Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4123/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 50 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Худякова А.М.

суддів: Косигіної Л.М., Товянської О.В.

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей та дружину до досягнення дитиною трирічного віку

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 800 грн. щомісячно, та кошти на своє утримання - по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку, тобто до 22.03.2015 року. Зазначила, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем, має суттєвий дохід, а відтак спроможний платити аліменти у вказаному розмірі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 765 грн. 50 коп., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 614 грн. щомісячно, починаючи з 28.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300 грн. щомісячно на утримання позивачки, починаючи з 28.07.2016 року і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 21.03.2018 року. У задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання про відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання обох дітей в сумі 700 грн. щомісячно та відмовити у стягненні коштів на утримання позивачки. Зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у 2016 році він не отримував доходи від підприємницької діяльності, а відтак не спроможний платити аліменти у визначеному судом розмірі. Також, судом не враховано матеріальний стан сторін, те, що він має ряд захворювань, наявність у нього протипоказань щодо важкої фізичної праці.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 22.11.2008 року, під час якого народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких є відповідач (а.с.7-9).

Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 25.05.2015 р. по 24.05.2018 року (а.с. 12). Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю (а.с. 29). ОСОБА_1 є приватним підприємцем (а.с. 10, 39), має хронічні хвороби (а.с. 28, 50).

Під час апеляційного розгляду сторони підтвердили, що відповідач має тимчасові заробітки, періодично їздить за кордон на роботу, у 2016 році придбав нерухомість. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином, отримує соціальну допомогу на дитину (приблизно 800 грн.), якої явно не вистачає на мінімальні потреби, іншого доходу немає. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що відповідач ремонтує машини, а отримуваний ним дохід дозволяє платити аліменти у розмірі, визначеному судом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний та спроможний утримувати своїх дітей і дружину. При цьому, колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром аліментів, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та те, що ОСОБА_1 є працездатною особою, має сталі заробітки, є приватним підприємцем, іноді працює за кордоном, у 2016 році придбав нерухомість (житловий будинок та земельну ділянку), інших утриманців не має. Позивачка, у свою чергу, опікується над двома малолітніми дітьми, не працює, отримувана нею соціальна допомога вочевидь не може забезпечити її та двох дітей. Запропонований відповідачем розмір аліментів, є неприйнятним, оскільки не може задовольнити мінімальні життєві потреби дітей.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді