У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 р. Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гусинського М.О.,

при секретарі Мірошниченко В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2015 року до Словянського міськрайонного суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відносно ОСОБА_1 звернувся заступник начальника Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги наступним:

У Словянському міськрайонному ВДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження ЄДРВП№49899995 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/243/ 301/2014 від 20.01.2015 року, виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення боргу в сумі 11476,22 грн. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Під час примусового стягнення було накладено арешт на все майно боржника, отримана інформація про відсутність у боржника рахунків в установах банків та інших фінансових установах. З інформації з ПФУ слідує, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує. Виконавчий лист до теперішнього часу не виконано.

Просить суд тимчасово обмежити право громадянина ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобовязання, встановлених виконавчим листом № 2/243/ 301/2014 від 20.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 11476,22 грн.

В судове засідання сторони не викликалися, від заступник начальника Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби; суд розглядає подання негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлено, що кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути обєктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав та свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина від виконання, покладених на нього судовим рішенням є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Відповідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

На час звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням повинен відбутися, бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобовязань, та доказів, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, виконавцем суду не надано. Само по собі відсутність у боржника майна, на яке можливо звернення стягнення та/або заробітку (доходу) не є доказом його ухилення від виконання зобовязань.

Відповідно до усього викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Словянського МРУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відносно ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобовязання, встановленого виконавчим листом № 2/243/ 301/2014 від 20.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 11476,22 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 10, 3771 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 33 Конституції України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобовязання, встановленого виконавчим листом № 2/243/ 301/2014 від 20.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 11476,22 грн.

- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення.

Суддя Словянського міськрайонного суду М.О.Гусинський