Справа 431/1645/16-ц
Провадження № 2/431/516/16
13 червня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області, у складі:
головуючого судді Березка О.М.,
за участю секретаря Войтенко А.О.,
позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Старобільський молокозавод» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Старобільський молокозавод» про відшкодування матеріальних збитків та матеріальної шкоди. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А№ 435152, виданого Луганською державною адміністрацією 18.08.2006 року та інвалідом війни 2-ї групи по захворюванням, повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії Є №109842 виданого 06.05.2009 року (безтерміново), довідкою МСЕК сер. 2-20 СМ № 096298 від 05.05.2009 року та Експертним висновком сер. 2-20 СУ № 037260 від 05.05.2009 року. На час призову на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він працював на посаді електрослюсаря на ЗАТ «Старобільський ЗЗНМ» правонаступником якого, згідно рішення №529 від 26.08.1996 року є ПАТ «Старобільський молокозавод», який згідно ст. 15 Закону України №796-12 від 28.02.1991 року відповідальне за розрахунок та надання довідки про заробітну плату, за роботу на ЧАЕС і в зоні відчуження.
У відповідності до ОСОБА_2 КМУ України №1210 від 23.11.2011року основним документом для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, запроваджена довідка встановленого зразка - форма 122 про оплату праці за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.
Згідно вищезазначеної постанови Управління пенсійного Фонду України в Старобільському районі повинно було до 01.01.2012 року здійснити перерахунок пенсії згідно матеріалів його пенсійної справи, та на дану дату цього зроблено не було, зважаючи на невідповідність законодавству довідки про його заробітну плату, за участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яку надало ПАТ «Старобільський молокозавод».
12.01.2012 року, ПАТ «Старобільський молокозавод» надав позивачу довідку без перерахування заробітної плати за час роботи в зоні відчуження, для подальшого подання її до управління ПФУ в Старобільському районі.
Розрахунок заробітної плати повинен бути здійснений згідно нормативних документів, які регулюють порядок розрахунку та оплати праці для осіб, які приймали участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС а саме ОСОБА_2 Мінісрів УРСР від 10.06.1986 року № 297-7, ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 06.01.1988року № 12-р, постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43, розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031- рс, постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 08.05.1986 року № 168-5, Основними положеннями по обліку праці і заробітної плати у промисловості і будівництві, затвердженими Держкомпраці СРСР, Мінфінансів СРСР від 27.04.1973 року. Незважаючи на те, що ці нормативні документи є документами прямої дії, ПАТ «Старобільський молокозавод» вони були трактовані на свій власний розсуд та неодноразово проігноровані такі параметри заробітної плати як: кратність оплати праці на відповідних об'єктах ЧАЕС, відображення премії в розмірі 60%, за роботу на ЧАЕС та в зоні відчуження, з урахуванням підвищеного тарифу та показників кратності.
Таким чином, показники його заробітної плати за участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС були занижені в декілька разів. Рішенням Старобільського районного суду від 17.06.2013 року по справі № 2/431/626/13 позов був задоволений в повному обсязі, дії ПАТ «Старобільський молокозавод» щодо відмови у розрахунку заробітної плати та видачі довідки за період роботи в зоні відчуження з 29.09.1986 року по 29.01.1987 року визнані протиправними та було зобов'язано ПАТ «Старобільський молокозавод» провести розрахунок його заробітної плати за період з 29.09.1986 року по 29.01.1987 року у відповідності до вимог закону та надати йому довідку форми 122 про оплату праці за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 p.p. у відповідності до вимог закону. Після того, як рішення суду набрало чинності, ПАТ «Старобільський молокозавод» рішення було виконане, надана довідка № б/н від 29.10.2013 року про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, та з 29.09.1986 року по 29.01.1987року.
08.11.2013року Управлінням пенсійного Фонду України в Старобільському районі було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до наданої довідки про заробітну плату від 29.10.2013 року б/н.
18.02.2013року позивач отримав в ПАТ «Старобільський молокозавод» уточнюючу довідку про заробітну плату № 12/13-731 та повторно звернувся до УПФУ для перерахунку пенсії, але отримав відмову.
Лише після звернення до суду з адміністративним позовом,01.01.2014 року ПФУ в Старобільському районі у повній відповідності до довідки № 12/13-731 від 18.12.2013року позивачу була перерахована пенсія з більшої заробітної плати.
Крім того, йому була завдана значна моральна шкода в розмірі 10 000 грн., оскільки на протязі тривалого часу були порушені його права, гарантовані Законом. Умисне ігнорування законодавства, яке регулює порядок оплати праці осіб, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, посадовими особами ПАТ «Старобільський молокозавод», умисне ігнорування наданих ним документів, підтверджуючих його перебування на обєктах ЧАЕС і в зоні відчуження, принесло йому значні моральні страждання, а з початку розгляду питання в суді, де для його здоровя, як інваліда чорнобильця, були значні психоемоційні навантаження, його стан погіршився. Необхідність тривалого відвідування судових засідань, бухгалтерії ПАТ «Старобільський молокозавод», Управління пенсійного Фонду, юридичні консультації і підготовку документів у адвокатів, постійна потреба значних коштів на все це, та як результат знаходження в стані постійного негативного стресу, призвели до значного погіршення стану його здоров'я, і незважаючи на постійне відповідне лікування.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив суд стягнути з ПАТ «Старобільський молокозавод» на його користь матеріальні збитки в розмірі 67 067 грн. 31 коп., інфляційні нарахування в сумі 59 400,46 грн.,три проценти річних 1748,25 грн. моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також віднести на рахунок ПАТ «Старобільський молокозавод» судові витрати.
В судове засідання представник відповідача ПАТ «Старобільський молокозавод» не зявився, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. про що в матеріалах справи маються повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Позивач звернувся з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої йому відповідачем внаслідок протиправних дій відповідача, а саме відмови відповідача надати позивачу розрахунок заробітної плати та довідки за період роботи на Чорнобильскої АЕС та в зоні відчуження.
Судом досліджено рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 червня 2013 року (а.с. 17-18). Згідно вказаного рішення, були визнані протиправними дії ПАТ «Старобільський молокозавод» щодо відмови позивачу у розрахунку заробітної плати та видачі довідки за період роботи в зоні відчуження з 29 вересня 1986 року по 29 січня 1987 року.
У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, факт протиправності дій відповідача щодо прав позивача є встановленим та доказуванню при розгляді цивільній справі не підлягає.
У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Таким чином, спосіб захисту, обраний відповідачем у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди є таким, що відповідає діючому законодавству.
У відповідності до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом досліджені довідки про отримання позивачем пенсії (а.с. 33-35), згідно яких встановлено, що розмір пенсії позивача з січня 2014 року, тобто з моменту перерахунку позивачу пенсії, на підставі виданої у відповідності до постанови Старобільського районного суду від 01 грудня 2015 року, довідки, значно збільшився.
У звязку з цим, суд приходить до висновку про доведеність факту недоотримання позивачем пенсії внаслідок протиправних дій відповідача.
У відповідності до ст. ст. 23, 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Суд вважає обґрунтованими вимоги щодо завдання позивачу моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, так як внаслідок цих протиправних дій він тривалий час отримував не в повному обсязі пенсійне забезпечення, на яке він мав право як учасник ліквідації аварії на Чорнобильскої АЕС, вимушений був звернутись за захистом своїх прав до суду.
В той же час, у відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахування викладеного суд вважає розумним та справедливим визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.
В частині стягнення з відповідача грошової компенсації згідно індексу інфляції за період часу з січня 2012 року по березень 2016 року у розмірі 59 400грн. 46 коп. та 3% річних у розмірі 1748грн,25 коп. - відмовити, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що у відповідача ПАТ "Старобільський молокозавод" відсутні будь-які грошові зобовязання перед позивачем.
Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Старобільський молокозавод» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Старобільський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. М. Березка