ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що нею після смерті її чоловіка, поручителем якого вона виступала за договором поруки укладеним з відповідачем на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором, сплачено трьома платежами 5 938 дол. США, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк») на її користь безпідставно отримані останнім грошові кошти, а також 1 257,07 дол. США - відсотків за користування чужими грошима та 932 грн судових витрат.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на користь ОСОБА_6 суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 5 938 доларів США.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 1 082 грн 49 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «ПроКредит Банк» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, а тому на підставі ст. 1212 ЦК України вони підлягають поверненню позивачу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 22 квітня 2005 року та 16 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі - ЗАТ «ПроКредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_7 укладено рамкові угоди № 2340 та № 2946.

На забезпечення виконання цих угод між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки від 22 квітня 2005 року № 2340-ДП 1 та угоду № 1 про внесення змін до договору поруки від 16 листопада 2006 року; договір № 2 про внесення змін до договору поруки від 18 травня 2009 року; договір поруки від 16 листопада 2006 року № 2946-ДП 1 та договір № 1 про внесення змін до договору поруки від 18 травня 2009 року.

18 вересня 2008 року позивачем видано доручення на проведення договірного списання коштів, яким поручитель ОСОБА_6 уповноважує та безвідклично доручає ЗАТ «ПроКредит Банк» здійснювати, починаючи з першого дня настання строку виконання зобов'язань позичальника, договірне списання з рахунку поручителя на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» коштів у розмірі, еквівалентному розміру зобов'язання позичальника на день такого списання.

19 лютого 2012 року ОСОБА_7 помер.

Позивачем після смерті ОСОБА_7 здійснено поповнення поточного рахунку: 22 лютого 2012 року - на 1 138 доларів США, 14 березня 2012 року - на 2 560 доларів США, 22 березня 2012 року - на 2 240 доларів США, дані кошти були списанні на погашення боргу за кредитними зобов'язаннями померлого боржника.

Позивачем не заперечувалося, що поповнення поточного рахунку здійсненою нею саме з метою погашення боргу за кредитними зобов'язаннями чоловіка, що також підтверджується її заявами, однак це не може мати правового значення для вирішення даного спору з огляду на те, що вона не є спадкоємицею боржника, що визнав позивач в судовому засіданні, а отже внесення коштів було здійснено нею як поручителем.

Разом із цим, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, яке банком не оскаржувалося в касаційному порядку, визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки від 22 квітня 2005 року № 2946-ДП 1 зі змінами укладеним між ОСОБА_6 та ЗАТ «ПроКредит Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк») та поруку, що виникла на підставі договору поруки від 16 листопада 2006 року № 2946-ДП1 зі змінами укладеним між ОСОБА_6 та ЗАТ «ПроКредит Банк» припиненою з 19 лютого 2012 року.

Позивачка зазначає, що зняті з її рахунку кошти не були зараховані на погашення боргу за кредитними договорами померлого чоловіка й на підтвердження такому послалася на рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом із спадкоємця боржника ОСОБА_8 яким визначений розмір кредитної заборгованості з розрахунку якої не убачається зарахування списаних з її рахунку коштів.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак