Справа № 463/3237/16-ц
Провадження № 2/463/1609/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивачів, третьої особи ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Галтекс» про зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_3В, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнили заявою від 12.10.2016р. та в кінцевому, просять ухвалити рішення, яким визнати припиненим зобовязання за іпотечним договором, посвідченим ПН ЛМНО ОСОБА_6 26.12.2012р. за реєстровим № 12528. У звязку з визнанням зобовязань за іпотечним договором припиненими зобовязати державного реєстратора ПН ЛМНО ОСОБА_6 або іншого державного реєстратора (нотаріуса) провести виключення з реєстру заборон та зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, належну ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4; припинити обтяження квартири забороною та припинити іпотеку на зазначену квартиру в державному реєстрі речових прав; провести державну реєстрацію припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.12.2012р. між ТОВ «СП Галтекс» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № КЮ-АН-2016206 на суму 647 000 грн. з обовязком повернення коштів не пізніше 25.12.2015р. та платою за користування кредитними коштами 26,99 % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з однієї сторони, та ПАТ «Дельта Банк» з другої сторони укладено договір іпотеки від 26.12.2012р., предметом якого є житлова квартира АДРЕСА_2 загальною площею 102,9 кв.м. та вартістю, узгодженою сторонами на рівні 1 295 513 грн. У звязку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, рішенням Господарського суду Львівської області від 08.12.2015р., залишеним без змін постановою Львівської апеляційного господарського суду від 16.02.2016р., стягнуто з боржника заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 161 066,89 грн., яка фактично була погашена боржником добровільно в 13.04.2016р. В подальшому, у звязку з добровільним виконанням боржником рішення суду про стягнення заборгованості, рішенням Личаківського районного суду м. Львова 01.06.2016р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважають, що сума заборгованості, яка встановлена судовим рішенням є безспірною і оскільки вона погашена добровільно, кредитний договір є припиненим. Відповідно, вважають припиненим іпотечний договір, що укладений в якості забезпечення виконання основного зобовязання, через що предявили згаданий позов.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_3В, ОСОБА_4 згідно договорів про надання правової допомоги від 05.11.2015р., який одночасно, згідно довіреності від 05.11.2015р. виступав представником третьої особи адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та крім цього, додатково пояснив, що заборгованість за кредитним договором виникла у звязку з ліквідацією ПАТ «Дельта Банк» та відповідно, блокуванням рахунків останнього. Також, через ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» боржник не взмозі предявити позов до нього про визнання кредитного договору припиненим. Тому, просить позов задовольнити.

Представник відповідача згідно належної довіреності від 12.10.2016р. ОСОБА_7 проти обґрунтованості позову заперечила. За умовами кредитного договору, у випадку неналежного виконання грошового зобовязання для боржника нараховуються штрафні санкції. Останній зобовязання виконував не належним чином, у звязку з чим, станом на 06.10.2016р. заборгованість за кредитним договором становить 370 335,35 грн., з яких 30 560,81 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2 041,58 грн. три відсотки річних від суми простроченого кредиту, 51 986,30 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 8 155,63 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 674,91 грн. три відсотки вічних від суми прострочених відсотків, 276 916 грн. штраф. За таких обставин справи, основне зобовязання належним чином на даний час не виконане, та відповідно, не може вважатись припиненим. Іпотека в свою чергу, яке є похідним зобовязанням зберігає свою дію. Станом на час розгляду справи заборгованість за основним зобовязанням залишається непогашеною, і тому в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2012р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «СП Галтекс» укладено кредитний договір № КЮ-АН-2016206 на суму 647 000 грн. з обовязком повернення коштів не пізніше 25.12.2015р. та платою за користування кредитними коштами 26,99 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки від 26.12.2012р., предметом якого є квартира АДРЕСА_3 загальною площею 102,9 кв.м. (а.с.7-10).

Квартира належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 15.03.2004р. (а.с.11).

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором від 26.12.2012р., рішенням Господарського суду Львівської області від 08.12.2015р. (а.с.61-67), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. (а.с.68-75) стягнуто з ТОВ «СП Галекс» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в розмірі 161 066,89 грн., 2824,60 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 141,23 грн. три відсотки річних від суми простроченого кредиту, 62 598,40 грн. заборгованості за процентами, 14 402,90 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 733,45 грн. три відсотки річних від суми прострочених процентів, 7764 грн. штрафу.

Відповідно до змісту вступної частини вказаного рішення Господарського суду Львівської області, предметом спору було стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 282 048,13 грн. Позовну заяву господарським судом прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено до судового розгляду ухвалою від 04.09.2015р.

Постановою державного виконавця від 20.05.2016р. виконавче провадження, щодо виконання вказаного рішення закінчено у звязку з його виконанням в добровільному порядку (а.с.77), що згідно квитанцій № 39 та № 40 мало місце 14.04.2016р.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2016р. (а.с.13-16) відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3. Одночасно, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки від 26.12.2012р.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Верховний Суд України на основі аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, під час розгляду цивільної справи № 6-1252цс16 в постанові від 21.09.2016р. сформулював правовий висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.97, 98-101), її загальний розмір станом на 06.10.2016р. становить 370 335,23 грн. ОСОБА_6 заборгованість по факту включає в себе штрафні санкції, нараховані у звязку з неналежним виконанням боржником грошового зобовязання, а також проценти в якості плати за користування кредитними коштами. Періодом нарахування цієї заборгованості є в тому числі період, що передував фактичному виконанню рішення господарського суду 14.04.2016р.

За таких обставин справи, суд не може погодитись з доводами позивачів про те, що основне зобовязання слід вважати припиненим, адже право вимоги кредитора існує не до моменту ухвалення судового рішення, а до моменту фактичного виконання грошового зобовязання, з чим закон повязує його припинення. До моменту фактичного виконання боржник зобовязаний сплатити кредитору проценти за користування кредитними коштами та відшкодувати збитки (неустойку), завдані прострочення виконання. В розумінні ст. ст. 509, 526, 599 ЦК України, належним виконанням грошового зобовязання слід вважати повернення не лише боргу, але й відшкодування збитків (неустойки). Іпотека, маючи похідний характер, залежний від основного зобовязання зберігає свою дію до його фактичного припинення, тобто до виконання, проведеного належним чином.

Так само, не спростовує висновків суду позиція представника позивача про те, що відповідача як юридичної особи не існує на даний час у звязку із запровадженням ліквідаційної процедури, адже як зазначено в ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідацією банку визнається процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства

За змістом ч. 2 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Покликання на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2016р. (а.с.13-16). про відмову в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як на одну з підстав позову слід вважати помилковим, оскільки за мотивами цього рішення в задоволенні позову відмовлено виключно з тих підстав, що порушення основного зобовязання не завдало істотних збитків іпотекодержателю (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»). Одночасно, в цьому рішенні також зазначено про те, що розмір грошового зобовязання є істотно меншим ніж обраховано банком, однак жодним чином не спростовано самого факту існування заборгованості.

Як зазначено в рішенні Господарського суду Львівської області від 08.12.2015р. (а.с.61-62), представником позивача 08.12.2015р. подано до цього суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої станом на 01.12.2015р. загальна сума заборгованості становить 475 028,70 грн. Через процесуальні порушення така заява повернута банку, однак вказана обставина жодним чином не позбавляє кредитора права на стягнення штрафних санкцій, нарахованих у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання.

Суд не ставить під сумнів ту обставину, що заборгованість за тілом кредиту є погашеною, однак чинний ЦК України, а зокрема ст. ст. 551 ч. 3, 616 ч. 2 надають суду право лише зменшити розмір збитків та неустойки, і не дають права повністю звільнити боржника від обовязку їх сплати. Обовязок сплати процентів, що по факту, є винагородою кредитора за користування кредитними коштами зберігається до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Таким чином, не знайшовши підстав, які свідчать про повне виконання боржником основного зобовязання та про його припинення, в суду відсутні правові підстави визнати припиненим похідне зобовязання за іпотечним договором і тому, вказану вимогу слід залишити без задоволення. Інші позовні вимоги, які є похідними від основної в такому випадку також слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 104, 509, 526, 545, 551, 575, 598, 599, 610, 611, 616, 626, 627, 628, 629 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Галтекс» про зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.