тим, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про солідарне стягнення у порядку регресу 215704,44 грн., суд першої інстанції зазначенних вимог закону не врахував та в порушення п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не звернув уваги, що позивачем не подавалась заява про залишення без розгляду предявленого ним позову, а була подана заява про закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_6.

Отже, висновок суду не відповідає обставинам справи, так як суд не мав законних підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2

За таких обставин, у зв'язку з порушенням районним судом норм процесуального права та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, оскаржувана ухвала про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2016 року про залишення без розгляду позововної заяи ОСОБА_2 скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з дня проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

ОСОБА_8