Єдиний унікальний номер 725/2488/16-ц
Номер провадження 2-о/725/40/16
21.11.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Стоцька Л. А.
при секретарі Слободян В.О.
представника позивача:ОСОБА_1
представника третьої особи:ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності, -
Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності.
У поданій заяві посилалася на те, що з 2011 року по 16.05.2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6. Вони проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, піклувалися один про одного. Під час їх спільного проживання ніхто з ним в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував.
У грудні 2013 року вони придбали за договором купівлі продажу з розстрочкою платежів до 01.07.2015 року квартиру №2, що по вул.Сагайдачного, 84 м.Чернівці. Договір купівлі-продажу було оформлено на ОСОБА_6
Вона спільно з ОСОБА_7 виплачувала кошти за придбану квартиру, при цьому отримувала доходи, працюючи перукарем, окрім того брала кошти в борг.
В листопаді 2015 року вони остаточно розрахувалися за квартиру з продавцем, однак у них залишилися невиконані боргові зобовязання. Вони вирішили повністю розрахуватися з боргами, після чого офіційно укласти шлюб.
Однак, 16.05.2016 року ОСОБА_6 раптово помер.
Після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді спадкового майна, а саме: квартиру №2, що по вул.Сагайдачного, 84 м.Чернівці.
Спадкоємцями майна померлого є його батьки, зокрема відповідач ОСОБА_8, який проживав разом із ними. Мати померлого з сином не спілкувалася, її місце перебування їй не відоме.
Вважає, що квартира №2, що по вул.Сагайдачного, 84 м.Чернівці була їх спільною сумісною власністю, оскільки була набута в період їх спільного проживання та спільними коштами.
Просила встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2011 року по день його смерті.
Визнати квартиру №2, що по вул. Сагайдачного, 84 м. Чернівці спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 16.05.2015 року.
Також просила визнати за нею право власності на ? частину квартири №2, що по вул. Сагайдачного, 84 м. Чернівці.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що проживала з 2011 року у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 Вони разом за спільні кошти придбали спірну квартиру та зробили у ній ремонт. Просила позов задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що дійсно позичала ОСОБА_4 кошти на купівлю квартири.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що позивач до придбання квартири спільно з ОСОБА_6 проживали у неї на квартирі. Окрім того, вона позичала позивачу кошти на ремонт квартири.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що ОСОБА_4 позичила у нього гроші на купівлю квартири, які до цього часу не повернула.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що товаришував з покійним ОСОБА_6 Йому було відомо, що той проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_4
Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Таким чином, ОСОБА_6 у грудні 2013 року набув у власність зазначену квартиру (а.с.43).
16.05.2016 року ОСОБА_6 помер (а.с.46).
ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що з 2011 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 та проживала з ним однією сімєю.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.
Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.
Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.
За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як було встановлено судом з показів свідків, ОСОБА_4 дійсно проживала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6
Окрім того, у відповідності листа Чернівецького міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 08.10.2016 року ОСОБА_6 з 01.01.2009 року не перебував у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2011 року по день його смерті обґрунтована та підлягає задоволенню.
Також суд вважає доведеним факт ведення спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_6, наявності у них спільного бюджету та проведення спільних витрат.
Зокрема, зазначена обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями розписок про отримання продавцем квартири від ОСОБА_4 коштів в рахунок погашення боргу за договором купівлі-продажу(а.с.40-41).
Пунктами 20, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що під час застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За правилами ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, а тому суд приходить до висновку, що право спільної сумісної власності на зазначене майно слід припинити.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що квартира №2, що по вул.Сагайдачного, 84 м.Чернівці була спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому вимога про визнання за позивачем права власності на ? частину квартири обґрунтована та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України; ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України; ст.ст. 8, 57-61, 64, 81, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності задовольнити.
Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2011 року по 16.05.2016 року.
Визнати квартиру №2, що по вул. Сагайдачного, 84 м. Чернівці спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 16.05.2015 року.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири №2, що по вул. Сагайдачного, 84 м. Чернівці.
Право спільної сумісної власності на квартиру №2, що по вул. Сагайдачного, 84 м.Чернівці - припинити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька