АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який дії на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі з позовом ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу садово-дачного товариства «Стадне», Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в особі Першої Київської державної нотаріальної контори, про встановлення факту та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 753/3968/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/8370/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач ОСОБА_3 звернувся із позовом до обслуговуючого кооперативу садово- дачного товариства «Стадне», Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в особі Першої Київської державної нотаріальної контори, про встановлення факту та визнання права власності на майно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для подальшого її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її, суд не звернув уваги на те, в заяві про усунення недоліків позивач ОСОБА_5 просив суд визначити попередньо розмір судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Крім того, зазначає що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не був вказаний розміру судового збору, що підлягав сплаті, а також не врахував, що позивач фактично сплатив максимальну межу судового збору за подачу позову майнового характеру фізичною собою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі Обслуговуючий кооператив садово-дачного товариства «Стадне», Київська міська рада, третя особа: Головне управління юстиції в особі Першої Київської державної нотаріальної контори в в судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків, а саме: не вказана ціна позову; не вказана повна назва третьої особи, не вказана поштова адреса ГУЮ в м. Києві, не вказані всі особи, на права та обов'язки яких впливають спірні правовідносини (всі спадкоємці першої черги), не визначений їх процесуальний статус, не надані всі додані до заяви документи у відповідності до кількості вказаних осіб.

На виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інтенції виходив з того, що позивачем не виконані вимоги ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, а саме: в заяві не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява, зокрема повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому, як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у такому розмірі: - з позовної заяви майнового характеру поданої фізичною особою - 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; - з позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду про визнання права власності було сплачено судовий збір в розмірі 6890 гривень, що складає 5 розмірів мінімальної заробітної плати та за вимогу немайнового характеру 551 гривню 21 копійку, що складає 0,4 розміру мінімальної плати.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до правосуддя за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до правосуддя чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Зазначивши в ухвалі про повернення позовної заяви, що заявником не зазначено ціну позову, (від чого фактично сплачується судовий збір), суддя не звернув уваги на те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не був вказаний розмір судового збору, що підлягав до сплати, а також не врахував, що позивач фактично сплатив максимальну межу судового збору за подачу позову майнового характеру 6890 гривень.

Визнавши позовну заяву неподаною та повертаючи її, суддя вказав, що підставою для цього є не зазначення ОСОБА_3 ціни позову.

За змістом ч.2 ст. 80 ЦПК України у разі якщо на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору.

Виходячи з таких положень процесуального закону, з урахуванням доводів апеляційної скарги про неможливість позивача на стадії подачі позову до суду визначити ціну позову, а також враховуючи сплату позивачем максимальної межі судового збору за подачу позову майнового характеру, колегія суддів вважає, що у судді не було підстав для повернення позовної заяви.

З наведених підстав ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який дії на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 -задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: