Справа № 366/1314/16-ц
Провадження № 2/366/270/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі : головуючої судді Слободян Н.П., (секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.), з участю представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з даним позовом до відповідача посилаючись на те, що 04.01.2015 року померла її мати - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Її чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 05.02.2003 року. Все його майно успадкувала ОСОБА_6

Крім позивачки, у батьків були ще діти відповідачка ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5

За життя мати заповіту не укладала.

На момент смерті ОСОБА_6 мала на праві власності:

1)Жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Луговики Поліського району, вул. Лугова, 57;

2)Право власності на земельну ділянку розміром 2,8935 га, що знаходиться на території Рагівської сільської ради Поліського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

3)Право власності на земельну ділянку (пай) розміром 3.87 в умовних кадастрових гектарах, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджене Сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії РН № 385269, виданий на імя ОСОБА_7, який помер 05.02.2003 року, спадкоємцем якого є ОСОБА_6

Зазначений вище жилий будинок батьки позивачки побудували за власні кошти та власними силами в період 1960-1965 р.; після смерті чоловіка ОСОБА_6 фактично успадкувала все його майно (домоволодіння та земельну ділянку (пай), але в офіційному порядку свої права не оформила.

Після смерті матері позивачка вчасно подала заяви про прийняття спадщини в Іванківську районну державну нотаріальну контору. Також на спадкове майно претендує відповідачка.

На даний час нотаріус не має можливості видати свідоцтво на право на спадщину на спадкове майно, оскільки на домоволодіння немає правовстановлюючих документів, як немає у розпорядженні позивачки і документів на земельні ділянки, які знаходяться у відповідачки.

Позивачка просила визнати її право власності на ? частину спадкового майно у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Луговики Поліського району Київської області по вул. Луговій, 57 та двох земельних ділянок.

Після залишення без руху позовної заяви у звязку не неповною сплатою судового збору, позивачка відмовилась від позовних вимог щодо земельних ділянок.

У відповідності до ч.2 ст. 31 ЦПК України відповідачка скористалась своїм правом та предявила зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення її від права спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_3 проживала поблизу з їх матірю - ОСОБА_6, інші троє дітей далеко від неї ( ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у Російській Федерації, вона (ОСОБА_4В.) у м. Березань Київської області)). ОСОБА_3 навідріз відмовилась надавати матері матеріальну допомогу. Проживаючи в м. Березань, вона (ОСОБА_4В.) постійно навідувалась до матері, підтримуючи її матеріально і морально. Фактично ж її постійно опікував племінник ОСОБА_9 із своєю сімєю, якого вона офіційно уповноважила представляти та захищати її інтереси у всіх органах, розпоряджатись її майном, в т.ч. і спірним домоволодінням. Коли її стан здоровя зовсім погіршився, ОСОБА_4 забрала її до себе в м. Березань, де вона і проживала до самої смерті. ОСОБА_3 за цей період не лише не надавала матері допомогу, а й не провідувала її, не приймала участь у похованні, тобто повністю від неї відреклась, навіть не знає, де вона похована. Тому ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3 має бути усуненою від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України, про що вона і просила суд у зустрічній позовній заяві.

10.08.2016 року було відкрите провадження за зустрічним позовом і вони обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні представники позивачки по первісному позову позовні вимоги щодо спадкового домоволодіння підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні у позові. При цьому представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що на спадкове домоволодіння у рівних частках мають право лише його довірителька ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 (по ? частині), які у встановленому порядку прийняли спадщину. ОСОБА_8 спадщини не приймала. А заяву ОСОБА_5 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 не слід брати до уваги, оскільки суду не надано його свідоцтва про народження, тобто не доведено його право на спадкування (право на розпорядження ним). Зустрічних позовних вимог не визнали. Доводять свої заперечення показами свідків, які підтвердили факт піклування ОСОБА_3 та її дітей щодо ОСОБА_6 та стверджують, що підстав, передбачених законом, для усунення від спадкування ОСОБА_3 немає.

У судове засідання, призначене на 25.10.2016 року та 08.11.2016 року відповідачка по первісному позову та її представник, які про день і час слухання справи повідомлені вчасно, не з*явились. Останній спочатку телефоном, а потім письмово повідомив, що не зможе прибути у судове засіданні і просив розглядати справу за наявними доказами. У судовому засіданні, яке відбулось 20.09.2016 року, її представник ОСОБА_10 первісних позовних вимог не визнав: вважає, що все майно має успадкувати його довірителька. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив усунути від спадкування ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України, яка передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунута від права спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. ОСОБА_3 навіть не знає де находиться могила матері. Йому відомо, що коли ОСОБА_6 ще проживала в с. Луговики, то у неї забирали пенсію.

Третя особа за первісним позовом ОСОБА_5 у судове засідання не з*явився. Рекомендоване повідомлення, направлене по місцю його проживання повернулось до суду з відміткою «за невостребованием». Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК він вважається належним чином повідомленим.

Суд, вислухавши представників позивача, вивчивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного слід відмовити.

Судом встановлені наступні факти.

ОСОБА_6 померла 04.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ОК № 329829.

ОСОБА_6 мала чотирьох дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (цей факт ніким не оспорюється). Саме зазначені особи є спадкоємцями першої черги за законом (ч.1 ст. 1261 ЦК України).

Згідно з даними, викладеними у постанові нотаріуса № 277-02-31 від 15.04.2016 року, у якій позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_11, яка померла 04.01.2015 року, спадщину прийняли її діти - ОСОБА_4 (заявою, поданою 28.01.2008 року до компетентних органів нотаріату через державного нотаріуса Березанської міської державної нотаріальної контори, яка поступила в Іванківську районну державну нотаріальну контору Київської області 06.03.2015 року ) та ОСОБА_3, заявою поданою до Іванківської районної нотаріальної контори 18.03.2015. ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився на користь ОСОБА_4, (заявою, поданою 30.03.2015 року до компетентних органів нотаріату через нотаріуса Зеленоградського нотаріального округу Калінінградської області (РФ), яка поступила в Іванківську районну державну нотаріальну контору Київської області 04.07.2015 року ).

ОСОБА_8 заявою 07.06.2016 року, поданою нотаріусу Київської області через нотаріуса нотаріального округу Пуровського району Ямало-Ненецького автономного округу (РФ), повідомила, що вона пропустила строк прийняття спадщини, до суду з приводу поновлення строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4.

Ч.1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що коли спадкоємець протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, і не може розпоряджатися часткою, яка б належала йому разі прийняття спадщини.

Інших спадкоємців немає.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 11.12.2014 року (справа № 366/3583/14-ц) було визнано право власності ОСОБА_6 на майно, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_7, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Луговики по вул. Луговій, 57 Поліського району Київської області. У встановленому законом порядку ОСОБА_6 свої спадкові права не оформила (не зареєструвала своє право власності), у звязку з чим, через відсутність правовстановлюючих документів, її спадкоємці не можуть оформити свої спадкові права. На даний час зазначене домоволодіння входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_6, оскільки зазначеним рішенням суду було визнано за нею право власності на нього.

Згідно п.8, п.10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2013 р. № 868 , для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Заявник під час подання заяви особисто предявляє органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, документ, що посвідчує його особу.

Однак, встановленим є те, що ОСОБА_6 04.01.2015 року померла, та не встигла подати вказане рішення суду з відповідною заявою до органу державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже, позивач, як спадкоємець, через відсутність державної реєстрації права спадкодавця на нерухоме майно, яке визнано за останньою рішенням суду, що набрало законної сили, на даний час позбавлена права оформити свої спадкові права.

Ч.4 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивач, як і відповідач, вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини, як це передбачено ст. 1269 ЦК України у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк.

Ч.2 ст. 1274 ЦК України «спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги».

Всі діти спадкодавиці ОСОБА_6 є її спадкоємцями за законом першої черги в силу ст. 1261 ЦК України.

Ч.1 ст. 1267 ЦК України, визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно кожен із трьох спадкоємців, які протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини подали відповідні заяви до нотаріальної контори, має право на 1/3 спадкового майна, що залишилось після смерті їх матері. Оскільки ОСОБА_5 відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_4, то частка позивачки становить 1/3, а відповідачки відповідно 2/3.

Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Ч.2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про усунення ОСОБА_3 від права спадкування, суд виходив з наступного.

Ч.5 ст. 1224 ЦК України, на підставі якої ОСОБА_4 просила постановити рішення по зустрічному позову, передбачено, що «за рішенням суду особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані».

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду допомоги та піклування.

При встановлені факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Тобто, для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку її надання.

При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Таким чином, ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналізуючи зміст ч. 5 ст. 1224 ЦК України, з урахуванням узагальнення судової практики в справах про спадкування, що закріплено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року за N 24-753/0/4-13, що рішення про усунення від права на спадкування за законом приймається лише у тому випадку, коли мають значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У судовому засіданні було встановлено, що до серпня 2014 року ОСОБА_6 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3 у власному будинку. В цьому ж селі, поряд з нею проживала зі своєю сімєю ОСОБА_3

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які також були їх сусідами, підтвердили, що ОСОБА_3 та її діти онуки спадкодавиці допомагали ОСОБА_6 по господарству, носили їжу. Остання до моменту переїзду на місце проживання до ОСОБА_4 в м. Березань, хоч і була вже літньою людиною (біля 90 років), але ходила своїми ногами. На жодного із своїх дітей, спілкуючись з сусідами, не скаржилась. Причин переїзду до іншої дочки - ОСОБА_4 нікому не розказувала: це відбулось дуже швидко і несподівано для всіх. Прожила там трохи більше року. А з ОСОБА_3 в одній хаті проживала її онкохвора донька, яка останні пів року взагалі була практично лежача, і яка померла ченш ніж через рік після смерті ОСОБА_6- 22.11.2015 року. Тобто вона не мала можливості через хворобу дочки, покинути останню та з*їздити на похорони матері.

Аналізуючи показання свідків, суд зазначає, що вони засвідчили той факт, що хоча померла була особою похилого віку, однак охарактеризувати її стан як безпорадний, не можна. Лікарські довідки про хворобу дочки ОСОБА_3 доводять її потребу у постійному сторонньому догляді, і, відповідно, можна зробити висновок, що ОСОБА_3 не мала можливості надавати своїй матері матеріальну допомогу, коли та проживала в м. Березань, як відсутні докази, що вона потребувала, проживаючи там у дочки, такої допомоги. Ніякими доказами не підтверджено і факту відібрання пенсії у ОСОБА_6 під час її проживання у с. Луговики.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 58,59 ЦПК України, існування у сукупності обставин, передбачених ст. 1224 ЦК України, за наявності яких закон пов'язує можливість усунення від права на спадкування за законом.

На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274 ЦК України, ст. 5, 6, 8, 57, 60, 64, 213- 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати право приватної власності ОСОБА_3 на 1/3 частину спадкового майна її матері ОСОБА_6, яка померла 04.01.2015 року, а саме: на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Луговики по вул. Луговій, 57 Поліського району Київської області, яке належало їй на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 11.12.2014 року, але не було зареєстровано у передбаченому законом порядку.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя: