Справа № 1016/3006/12 Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/5089/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 квітня 2013 року у справі за позовом ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2012 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_6» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на наступні обставини.

02 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 1789-0201001/ФКВ-08, згідно з умовами якого ОСОБА_6 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000,00 доларів США з розрахунку 16 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з «02» вересня 2008 року по «01» вересня 2023 року.

Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором.

Відповідач у порушення норм закону та умов договору зобовязання за договором належним чином не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 11.10.2012 року має заборгованість у сумі 1 241 604, 40 грн., з яких 794 853,97 грн. тіло кредиту, 446 750, 43 грн. відсотки.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується заставою відповідно до укладеного з ОСОБА_5 Іпотечного договору №1789-0201001/zфкіп-08 від 02.09.2008 року, згідно з яким предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 1,9352 га, кадастровий № :02:010:003, що розташована на території Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «ДельтаБанку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_7 передає (відступає) ОСОБА_8 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого дельта ОСОБА_6 замінює ОСОБА_7 як кредитора у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 договору, внаслідок передачі ОСОБА_7 дельта банку прав вимоги до боржників, ОСОБА_8 переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання зобовязань за кредитними та забезпечувальними договорами.

З урахування вказаного, позивач ПАТ «ДельтаБанк» просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 241 604,40 грн., звернувши стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, загальною площею 1,9352 га, кадастровий № :02:010:003, на території Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області, шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08 квітня 2013 року позов ПАТ «Дельта-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1 241 604, 40 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно земельну ділянку, загальною площею 1,9352 га, кадастровий № :02:010:003, що розташована на території Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області, та належить ОСОБА_5, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219, 00 грн.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27 липня 2016 року залишено без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_9 про перегляд заочного рішення.

У серпні 2016 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту встановлених по справі обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що ПАТ «Дельта Банк» отримав право вимоги лише щодо розміру заборгованості станом на 30.06.2010 року день укладення договору про передачу активів та зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк». Суд першої інстанції також належним чином не перевірив обставин щодо пропуску позивачем строку позовної давності, з урахуванням того, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості було внесено у 2008 році. Крім того, в порушення вимог Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції, вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, не визначив початкової ціни предмету іпотеки.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором від 02 вересня 2008 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11.10.2012 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 1 241 604, 40 грн. та ПАТ «ДельтаБанк», який набув право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, згідно із Законом України "Про іпотеку" і умовами договору має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам на ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 02 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1789-0201001/ФКВ-08, згідно з умовами якого ОСОБА_6 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000,00 (сто тисяч доларів США 00 центів) з розрахунку 16 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з «02» вересня 2008 року по «01» вересня 2023 року. Мета кредитування - поточні потреби. (а.с.7-9)

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_7 передає (відступає) ОСОБА_8 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_6 замінює ОСОБА_7 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_7 ОСОБА_8 прав вимоги до боржників, ОСОБА_8 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_7) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с.26-28)

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «ДельтаБанк» набув права вимоги лише на ту суму заборгованості, яка існувала на момент передачі активів та кредитних зобовязань від ТОВ «Укрпромбанк», оскільки, відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до ПАТ «Дельта Банк» набуло усіх прав кредитора за кредитним договором № 1789-0201001/ФКВ-08від 02.09.2008 року.

Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 555,56 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Згідно п.1.5, 2.6, 2,7 Кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів касу або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору ОСОБА_6 має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених Договором, а також відшкодування збитків, завданих ОСОБА_8 внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надіслання ОСОБА_8 відповідної вимоги (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, ОСОБА_8, у випадках, передбачених пп. а - ж, в тому числі і в випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені Договором.

Крім того, необґрунтованими є також посилання відповідача ОСОБА_2 на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки, відповідно до умов кредитного договору №1789-0201001/ФКВ-08 від 02.09.2008 року, датою повернення кредиту сторонами визначено 01 вересня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2012 року позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_5 досудову вимогу щодо виконання зобовязань за кредитним договором та стягнення заборгованості в розмірі 1 241 604,40 грн. змінивши таким чином строк виконання зобовязань відповідно до положень п. 6.2. При цьому, до суду із даним позовом ПАТ «Дельта Банк» звернувся в грудні 2012 року, тому строк позовної давності не можна вважати пропущеним.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується заставою відповідно до укладеного Іпотечного договору №1789-0201001/zфкіп-08 від 02.09.2008 року, згідно з яким предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 1,9352 га, кадастровий № :02:010:003, що розташована на території Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області. Іпотекодавцем за цим Договором виступає ОСОБА_10. (а.с.11-12)

Згідно з п. 1.1 кредитного договору, іпотека за ним забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором. У цьому ж пункті договору перераховано, які саме вимоги забезпечуються.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються у зв'язку з чим, станом на 11.10.2012 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1 241 604, 40 грн., з яких: тіло кредиту 794 853, 97 грн., відсотки - 446 750,43 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту. (а.с.22, 23,24,25)

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає голослівними посилання апеляційної скарги на необґрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунок заборгованості ОСОБА_2 станом на 11.10.2012 року, який надано позивачем, відповідач жодним доказом не спростував, власного розрахунку суду не надав.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив також, що звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не зазначив початкової ціни предмета іпотеки.

З цього приводу, колегія суддів апеляційного суду вважає за потрібне зауважити наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2015 року (справа № 6-1205цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Зокрема, у ній зазначено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

З урахуванням викладеного, дійшовши правильного висновку про задоволення позову, суд першої інстанції в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» не вказав порядку встановлення початкової ціни предмету іпотеки. Зважаючи на вимоги ст. ст. 214, 215 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду, у звязку з порушенням судом в цій частині норм матеріального та процесуального права, не може бути залишене в силі та підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України в частині визначення початкової ціни предмету іпотеки із зазначенням, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 квітня 2013 року змінити, зазначивши в резолютивній частині рішення, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: