Номер провадження: 22-ц/785/5910/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлова С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2016р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2015р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків за договором фінансового лізингу №00008264 від 20 серпня 2013р. в розмірі 57660грн.61коп.

Рішенням суду від 10 лютого 2016р. позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» було задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р. у розмірі 57660грн.61коп. Стягнуто в рівних частках з ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» судові витрати в сумі 1218грн., тобто по 609грн. з кожного (а.с.95-97).

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ТОВ «Порше Лізинг України», посилаючись на те, що суд у порушені вимог матеріального і процесуального права безпідставно задовольнив позов (а.с.106-110).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. в частині задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що відносно позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків слід провадження закрити, оскільки вказані вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства з урахуванням наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ТОВ «Постман» договір про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р., відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору. (а.с.13-29).

Відповідач ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» згідно Умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00009093 від №00008264 від 20 серпня 2013р. (а.с.13).

Задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» свої зобов'язання за договором фінансового лізингу виконав в повному обсязі, однак відповідач ТОВ «Постман» встановлені договором фінансового лізингу умови не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Однак, вирішуючи спір суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод від 1950р., кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013р. звернуто увагу на те, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман» 20 серпня 2013р. було укладено договір фінансового лізингу № 00008264, та за вказаним договором ОСОБА_2 виступив поручителем ТОВ «Постман». У звязку з тим, що боржник свого зобовязання не виконував, ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків в солідарному порядку саме з ТОВ «Постман» та його поручителя ОСОБА_2

Судова колегія, вважає, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Між тим, необхідно враховувати той факт, що у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до ст.ст.1, 12, 41 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно зі ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як зазначається в пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011р. «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

1) участь у спорі субєкта господарювання;

2) наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин;

3) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Отже, між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман», які є юридичними особами, виникли господарські правовідносини, тому позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків в частині вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказана позиція відповідає правовій позиції ВСУ висловленій в постанові №6-467цс15 від 01 липня 2015р., та постанові № 6-1737цс15 від 18 листопада 2015р.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, то колегія суддів на підставі ст. 307, 205, 310, 313 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та закриває провадження у справі у відповідній частині між юридичними особами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. скасувати в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам, провадження в цій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_4