Справа № 464/8936/15-ц
пр.№ 2/464/202/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 (надалі - університет) звернувся до суду з позовом (а.с.2, 23) до відповідача ОСОБА_5 про стягнення коштів у розмірі 4680 грн. на підставі статей 1212-1214 ЦК України. Позов мотивовано тим, що відповідач працював на посаді проректора АГЧ університету. Крім цього, за сумісництвом був прийнятий на посаду асистента кафедри фізичного виховання, спорту і здоров'я, проте роботу за сумісництвом не виконував, у зв'язку з чим проведено зайве нарахування та виплату йому заробітної плати у вищевказаному розмірі, що встановлено під час ревізії фінансово-господарської діяльності університету за період з 01.01.2012 до 31.12.2014.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та додатково пояснив, що кошти, отримані ОСОБА_5, є такими, що відповідно до ст. 1212 ЦК України, набуті без достатньої правової підстави. Вказав, що заробітна плата повинна бути ОСОБА_5 повернута, оскільки виплата здійснена у зв'язку з недобросовісністю з боку останнього, що відповідає положенням ст. 1215 ЦК України. Також пояснив, що відповідачем відшкодовано університету кошти за використання службового автомобіля, а не за безпідставно виплачену заробітну плату. Питання про притягнення до відповідальності осіб, які займалися веденням обліку робочого часу, нарахуванням та виплатою відповідачеві заробітної плати, університетом не вирішувалося. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав з підстав, що наведені у письмових запереченнях проти позову (а.с. 29). Додатково пояснив, що заробітна плата позивачем самостійно не нараховувалася та ним відповідний наказ не видавався, у зв'язку з чим вина останнього у заподіянні збитків університету відсутня. Вказав, що ОСОБА_5 заробітна плата виплачена у розмірі 3433,41 грн., а позовна вимога заявлена на більшу суму. Також зазначив, що ОСОБА_5 університету вже повернуто кошти у розмірі 3750,56 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 працював у ОСОБА_3 національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 на посаді проректора з АГЧ, а також за сумісництвом з 21.01.2013 до 30.06.2013 на посаді асистента кафедри фізичного виховання, спорту і здоров'я на 0,25 ставки.

Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності університету за період з 01.01.2012 до 31.12.2014, за результатами якої складено акт №07-26/01 від 23.03.2014. В такому акті зазначено, що відповідно до письмового пояснення від 19.02.2015 бухгалтера ОСОБА_6, нарахування та виплата заробітної плати ОСОБА_5 0,25 ставки за сумісництвом асистента кафедри фізичного виховання, спорту і здоров'яза період з 21.01.2013 по 30.06.2013 проводилась згідно з наказом про призначення №20-3 від 16.01.2013. З приводу допущеного порушення в письмовому поясненні від 19.02.2015 завідувач кафедри фізичного виховання, спорту і здоров'я ОСОБА_7 зазначив, що асистент ОСОБА_5 з 21.01.2013 по 30.06.2013 не приступив до роботи викладача кафедри фізичного виховання і спорту на 0,25 ставки. В порушення вимог ст. 19 Закону України „Про оплату праці, наказу університету від 28.04.2012 №34 бухгалтерією університету безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату проректору АГЧ ОСОБА_5 0,25 ставки асистента за сумісництвом на кафедрі фізичного виховання, спорту і здоров'я за період з 21.01.2013 по 30.06.2013 на загальну суму 1246,33 грн. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) університету на суму 4697,74 грн. (а.с.3-6).

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч.1 ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як випливає з наведених норм законодавства робота відповідача ОСОБА_5 у позивача регулювалася нормами законодавства про працю. Кошти, нараховані та отримані відповідачем, набуті за наявності відповідної правової підстави трудового договору та така підстава згодом не відпала. Крім цього, у даному випадку, враховуючи наявність трудового договору, недобросовісності з боку набувача коштів не встановлено. Також із пояснень представника позивача з'ясовано, що осіб, які займалися веденням обліку робочого часу, нарахуванням та виплатою відповідачеві заробітної плати, до відповідальності не притягнуто.

Крім цього, із квитанцій до прибуткових касових ордерів №2149 від 03.06.2015 та №2165 від 21.06.2015 видно, що ОСОБА_5 повернуто університету кошти на загальну суму 3757,56 грн. згідно з актом ДФІ як відшкодування за рахунок винної особи (а.с.30).

Постановою слідчого Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 16.03.2016 закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 15.11.2014 за №00003652, у зв'язку з відсутністю в діянні службових осіб ОСОБА_3 національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

В ході досудового слідства серед іншого встановлено, що в порушення вимог п.5 „Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади та підприємств, установ, організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №65 від 01.03.2014, внаслідок використання університетом для обслуговування більше одного автомобіля в період з 01.03.2014 по 31.12.2014 безпідставно використано державних коштів проректором ОСОБА_5 в сумі 24,2 тис. грн. В той же час, під час розслідування встановлено наявність в бухгалтерії шляхових листів, які підтверджують реальне використання проректором ОСОБА_5 службового автомобіля у виробничих потребах. (а.с.51-57).

Враховуючи наведене, отримана відповідачем заробітна плата не має ознак майна, що набуте без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 ЦК України, у зв'язку з чим такі позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути судом задоволені.

Керуючись статтями 1212 1215 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.