Справа №216/511/15-ц
Провадження № 1/216/1060/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Мясоєдової О.М.,
за участю секретаря - Усік М.О.,
за участю представника позивача - Пивовара В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26 грудня 2005 року між Позивачем та ОСОБА_5 (Відповідач) було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, у національній валюті у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.
У відповідності до вимог ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Згідно ст. 1218 ЦК України «До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».
Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилася у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї».
Спадкоємці ОСОБА_5 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 31.09.2014 року.
У даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України «Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину». На виконання вимог даної норми закону Позивачем 22.09.2014 року була направлена претензія кредитора до Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори від 03.10.2014 року було зазначено, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином відповідач прийняв спадщину, до складу якої входить у тому числі, кредитні зобов'язання померлого Позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.
При цьому, згідно ст. 1296 ч. 3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що «спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю,але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України «Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено».
Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 1282 ЦК України - «у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі».
Станом на дату смерті, заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 26.12.2005 року становить 6965,78 грн., яка складається з наступного - 6965,78грн. - заборгованість за кредитом. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість, яка складає: 6965,78 грн. та судовий збір у сумі 243,60грн.
У судовому засіданні представник позивача Пивовар В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував, щодо постановлення заочного рішення.
Відповідачі, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили.
На підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові має бути відмовлено з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
29.12.2005 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1500 гривень, у національній валюті у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 11-17).
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.
У відповідності до вимог ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть .
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що на день смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 26.12.2005 року становить 6965,78 грн., яка складається з наступного - 6965,78 - заборгованість за кредитом.
22.09.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звертається до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із претензією кредитора, в порядку ст. 1218 ЦК України (а.с. 25).
За інформацією Першої Криворізької державної нотаріальної контори від нотаріальної контори від 13.10.2014 року було зазначено, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват Банк».
В даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_3 (його син) та дружина - ОСОБА_4.
Згідно з положенням статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (Спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3 ст.1268, статті 1269 ЦК України).
Так згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).
Таким чином спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Разом з тим необхідно враховувати наступне.
Оскільки зі смертю боржника зобв'язання по поверненню кредиту включається до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.
Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони повинні задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим, положення зазначеної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановленою статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії може реалізувати своє суб'єктивне право, а не строком позовної давності.
Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33 цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу.
Звернення до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитом, на думку суду, не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки у зв'язку з тим, що відносини між кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» і боржником кредитного договору ОСОБА_5 припинилися в зв'язку з його смертю, а його дружина та син сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту.
Також суд звертає увагу на ті обставини, що відповідачам пропонувалося задовольнити вимоги позивача шляхом направлення на адресу відповідачів листа - претензії, в якому пропонувалося відповідачам задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, так як у домовленості про інше між сторонами не було, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, про ще йдеться у ч.1 ст. 1282 ЦК України, тобто щоб кожен із спадкоємців, задовольнив вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (а.с. 28).
Матеріали справи не містять відомостей про погодження відповідачів із зазначеною пропозицією,що свідчить,що вони відмовились від одноразового платежу на адресу позивача, що відповідно абзацу 2 ч.2 ст. 1282 ЦУК України є підставою для відмови у задоволенні позову стосовно стягнення з відповідачів заборгованості спадкодавця,так як позивач у такому випадку має право вимагати стягнення боргу з майна спадкодавця.
З урахуванням того, що позивачем обрано спосіб захисту, що не відповідає вимогам закону (ст. 1282 ЦК України) - у позові ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити за безпідставністю.
Разом з цим, і вимоги Банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором не відповідають положенню ч.1 ст. 541, ч. 1 ст. 1282 ЦК України, оскільки солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі виконання зобов'язань спадкоємців перед кредитором, то кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.541,1281,1282 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 224-226 ЦПК України, суд -
В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Мясоєдова