Справа № 580/617/16-ц
З О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2016 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.
з участю: представника позивача ОСОБА_1, прокурора Бойка Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Лебединської райдержадміністрації в інтересах малалітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів;
ВС Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 є матір"ю малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько малолітнього - ОСОБА_4 записаний зі слів матері. Малолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку служби у справах дітей Лебединської РДА як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, внаслідок вчинення над ним фізичного насильства співмешканцем матері. З 21 серпня 2015 року за заявою матері ОСОБА_2 був влаштований до Сумського центру соціально-пчихологічної реабілітації дітей області, в якому він перебуває і до нинішнього часу. Відповідачка не має постійного місця проживання не працює, притягувалася до адміністративної відповідальності. За час перебування дитини в закладі відвідала його лише 6 разів, після чого в дитини з"являються прояви тривожної поведінки, прояви аутоагресії. Сім"я ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді. В ході здійснення соціального супроводу відповідачка частково йшла на контакт із соціальним працівником, а останнім часом взагалі почала уникати зустрічей з соціальним працівником. Відповідачка зовсім не не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до навчання в школі та до самостійного життя, не забезпечує належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Вказані факти стверджують про ухилення ОСОБА_3 від виховання дитини та те, що вона нехтує своїми батьківськими обовязками. Тому позивач просить суд прийняти рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти.
Представник позивача в судовому засіданні ствердила позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не зявивлась хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника.
На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:
У звязку з матеріальним становищем та з метою подолання складних життєвих обставин сімї, малолітній ОСОБА_2 з 21.08.2015 за заявою матері був влаштований до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, в якому він перебуває до нинішнього часу.
Крім того, ОСОБА_2 перебував у вказаному закладі з 6 березня 2014 року по 3 листопада 2014 року, що стверджується довідками (а.с. 13,14).
З актів обстеження умов проживання (а.с. 38, 39, 40, 41, 42) вбачається, що потягом 2011 2016 років службою у справах дітей Лебединської РДА проводилися обстеження умов проживання ОСОБА_3. Встановлено що, мати ОСОБА_2 проживає в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 по вул. Шашла, 49 в с. Штепівка Лебединського району Сумської області. Умови проживання задовільні, будинок обладнаний меблями, в будинку прибрано, сім»я забезпечена продуктами харчування, є підсобне хазяйство. ОСОБА_3 у зазначений період часу ніде не працювала.
ОСОБА_2 з 1 квітня 2015 року перебуває на обліку служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, внаслідок вчинення над ним фізичного насильства співмешканцем матері ОСОБА_5, що стверджується копією протоколу № 7 від 8 квітня 2015 року (а.с.29). Факт вчинення фізичного насильства щодо малолітнього ОСОБА_2 стверджується актом отримання усної заяви та повідомлення про вчинення насильства в сім»ї (а.с. 16), актом проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с. 18-21), актом зясування обставин вчинення насильства в сім»ї або реальної загрози його вчинення (а.с. 22-23). В діях ОСОБА_5 не вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, подальшу перевірку по даному факту було припинено. Працівниками міліції з ОСОБА_5 була проведена профілактична робота.
З характеристики що видана Підопригорівською сільською радою (а.с. 45), вбачається, що ОСОБА_3 із-за сварок з співмешканцем ОСОБА_6 в лютому 2016 року переїхала до свого дядька ОСОБА_7, де проживає до цього часу. ОСОБА_3 ніде не працює, живе у своє задоволення.
З характеристик, що видані Підопригорівською сільською радою (а.с. 11,12) вбачається, що ОСОБА_3 з самого народження сина не приділяла йому достатньої уваги, після пологів продовжувала навчання в Синівському ліцеї і дуже рідко провідувала сина, не цікавилася його здоровям. В 2012 році ОСОБА_2 доглядала тітка ОСОБА_8.
З довідки від 22.07.15 року за № 01-18/405 (а.с. 25), вбачається, що малолітній ОСОБА_2 протягом двох місяців проживав у родичів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у с. Грицини. Протягом цих двох місяців мати ОСОБА_3 жодного разу не зателефонувала та не поцікавилася життям та здором дитини. Дитина була брудна, недоглянута.
ОСОБА_3 ухиляється від виконання, передбачених законодавством, батьківських обов'язків порушуючи вимоги ст.. 150 Сімейного Кодексу України та принципи, проголошені Генеральною Асамблеєю ООН в Декларації прав дитини, а саме: не забезпечує малолітній дитині ОСОБА_9 належних умов проживання.
З довідки Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 19.03.2016 року за № 04/222 (а.с. 43) вбачається, що за час перебування ОСОБА_2 в центрі з 21.08.2015 по 19.03.2016 мати його відвідувала привозила фрукти та солодощі. Однак, зацікавлення до його виховання, життя та здоровям сина мати не проявляє, не телефонує. У хлопчина, на даний момент, порушена базова потреба довіри до оточуючого світу. Для відновлення якої, дитині необхідне адекватне, емоційне спілкування з матірю, перебування з нею в спокійному стабільному середовищі, її безумовне прийняття, піклування та любов. Хлопчик прагне спілкування з матірю, з нетерпінням чекає на повернення в свою сім»ю, що також стверджується характеристикою ОСОБА_2 (а.с. 44).
З довідки Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 22.04.2016 року за № 04/334 (а.с. 48) вбачається, що за час перебування дитини в центрі адміністрація закладу не помітила позитивних зрушень у поведінці матері по відношенню до свого сина і не заперечує проти відібрання ОСОБА_2 у матері ОСОБА_3, без позбавлення її батьківських прав.
Комісією з питань захисту прав дитини було вирішено надати ОСОБА_3 трьохтижневий термін для вирішення питання щодо працевлаштування та пошуку житла, що зазначено в протоколі від 31.03.2016 року (а.с. 31).
Однак, ОСОБА_3 ніяких спроб по влаштуванню на роботу чи вирішення питання з житлом не зробила, тому 26 квітня 2016 року органом опіки та піклування Лебединської РДА зроблено висновок про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_2 (а.с. 50-52).
Таким чином, внаслідок недбалого ставлення до дитини, невиконання прямих батьківських обов'язків, відсутності участі у вихованні дитини - виникла загроза життю та здоров'ю малолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до частини 1 статті 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.
Згідно зі статтею 8 Закону України „Про охорону дитинства": „Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України".
Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з статтею 155 цього ж Закону здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права/ не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У частині першій ст.. 170 Сімейного Кодексу України зазначається, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.
Враховуючи небезпеку для життя та здоров'я дитини за місцем проживання ОСОБА_3 зокрема - середовище, в якому вона проживає, наявність інших осіб, які становлять загрозу для життя та здоров'я дитини, орган опіки та піклування не може допустити повернення малолітнього ОСОБА_2 на виховання матері в даний період часу.
При цьому вирішуючи дане питання, суд доходить до висновку про неможливість задоволення вимог про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, оскільки позивач не зазначив в якому розмірі необхідно стягувати аліменти та не зазначив на чию користь необхідно стягнути аліменти.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150, 164, 170,181-191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,367 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Лебединської райдержадміністрації задовольнити частково.
Відібрати малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від його матері - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5 без позбавлення її батьківських прав.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом десяти днів з дня його отримання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Бакланов Р. В.