Справа №295/1417/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 30.05.1986 року по 19.03.2014 року. Рішенням суду за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1/56-а в м.Житомирі та встановлено наступний порядок користування квартирою: виділено в користування згідно плану технічного паспорту ОСОБА_3 жилу кімнату 5 площею 17,7 кв.м. з балконом, а позивачу жилу кімнату 6 площею 12,2 кв.м., а також залишено у спільному користуванні коридор, ванну, туалет та кухню. Під час шлюбу сторони зробили перепланування в квартирі, а саме: заклали двері на лоджію з кімнати 5 і вибили прохід на лоджію з кімнати 6 через існуюче там раніше вікно. На даний час, згідно зміст позовної заяви, між сторонами виникли суперечки з приводу виділення у користування ОСОБА_3 балкону, який фактично є лоджією, у звязку із чим позивач просить змінити порядок користування квартирою №78 по вул. Небесної Сотні, 108/56-а в м. Житомирі, виділивши ОСОБА_3 в користування згідно технічного паспорту на квартиру від 16.01.2016 року жилу кімнату 5 площею 17,7 кв.м., а позивачу жилу кімнату 6 площею 12,2 кв.м. з лоджією площею 1,5 кв.м., залишивши в спільному користуванні коридор 1 площею 9,7 кв.м., ванну кімнату 2 площею 2,9 кв.м., туалет 3 площею 1,5 кв.м. та кухню 4 площею 7,5 кв.м., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, суду пояснила, що ще під час перебування у шлюбі сторони зробили перепланування, заклали цегляною кладкою вихід з кімнати 5 на лоджію. За словами ОСОБА_2, лоджії фактично немає, а йде фактично продовження кімнати 6. Позивач почала готувати кімнату для продажу, у звязку із чим одержала у 2016 році новий техпаспорт на квартиру.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що порядок користування квартирою вже встановлений і позовні вимоги його довірителя ОСОБА_4 визнала. Позивач у квартирі не проживає і її кімната зачинена на ключ. Представник зазначив, що відповідач проти користування позивачем лоджією не заперечує. Зміна ж рішення суду є порушенням принципу обовязковості рішень та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2015 року, яке набрало законної сили 04.04.2015 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири № 78 в будинку № 108/56-а по вул. Небесної Сотні у м. Житомирі. Встановлено порядок користування між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 даною квартирою, виділено в користування згідно плану технічного паспорту ОСОБА_3 жилу кімнату 5 площею 17,7 кв.м з балконом, а ОСОБА_2 жилу кімнату 6 площею 12,2 кв.м, залишено в їхньому спільному користуванні коридор 1 площею 9,7 кв.м, ванну кімнату 2 площею 2,9 кв.м, туалет 3 площею 1,5 кв.м та кухню 4 площею 7,5 кв.м.

Як вбачається зі змісту вказаного рішення суду, відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти запропонованого позивачем у справі №295/15501/14-ц ОСОБА_3 порядку користування квартирою.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, що відповідає положенням ст.ст. 356, 358 ЦК України.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 14 ЦК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У справі "Рябих проти Росії" (заява № 52854/99, рішення від 24.07.2003 р.), Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 параграф 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який серед іншого вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів... Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Таким чином, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, вже був встановлений порядок користування квартирою № 78 в будинку № 108/56-а по вул. Небесної Сотні у м. Житомирі між її співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дане рішення є обов'язковим до виконання на всій території України, а також з огляду на принцип обов'язковості судового рішення, що набрало законної сили, - на переконання суду позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Окрім цього, на думку суду, вказівка ОСОБА_2 у тексті позовної заяви на те, що квартира по вул. Небесної Сотні не має балкона, а має лоджію площею 1,5 кв.м., в той час як за рішенням суду у справі №295/15501/14-ц виділено в користування ОСОБА_3 жилу кімнату 5 площею 17,7 кв.м з балконом, може бути взята до уваги судом при вирішенні, наприклад питання про виправлення допущеної у судовому рішенні описки в порядку ст. 219 ЦПК України.

Так само суд критично сприймає доводи ОСОБА_2 про те, що встановлений рішенням суду порядок користування квартирою не відповідає даним дійсного на даний час технічного паспорту, оскільки виготовлений у 2016 році на замовлення позивача технічний паспорт не існував та не міг бути прийнятий до уваги судом на час розгляду справи №295/15501/14-ц. До того ж в судовому засіданні вже у справі №295/1417/16-ц позивач ОСОБА_2 визнала, що її колишній чоловік пробив вхід з кімнати 5 на лоджію, в той час як дана обставина не підтверджується відомостями, що містяться у технічному паспорті, виготовленому станом на 16.01.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов