Провадження № 2-н/750/671/16
У Х В А Л А

14 листопада 2016 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в :

11 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 16 100 грн. 00 коп.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова № 14 від 23.12.2011 року Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження.

Так, п. 12 вказаної Постанови передбачено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК) ), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким

строком.

Так, до матеріалів заяви про видачу судового наказу доданий розрахунковий лист, в якому вказано, що борг підприємства перед ОСОБА_1 становить 17 538,14 грн., а заявник просить видати судовий наказ на суму заборгованості в розмірі 16 100 грн.

Таким чином, суд вбачає наявність спору щодо розміру заборгованості, а тому вимога про стягнення заробітної плати не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 п.2 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Супрун