У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

ПисаноїТ.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1. Винною особою у завданні шкоди було визнано ОСОБА_4, який на час заподіяння шкоди мав договір страхування цивільно-правової відповідальності, укладений із приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»). Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування. Однак позивача було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування. У зв'язку з викладеним позивач вважав, що відповідач зобов'язаний виплатити йому страхове відшкодування в межах ліміту 50 тис. грн. Таким чином, просив задовольнити позов.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 46 994 грн 1 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 5 жовтня 2015 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року про виправлення арифметичної помилки, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2015 року змінено та ухвалено нове рішення, яким зменшено суму стягнутого з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування із 46 994 грн 1 коп. до 40 566 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПрАТ «СГ «ТАС» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відсутні підстави вважати договір страхування цивільно-правової відповідальності нікчемним, відповідач зобов'язаний сплатити ОСОБА_3 страхове відшкодування, що відповідає обставинам справи, підтверджуються матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду, зменшуючи розмір страхового відшкодування та ухвалюючи нове рішення, виходив із того, що ОСОБА_3 не довів факту оплати виконаних ремонтних робіт щодо пошкодженого автомобіля і факт відмови здійснити доплату у розмірі суми податку, а тому вимоги у частині стягнення розміру податку на додану вартість задоволенню не підлягають. У решті судове рішення залишив без змін.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 16 травня 2014 року у с. Обривка м. Нова Каховка Херсонської області о 22 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes Benz Е280», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням його власника ОСОБА_3, та автомобіля «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_5 Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушень ОСОБА_5 п. 13.1, 2.3 Б Правил дорожнього руху, а саме виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 червня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 жовтня 2013 року № АС/6825597 ПрАТ «СК «ВУСО» було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4

28 квітня 2014 року між ОСОБА_5 та AT «Страхова Група «ТАС», правонаступником якого є ПрАТ «СГ «ТАС», був укладений поліс № АІ/128234 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2.

Листом ПрАТ «СГ «TAC» від 28 травня 2014 року позивача було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди діяло два поліси цивільно-правової відповідальності, тому договір страхування, укладений із ПрАТ «СГ «ТАС», є нікчемним.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Посилання ПрАТ «СГ «ТАС» на вказане положення Закону, як на підставу нікчемності договору страхування, який було укладено із ОСОБА_3, є необґрунтованими, оскільки судами не встановлено обставин про те, що ОСОБА_3 приховав від страховика відомості про те, що такий об'єкт уже застрахований. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 укладав інші договори страхування.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 лютого 2015 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

І.М. Фаловська