РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

встановив:

14 вересня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, що Хмельницьким міськрайонним судом від 08.11.2006 року було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу починаючи з 29.10.2006 року і до повноліття дочки, на підставі чого був виданий виконавчий лист за № 2-6551/06 та старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів. Вказує, що до 2016 року аліменти сплачував з власної ініціативи щомісячно в сумі 350 гривень, а з квітня 2016 року після відкриття виконавчого провадження з стягнення аліментів у нього утворилася заборгованість з аліментів у розмірі 15500,75 грн. Дану заборгованість він погасив позичивши гроші, оскільки така сума для є дуже значною та він не мав її в наявності.

Вважає, що необхідно врахувати, що 08.06.2008 року він одружився вдруге та в нього 35.05.2009 року народився син ОСОБА_3 Таким чином, змінився сімейний стан та на теперішній час він зобовязаний утримувати вже двоє дітей. Крім того у 2008 році він був звільнений з роботи та на теперішній час є безробітним, маю нерегулярний, мінливий дохід, займаюсь сільським господарством на власній присадибній ділянці. А тому, не маю можливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду та нарахованому державною виконавчою службою. Крім того, син ОСОБА_4 часто хворіє, потребує догляду, лікування та певні кошти для цього. Також на його утриманні перебуває родич ОСОБА_5, який має третю групу інвалідності загального захворювання.

11 жовтня 2016 року позивач зменшив позовні вимоги та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2006 року на утримання дитини, встановивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони встановленні рішенням.

В судовому засіданні відповідач заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що матеріальний стан позивача не змінився, а навпаки покращився. А 400 грн. які він просить стягувати не є достатніми для утримання дитини.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок наступного.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що Хмельницьким міськрайонним судом від 08.11.2006 року було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу починаючи з 29.10.2006 року і до повноліття дочки, на підставі чого був виданий виконавчий лист за № 2-6551/06 та 18.04.2016 р. старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів.

Відповідно до довідки мовного центру Товмач від 26.10.2016 р. № 04, вбачається, що ОСОБА_7 навчається в мовному центрі Товмач з 11.09.2013р. Щомісячна оплата за навчальний період з 01.09.13 по 15.06.14 складала 180 грн. За період з 11.09.13 по 15.06.14 ОСОБА_2 було внесено суму у розмірі 1620грн. Щомісячна оплата за навчальний період з 01.09.14 по 15.06.15 складала 220 грн. За період з 01.09.14 по 15.06.15 ОСОБА_2 було внесено суму у розмірі 2090грн. Щомісячна оплата за навчальний період з 01.09.15 по 15.06.16 складала 280 грн. За період з 01.09.15 по 04.06.16 ОСОБА_2 було внесено суму у розмірі 2520грн. Щомісячна оплата за навчальний період з 03.09.16 по червень 2017 включно, складає 350 грн. За період з 03.09.16 по 31.10.16 ОСОБА_2 було внесено суму у розмірі 700 грн. Батько, ОСОБА_3, в мовному центрі за весь період навчання дитини не зявлявся, не проводив оплати за навчання.

Відповідно до довідки розрахунку Хмельницького районного відділу ДВС від 01.06.2016 р. борг ОСОБА_3 перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01.06.2016 р. становив 15 500,75 грн. Всього сплачено аліментів 10 250 грн.

Із копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що останній 08.04.2008 року був звільнений з посади помічника ТОВ «Добрян» за власним бажанням.

Представник позивача в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований і його дохід є мінливим. Відповідач ОСОБА_2 також офіційно не працевлаштована, про що вказала в судовому засіданні.

08.06.2008 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії 1 БВ № 048968.

05.05.2009 року від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії 1-БВ № 104200.

Як на підставу зменшення розміру аліментів позивач посилається, що його син ОСОБА_3 часто хворіє, потребує догляду, лікування та певні кошти для цього, надавши на підтвердження результати дослідження на інфекції від 18.12.2015 р.; квитанцію на суму 342 грн. на придбання мед. препаратів «Атоксил» та «Вартнер», пристрій для видалення бородавок від 05.09.2016 р.; виписку з медичної картки від 29.08.16 р., рекомендовано дієту, «Према», «Ентероспазиил», «Лактувіт», квитанцію на суму 521, 23 грн. на придбання «Лактувіт сироп», «Ентероспазиил», «Према» від 29.08.2016.; ультразвукове дослідження органів черевної порожнини і нирок від 04.12.2015 р., заключення паталогічних утворень не виявлено; епікриз від 16.11.2015 року, діагноз синовіт лівого кулькового суглобу; квитанцію на придбання окулярів на суму 1986 грн.; результати обстежень від 14.11.2014 р.; результат ультразвукової діагностики від 29.08.2016 р., 28.10.2016 р. виражена інтоксикація, 09.11.2016р- результат позитивний; квитанцію на суму 345, 40 від 31.10.2016 р. на придбання «Цефікс», «Вітрум»; квитанцію на суму 316 грн. від 28.10.2016 р. на придбання «Бетаргин», «Ніфуроксазид»; рекомендації гастроентеролога від 09.11.2016 р. та квитанції на суму 497 69 грн. від 09.11.2016 р. та на суму 140, 55 грн. від 05.11.2016 р. на придбання «Гастритом», «Спазиомен», «Ентерожермина», «Дуфлак сироп».

Також позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває родич ОСОБА_5, який має третю групу інвалідності загального захворювання, додавши довідку Олешинської сільської ради від 10.10.2016 р. № 1240.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_7 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

У ч. 1 ст. 192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (справа 6-143цс13).

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру аліментів) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

У статтях 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що матеріальне становище його сімї є незадовільним, оскільки фактично на його утриманні знаходяться син ОСОБА_3, який часто хворіє та родич ОСОБА_5, окрім того, він заборгував по сплаті аліментів, має мінливі нестабільні доходи, а тому просить зменшити розмір аліментів до 400 грн.

Однак, під час розгляду справи позивач не надав суду доказів, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів у нього змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршився стан його здоровя. Посилання позивача на те, що він одружився і на його утриманні також перебуває син ОСОБА_3 та родич ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки сам факт одруження та поява сина не є зміною сімейного, матеріального становища, як підстави для зменшення розміру аліментів. До того ж, квитанції та медичні рекомендації лікарів, на які посилається позивач, як на підставу того, що його син хворіє, не є тими обставинами, що підтверджують матеріальне становище позивача. А ті рекомендації та квитанції, на які посилається позивач, вказують на тимчасові хвороби, та не потребують постійного лікування.

Позивач не довів погіршення свого матеріального стану, зокрема, доказів погіршення його майнового стану на час звернення до суду 14.09.2016 року в порівнянні з 08.11.2006 р. (на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів). Доказів непрацездатності позивача, та суттєвого погіршення стану здоровя яке ускладнює або перешкоджає працевлаштуванню суду не надано.

А його родич ОСОБА_5 не впливає на матеріальний стан платника аліментів, оскільки діти родича не позбавлені можливості йому таку допомогу надавати, та останній може отримувати допомогу у держави, у передбачених законом випадках. А підтверджуючих відомостей про те, що позивач визнаний опікуном ОСОБА_5 суду не надано.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Таким чином розмір допущено стягнення за первинним рішенням суду майже відповідає половині прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яке повинні забезпечувати батьки своїй дитині згідно зі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180 СК України. А 400 грн. не є в розумінні ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" достатньою сумою для задоволення потреб дитини, так як вказаний розмір є меншим прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, будь-яких законних підстав для застосування ст. 192 СК України судом не встановлено, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-184, 192 СК України, ст.ст.10,11,60,61, 209-218 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя