Справа № 2/593/140/2016
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2016 р. м. Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши дотримання та виконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області й просить суд визнати право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Центральна,118 в с.Комарівка Бережанського району Тернопільської області, що належав його бабі ОСОБА_3, яка померла 07 квітня 2010 року.

Суд, ознайомившись із згаданим позовом прийшов до висновку, що подана суду заява не відповідає вимогам ст. ст.119-120 ЦПК України.

За правилами статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України, підпункту 3 п. 2 глави 1 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, - Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, Пленум ВСУ наголосив про обов»язкову наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину й аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 інформаційного листа від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

З додатку до позову, який позивачем названо «відповідь нотаріуса», вбачається, що державним нотаріусом розглянуте звернення позивача стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої 07.04.2010 року ОСОБА_3, однак через не надання ОСОБА_1 правовстановлюючих документів рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на майно померлої.

Як вважає суд, зазначений додаток не є обґрунтованою постановою про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме постановою нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину і документ такого змісту до позову не додано.

Окрім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 п.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при подачі даного позову не зазначено ціни позову, в результаті чого неможливо встановити правильність сплати позивачем судового збору.

У силу вимог ст. 121 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків шляхом оформлення позовної заяви належним чином, долучення до матеріалів справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зазначення ціни позову заявлених майнових вимог.

За вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне надати позивачу ОСОБА_1 строк для виправлення недоліків поданої заяви.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України суд ,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для виправлення недоліків в 5 (пять) днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4