Справа № 755/13/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 вересня 2004 року вони уклали між собою шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони з відповідачем поки-що проживають разом, однак спільне господарство не ведуть і планують розлучитись найближчим часом. Витрати, пов'язані з утриманням дітей, вона несе сама. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні дітей не приймає.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що наразі позивач проживає по АДРЕСА_1 окремо від відповідача. Відповідач взагалі не допомагає їй в утриманні спільних дітей, лише інколи відвозив та забирав їх зі школи. Коли позивач перебуває на роботі, то діти знаходяться у бабусі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив суду, що з позивачем він перебуває у шлюбі одинадцять років. Вони з позивачем та дітьми проживають спільно за адресою: АДРЕСА_2. Позивач лише на вихідні їздить до батьків по бул. Перова. Він повністю забезпечує дітей, придбає продукти харчування, готує їжу, купує по мірі можливості дітям одяг, до початку шкільних канікул відводив та забирав дітей зі школи, займався з ними урокам. При цьому, позивач живе своїм життям, останні шість місяців взагалі не готує їжу, приходить до дому о 22 годині. Зазначив, що коштів особисто позивачу він не надає, так як саме він повністю утримує дітей.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2004 року (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, сторони та їх діти проживають спільно в одній квартирі, що підтверджується поданою позивачем позовної заявою. При цьому, позивачем не надано суду доказів, що вона разом з дітьми проживає окремо від батька дітей, що у відповідності до вимог ст. 181 СК України надавало б їй право на стягнення аліментів з батька дітей, який поживає від них окремо. Посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що на даний час позивач разом з дітьми проживає за місцем реєстрації позивача, не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів, які б підтверджували такі твердження представником позивача суду не надано. Крім того, представником позивача в судовому засіданні не надано доказів які б підтверджували, що між сторонами на даний час є спір в частині утримання та виховання дітей.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 141, 180, 181, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст.10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: