Справа № 577/3499/16-ц
Провадження № 2/577/1265/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

при секретарі Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про стягнення 417 775 грн. 40 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, доповнивши підстави вимог, просить стягнути з ПАТ Банк Фінанси та Кредит (далі Банк) 417 775 грн. 40 коп. банківського вкладу за депозитним договором №331832/276125/1-14 від 29.12.2014 року укладеним між нею та Банком.

На обгрунтування вимог зазначила, що за умовами наведеного депозитного договору, укладеного на два місяці, вона передала Банку 24418 доларів США під 10% річних. Проте по закінченню строку коштів не повернуто, а всі її письмові та усні звернення залишені без реагування. На даний час здійснюється процедура ліквідації Банка і Фондом гарантування вкладів їй виплачено відшкодування у розмірі 2000 000 грн. Отже виходячи із курсу долара до гривні, станом на 23.08.2016 року, Банк залишився винним ще 417 775 грн. 40 коп., які і просить стягнути.

Доповнивши підстави і не змінюючи спосіб захисту цивільного права шляхом стягнення наведеної суми коштів позивач також посилається на те, що після оголошення процедури банкрутства на підставі постанови НБУ №898 від 17.12.2015 року вона зверталася із письмовою заявою про повернення їй коштів, але відповідач незаконно не вніс її у список осіб, які є кредиторами і які мають право в період процедури банкрутства на задоволення вимог у другу чергу. Фактично штучно звільнив себе від обовязку повернення боргу. А тому просить захистити її право саме шляхом стягнення суми, а не будь-яким іншим.

Представник позивача за ордером та угодою адвокат ОСОБА_2 підтримала вимоги пославшись на обставини викладені вище.

Представник відповідача ПАТ Банк Фінанси та Кредит у судове засідання не зявився у черговий раз, про перебування справи у провадженні суду, а також час та місце проведення судового засідання знав, причини неявки не сповістив, заяви про відкладення не надходило. Отже, відсутність представника відповідача, з урахуванням тривалості розгляду справи, не є перешкодою для винесення судового рішення.

У поданих письмових запереченнях відповідач просить відмовити у задоволенні вимог з огляду на положення статей 26,45,49 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, зазначає, що Постановою НБУ №898 від 17.12.2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Фінанси та Кредит. Отже, подальші виплати по боргам повинні здійснюватись виключно на підставі наведеного Закону (а.с.24-27).

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази приходить до наступного висновку.

За приписами статей 10, 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони.

У статті 11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 29.12.2015 року між ОСОБА_1 і ПАТ Банк Фінанси та Кредит був укладений договір №331832/276125/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) Класік (а.с.2-8). Проте, по закінченню строку угоди кошти позивачу не повернуті до теперішнього часу, що і обумовило звернення до суду з позовом про їх стягнення.

Постановою Правління НБУ від 17.09.2015 року №612 ПАТ Банк Фінанси та Кредит був віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі чого за рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015 року в ПАТ Банк Фінанси та Кредит запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення Банка з ринку (а.с.28-29).

Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 року №898 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Фінанси та Кредит, а за рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №230 від 18.12.2015 року розпочато процедуру ліквідації (а.с.31), про що зроблено відповідне оголошення в газеті Голос України (а.с.32).

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої цієї статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Як зазначалося вище за рішеннями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спочатку була запроваджена тимчасова адміністрація, а пізніше розпочато ліквідацію Банку.

Отже, на момент ухвалення судового рішення у Банку вже введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року у справі №6-1123цс16.

З огляду на викладене також не заслуговує науваги суду посилання позивача, як на підставу примусового стягнення коштів, не внесення її у список осіб, які є кредиторами і які мають право в період процедури банкрутства на задоволення вимог у другу чергу після оголошення процедури банкрутства за її зверненням із письмовою заявою про повернення коштів, оскільки належним способом захисту в такому випадку є зобовязання відповідача про внесення позивача у список кредиторів, а не стягнення суми, про що ОСОБА_1 розяснювалось під час судового розгляду в порядку ст.10 ч.4 ЦПК України.

Керуючись: ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутніми при оголошенні рішення протягом того ж часу з дня отримання копії рішення.

Суддя Кравченко В. О.