АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/6538/16 Головуючий 1-ї інстанції - Грінчук О.П.
Справа № 2-642/3753/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Міненкової Н.О., Трішкової І.Ю.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м Харкова від26 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини вій його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач, батько дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає і добровільної угоди про сплату аліментів не досягнуто.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення з позовом - 16 червня 2016 року, а також в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким присудити аліменти на утримання доньки щомісячно у розмірі 1 000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, копії свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2011 року. Мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4-5).

На даний час сторони разом не проживають, справа про розірвання шлюбу сторін знаходиться в провадженні суду, дитина проживає з позивачкою, яка здійснює догляд за нею, а також утримує її, проте не взмозі самостійно забезпечити належне матеріальне утримання дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та за змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

Сім'я , дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання , яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України .

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини , забезпечення одержання нею коштів , необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак, виходячи із рівності участі батьків в утриманні дитини та розміру прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та обов'язку батька матеріально утримувати свою доньку, забезпечити її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, що відповідач має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, а саме сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду враховуючи, що відповідач є молодим, працездатним батьком, інших осіб на своєму утриманні не має. На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач працював в Банку, отримував стабільну заробітну плату. Та обставина, що на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 звільнився з роботи і перебуває на обліку у Центрі зайнятості не є підставою для скасування чи зміни законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м Харкова від26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді