УхвалА

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 9 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що з 9 червня 2002 року по 23 березня 2015 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який знаходиться на її утриманні, а відповідач, який проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина добровільно не надає.

З урахуванням викладеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 9 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 1 705 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 487 грн 20 коп. судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року рішення міського суду в частині розміру судового збору змінено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати й ухвалити нове рішення, яким в цій частині у задоволенні позову відмовити.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються лише в частині витрат на правову допомогу.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача понесені позивачкою витрати на правову допомогу, суди вірно виходили з вимог ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України, а також Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». При цьому правову допомогу позивачу надавав фахівець у галузі права на підставі відповідного договору, розмір витрат на правову допомогу підтверджено документально, судами перевірено.

Доводи касаційної скарги цих висновків суду не спростовують, а посилання на ст. 56 ЦПК України про те, що судом не постановлено ухвалу про залучення особи, яка надає правову допомогу, до участі у справі, безпідставні, оскільки зазначена особа має інші процесуальні повноваження, ніж та яка зазначена в ст. ст. 38, 40, 44, ЦПК України, і вона відноситься до інших учасників цивільного процесу, а не до осіб, які беруть участь у справі. Крім того, непостановлення судом такої ухвали не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат, які стороною у справі фактично та реально понесено.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 9 вересня 2015 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик