Справа № 500/5334/16-ц
Провадження № 2/500/2923/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить: визнати дійсним договір № 6500 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області, укладений 26.07.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку, мотивуючи тим, що 26.07.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і нею був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області, який зареєстрований Одеською товарною біржею, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору. Позивач відкрито володіє та користуються житлом, проте фактично являючись власником житла, вона позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 26.07.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений договір № 6500 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3, ОСОБА_1 купили житловий будинок з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстрований Одеською товарною біржею 26.07.2001 року за № 6500. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п.5 договору, у виконання умов укладеного договору ОСОБА_3, ОСОБА_1 проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на зазначений житловий будинок, який було видано у 2008 році та у якому зазначені власниками житлового будинку №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Бушуєв ОСОБА_4 (1/2 частка), ОСОБА_1 (1/2 частка). Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №052818, виданого повторно 28.04.2006р., ОСОБА_3 помер 27.01.2006 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину зазначеного вище будинку, оформили його дружина ОСОБА_1 (2/3 часток будинку), син ОСОБА_5 (1/3 частину будинку, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2008р. та Витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2008р.

Відповідно до довідки №1751 від 17.11.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» власниками житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області, являються: ОСОБА_1 3/4 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМА №908394 від 22.12.2008р., виданого Ізмаїльською нотаріальною конторою, реєстр №3-8441, та договору купівлі-продажу №6500 від 26.07.2001р., посвідченого Одеською товарною біржею; ОСОБА_6 1/8 частка на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 30.10.2006р., ухвали Апеляційного суду Одеської області б/н від 24.01.2007р., ухвали ВСУ від 06.08.2007р.; ОСОБА_5 3/8 (помилково вказано замість 1/8) частка на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМА №908393 від 22.12.2008р., виданого Ізмаїльською нотаріальною конторою, реєстр №3-8442, що підтверджено також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно за №69558959 від 03.10.2016р. Як вбачається з доданих до довідки документів та матеріалів інвентарної справи, ОСОБА_5 належить саме 1/8 частка означеного житлового будинку.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, виконано всі умови договору, одна із сторін договору померла, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір № 6500 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області, укладений 26.07.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області (згідно договору № 6500 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами №34 по вул. Дружби в м. Ізмаїл Одеської області, укладеного 26.07.2001 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2016р.

Суддя: ОСОБА_7