У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що з 12 січня 2005 року по 15 березня 2012 року перебувала у шлюбі із відповідачем. 25 січня 2008 року ОСОБА_3 придбав із прилюдних торгів комплекс будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний комплекс будівель придбаний за спільні кошти подружжя, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності у рівних частинах. У подальшому без її відома та згоди відповідач вніс до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагропостач» (далі - ТОВ «Промагропостач») цей комплекс будівель, тому позивач просила суд у порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, стягнути з ОСОБА_3 компенсацію Ѕ частини вартості вкладу відповідача у статутному капіталі ТОВ «Промагропостач» у розмірі 356 042 грн.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. У порядку поділу майна стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості вкладу ОСОБА_3 у статутний капітал ТОВ «Промагропостач» у розмірі 356 042 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони з 12 січня 2005 року по 15 березня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно із свідоцтвом від 25 січня 2008 року, за результатами проведених прилюдних торгів 17 січня 2008 року, ОСОБА_3 є власником майна, яке складається із комплексу будівель, розташованого по АДРЕСА_1, та придбане за 348 956 грн.

Відповідно до протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Промагропостач» від 22 січня 2010 року та 10 березня 2010 року № 1, 2, акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Промагропостач», ОСОБА_3 вніс до статутного капіталу товариства нерухоме майно, що складається із комплексу будівель, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та вартість нерухомого майна становить 712 284 грн.

Згідно із витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновниками ТОВ «Промагропостач» є ОСОБА_3 (розмір внеску до статутного фонду 721 724 грн) та ОСОБА_4 (розмір внеску до статутного фонду 2 360 грн), керівник - ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що вказане нерухоме майно придбане під час шлюбу сторін за спільні кошти, у подальшому передане відповідачем до статутного капіталу товариства, правильно виходили з того, що якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується у право вимоги, сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя.

Разом з тим правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 72 СК України з наведених ними обставин.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова