Справа № 390/1188/16-ц
Провадження № 2/390/532/16
УХВАЛА

"23" листопада 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Терещенко Д.В., при секретарі Головацькій А.Б.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький заяву Фермерського господарства ОСОБА_4 в особі голови та засновника фермерського господарства ОСОБА_4 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ТОВ Агрофірма Відродження про визнання недійсним договору оренди землі від 11.05.2016 укладеним між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Відродження» та визнання поновленим договору оренди землі № 4 від 01.12.2005 року, який укладений між ОСОБА_5 та ФГ ОСОБА_6, в свою чергу ОСОБА_5 подала до суду зустрічну позовну заяву до Фермерського господарства ОСОБА_4, про визнання недійсною додаткової угоди від 25 квітня 2016 року до договору оренди землі від 01.12.2005 року, яка ухвалою суду від 23.11.2016 року обєднана в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав подану раніше заяву про забезпечення позову та просив заборонити ТОВ «Агрофірма «Відродження» та ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії та сільськогосподарські роботи, пов»язані з обробкою земельної ділянки, яка є власністю відповідача ОСОБА_5, до винесення рішення по даній справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що вказана земельна ділянка передана в оренду позивачу ще в 2005 році та до теперішнього часу із володіння позивача не витребовувалася. Ще до укладення відповідачами договору оренди, який є предметом спору, позивачем було здійснено навесні 2016 року посівні роботи на даній земельній ділянці і цієї осені мають проводитися роботи по обробці земельної ділянки на наступний посів навесні. Проте на початку осені, на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні позивача, до теперішнього часу, відповідач ТОВ «Агрофірма «Відродження» почав проводити роботи по землеустрою стосовно встановлення межових знаків із суміжними ділянками для проведення осінніх сількогосподарських робіт, тобто дії відповідача направлені на обробку земельної ділянки, які обмежують доступ позивача до земельної ділянки та свідчать про наміри відповідача приступити до фактичного її використання та обробки, а обробка ділянки призведе до виникнення конфлікту майнових інтересів між сторонами по справі, а також можуть бути спричинені збитки від проведених сільськогосподарських робіт. Таким чином, існує реальна небезпека заподіяння шкоди позивачу, а у разі ухвалення рішення на корись позивача, виконання судового рішення буде ускладнено, оскільки позивачу для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (пов»язаних з витребуванням земельної ділянки, звільнення земельної ділянки від майна належного ТОВ «Агрофірма « Відродження», стягнення збитків, тощо).

Представник відповідачів ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даної заяви, та зазначив, що ТОВ «Агрофірма «Відродження» ніякі дії на земельній ділянці не проводе, та взагалі не має наміру починати будь-які дії по її використанню та обробки до винесення рішення по справі. Навпаки на даний час саме позивач продовжує користуватися даною земельною ділянкою та сплачувати оренду плату відповідачу ОСОБА_5 Вважає, що забезпечення позовом таким шляхом, ніяким чином не пов»язане з предметом позову, позивач не просить відповідачів звільнити земельну ділянку та відшкодувати збитки, а предметом позову є вимоги, які не потребують вчинення активних дій, тобто якщо позов позивача буде задоволено, то дане забезпечення позову ніяким чином не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки реєстратору достатнє буде внести в реєстр відомості, що попередній договір оренди поновлений.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову, заслухавши думку представників сторін, та дослідивши матеріали, якими її обґрунтовано, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

Виходячи із змісту вказаної статті, заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосується предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою застосування заходу забезпечення позову є забезпечення реальної можливості виконання рішення суду на випадок задоволення позову, і для усунення підстав, які зроблять утрудненим або неможливим виконання такого рішення.

Суд відповідно до ст.10 та ст.11 ЦПК України розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, і приймає рішення за результатом розгляд заявленого позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявляє будь-яких матеріальних вимог щодо самої земельної ділянки, предметом судового розгляду є вимоги немайнового характеру - визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім власником. Зазначені позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти певні дії, пов'язані з обробкою спірної земельної ділянки, ніяким чином не можуть вплинути на можливість виконання будь-якого рішення (про задоволення позову, чи про відмову у позові) у даній цивільній справі за тим позовом, який є предметом розгляду в ній. Адже рішення суду пов'язане із задоволенням такого позову не потребує вчинення із спірною земельною ділянкою будь-яких дій безпосередньо пов'язаних із фізичним чи механічним впливом на неї.

Крім того, позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідач має наміри використовувати та обробляти дану земельну ділянку до винесення рішення по справі, навпаки позивачем не заперечувалося, що на даний час земельна ділянка знаходиться у його користуванні та він продовжує сплачувати відповідачу ОСОБА_5 орендну плату.

Стосовно посилання позивача на те, що у разі обробки землі відповідачами, йому можуть бути спричиненні збитки від проведених сільськогосподарських робіт, та він змушений буде звернутися до суду з позовом про відшкодування завданих збитків, слід зазначити, що заходи забезпечення позову застосовуються для забезпечення наявного у справі позову. Не можуть бути забезпечені не заявлені позовні вимоги, в тому числі і такі, на які посилається позивач, і які він має намір заявити у подальшому на випадок можливого чи очікуваного порушення його прав у майбутньому.

Таким чином, суд не вбачає на даний час законних підстав для застосування щодо відповідачів зазначених позивачем заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.11, ст.151, ст.153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фермерського господарства ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: