печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Захарчишиній В.С.,

за участю представника позивача Шульги Ю.В.,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів як безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В :

05.08.2016 позивач ПрАТ «Газенерго-Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів як безпідставно набутого майна.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що з 27.03.2014 по 27.10.2014 р. ОСОБА_6 перебував на посаді першого заступника директора ПрАТ «Газенерго-Україна». Наказом ПрАТ «Газенерго-Україна» № 6-к від 26.03.2014 р. було затверджено штатний розклад товариства, яким передбачено, що місячний оклад першого заступника директора становить 34 000, 00 грн.

Відповідач з 15-го травня до 08 червня 2014 року перебував на лікарняному, однак про своє перебування на лікарняному, як стверджує Позивач, повідомив керівництво та бухгалтерію Позивача на початку червня 2014 року. Посилаючись на положення ст. 1215 Цивільного кодексу України та стверджуючи про недобросовісність відповідача щодо несвоєчасного повідомлення про перебування на лікарняному, позивач вказує на те, що перерахування заробітної плати відповідачу за 2-гу половину травня в сумі 13 745,30 гри. відбулося без достатньої на те правової підстави, а тому позивач вважає такі кошти безпідставно набутим майном зі сторони відповідача, яке підлягає поверненню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставно заявлених.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовим розглядом встановлено, що з 27.03.2014 по 27.10.2014 р. ОСОБА_6 перебував на посаді першого заступника директора ПрАТ «Газенерго-Україна» (а.с. 6-7).

Наказом ПрАТ «Газенерго-Україна» № 6-к від 26.03.2014 р. було затверджено штатний розклад товариства, яким передбачено, що місячний оклад першого заступника директора становить 34 000, 00 грн(а.с. 8).

29.05.2014 р. відповідачу було випалено заробітну плату за другу половину травня 2014 року у сумі 13 745, 30 грн. (а.с. 9).

Разом з тим, відповідач з 15-го травня до 05 червня 2014 року перебував на лікарняному (а.с. 10-11).

Статтею 1215 ЦК України передбачено, яке безпідставно набуте майно, не підлягає поверненню, а саме: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; та інше майно, якщо це встановлено законом.

Ця ж норма визначає умови, за яких перелічене майно (зокрема заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї) не підлягає поверненню, у випадку, якщо виплата вказаних сум заробітної плати, пенсії, допомоги тощо має бути проведена фізичною або юридичною особою добровільно; необхідно, щоб така виплата не була наслідком рахункової помилки з боку фізичної або юридичної особи, яка виплатила ці суми набувачу; виплата таких сум має бути проведена за відсутності недобросовісності з боку набувача.

Тобто, в розумінні положень ст.1215 ЦК України, якщо, наприклад, виплата стала наслідком іншої (не рахункової) помилки платника, перераховані вище виплати поверненню не підлягають.

Таким чином, за умови сукупної наявності в правовідносинах між сторонами всіх перелічених вище трьох умов, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, не підлягають поверненню.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 08 грудня 2015 року по справі №757/35747/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Газенерго-Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та за зустрічним позовом ПАТ «Газенерго-Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, встановлено наступну обставину:

«Виходячи з пояснень та заперечень відповідача, відповідачем визнається, що надмірна виплата була проведена позивачу не внаслідок лічильної помилки, а внаслідок помилки бухгалтера щодо підстав такого нарахування, відповідного наказу про наявність підстав для здійсненого перерахунку та відрахувань відповідачем суду не надано, а тому правові підстави вчинення таких дій відповідачем згідно трудового законодавства відсутні».

Частиною 3 статті 61 ЦПК України до обставин, що не підлягають доказуванню відносить преюдиційні факти, тобто такі, які встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Вони не доказуються по іншій цивільній справі, якщо у даній справі беруть участь ті ж самі особи. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу, оскільки за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин. Положення цієї статті також спрямовані на запобігання ухваленню різних судових рішень щодо однієї й тієї самої обставини.

Преюдиціальні (преюдиційні) факти - це факти, що встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, і які не підлягають повторному доказуванню. Обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено в мотивувальній чи резолютивній частинах цього рішення.

Преюдиційність фактів заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішенням законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у ньому рішенні факти.

Преюдиційний зв'язок рішень у цивільних, господарських або адміністративних справах пояснюється тим, що одні й ті самі факти можуть тягти різні юридичні наслідки.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Таким чином, в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по справі №757/35747/14-ц судом встановлено, що надмірна виплата заробітної плати відповідачу за другу половину травня відбулася не внаслідок рахункової помилки, а внаслідок, помилки бухгалтера щодо підстав такого нарахування..

Тобто, а розумінні положень ст.1215 ІІК України надмірна виплата заробітної плати проведена позивачем добровільно та не була наслідком рахункової помилки.

З урахуванням викладених вище обставин, в розумінні положень ст.1215 ЦК Україна та ч. 1 ст.60 ЦПК Україна позивачем не доведено та не надано доказів недобросовісності з боку відповідача, а виплата заробітної плати відповідачу за другу половину травня проведена позивачем добровільно та не була наслідком рахункової помилки, а тому, як передбачено положеннями ст.1215 ЦК України, такі кошти не підлягають поверненню.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними необґрунтованими, суб'єктивними та такими, що не відповідають нормам матеріального права, обставинам справи, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215, 208, 209 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів як безпідставно набутого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення в Апеляційний суд міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя