АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1284/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування збитків (упущеної вигоди), відшкодування збитків внаслідок інфляції та стягнення 3% річних від простроченої суми, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_7 звернувся суду з вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи позов тим, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені депозитні договори «Депозит Плюс» від 24 грудня 2013 року за умовами яких він передав банку за кожним договором по 2500 доларів США на загальну суму 10000 доларів США на строк до 24 грудня 2014 року та договір від 8 січня 2014 року за умовами якого він передав банку суму у розмірі 10000 доларів США на строк до 8 січня 2015 року.

Протягом першого місяця з дня відкриття депозитних рахунків він неодноразово поповнював вказані в договорах вклади, в звязку з чим загальна сума на депозитних вкладах склала 50000 доларів США.

По закінченню строку дії депозитних договорів, кожен договір був пролонгований на тих самих умовах, за винятком розміру процентної ставки на час дії договору, яку банк збільшив на 1% річних.

Оскільки його транспортний засіб був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то 7 квітня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про розірвання депозитних договорів та повернення валютного вкладу.

Банк виплатив йому кошти, але у гривні за курсом купівлі валюти, що істотно відрізнявся від курсу продажу валюти. Такі дії банк пояснив наявністю постанови Національного банку України №160 від 3 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Вважаючи, що курсова різниця між купівлею і продажем валюти є упущеною вигодою, просив стягнути з банку на його користь цю різницю в сумі 110 802 грн. 18 коп. та нараховані на вказану суму відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та 3% річних.

З врахуванням викладеного, збільшивши позовні вимоги, посилаючись на ст.ст. 610, 625, 1058 ЦК України, просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 111970 грн. 48 коп., інфляційні витрати у розмірі 48483грн. 22 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2355 грн. 20 коп., а всього 162808 грн. 90 коп.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд виходив з того, що повернувши вклад, наданий в іноземній валюті, у національній валюті України гривні за курсом купівлі цієї валюти, банк завдав позивачеві збитки у вигляді недоотримання суми вкладу (упущеної вигоди), розмір якої складає різницю між курсом купівлі та курсом продажу валюти і обчислюється у 111970 грн. 48 коп., а оскільки банк прострочив виконання зобовязання щодо повернення вкладу позивачеві, то має сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за кожен день прострочення.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що між позивачем і ПАТ КБ «ПриватБанк» 24 грудня 2013 року були укладені чотири депозитні договори, за кожним з яких позивач передав банку по 2500 доларів США на загальну суму 10000 доларів США на строк до 24 грудня 2014 року та депозитний договір від 8 січня 2014 року за умовами якого він передав банку суму у розмірі 10000 доларів США на строк до 8 січня 2015 року.

Після відкриття депозитних рахунків позивач поповнював вказані в договорах вклади, в звязку з чим загальна сума на депозитних вкладах склала 50000 доларів США.

По закінченню строку дії депозитних договорів, кожен договір був пролонгований на тих самих умовах, за винятком розміру процентної ставки на час дії договору, яку банк збільшив на 1% річних.

В квітні 2015 року позивач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитних договорів і повернення йому вкладів в доларах США.

В серпні 2015 року банк повернув позивачеві вклади у національній валюті України - гривні за визначеним ним курсом купівлі валюти

Вважаючи, що банк порушив його права вкладника, позивач звернувся до суду за їх захистом, посилаючись на те, що у звязку з неналежним виконанням банку зобовязання за депозитними договорами він отримав збитки, які полягають у різниці між курсом гривні відносно долара США, за яким банк здійснює купівлю валюти і за яким повернув йому вклад, і курсом гривні відносно долара США, за яким банк здійснює продаж валюти і за яким на його думку повинен був повернути вклад.

Відповідно до п.8 ст.16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування згідно зі ст.22 ЦК України.

Цивільний кодекс України передбачає відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязань, що випливають з договору (ст.ст. 611, 623 ЦК України) та позадоговірної шкоди, відшкодування якої передбачено главою 82 ЦК.

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з вимогою про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем зобовязань, що випливають з договору.

Задовольняючи вказану вимогу, суд не звернув уваги на те, що відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Умовами укладених між позивачем і банком депозитних договорів від 24 грудня 2013 року та 8 січня 2014 року передбачено повернення вкладу у разі дострокового розірвання договорів.

Проте, договорами не визначено, у якій валюті та за яким курсом повертається сума вкладу.

Не передбачена умовами договорів і відповідальність банку за повернення вкладу у валюті, відмінній від валюти, в якій вклад був наданий банку.

За таких обставин вимога позивача про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням відповідачем зобовязань, що випливають з договору, не може бути задоволена, оскільки не витікає з умов укладених ним з банком депозитних договорів.

Задовольняючи вимогу позивача про стягнення збитків внаслідок інфляції та 3% річних від простроченої суми, суд не звернув уваги на те, що правовою підставою цієї вимоги позивач вказав ст.625 ЦК України, яка передбачає покладення на боржника обовязку повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у разі прострочення виконання боржником грошового зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами укладених позивачем з банком депозитних договорів не встановлено строк повернення вкладів у разі дострокового розірвання цих договорів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитних договорів та повернення вкладів в квітні 2015 року, вклади йому повернуті в серпні 2015 року.

При цьому позивач не заперечував проти виконання зобовязання у такий строк і прийняв виконання зобовязання.

За таких обставин висновок суду про наявність прострочення виконання грошового зобовязання банком не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Крім цього, заявляючи вимогу про стягнення збитків внаслідок інфляції та 3% річних від простроченої суми, позивач виходив з того, що простроченою є сума збитків внаслідок неналежного виконання договору банком (різниця між курсом гривні відносно долара США, за яким банк здійснює купівлю валюти і за яким повернув йому вклад, і курсом гривні відносно долара США, за яким банк здійснює продаж валюти і за яким на його думку повинен був повернути вклад) і саме на цю суму нараховував втрати внаслідок інфляції та 3% річних і не заперечував, що зобовязання про повернення вкладів за депозитними договорами виконано банком без прострочення.

Така вимога не відповідає положенням ст.625 ЦК України і не може бути задоволена.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 612, 625,1058 ЦК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування збитків (упущеної вигоди), відшкодування збитків внаслідок інфляції та стягнення 3% річних від простроченої суми скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування збитків (упущеної вигоди), відшкодування збитків внаслідок інфляції та стягнення 3% річних від простроченої суми відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :