Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/2-2342/11 Головуючий у 1-й інст. Зайцев А. В.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Зарицької Г.В., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом , вимоги якого в подальшому були уточнені, та остаточно просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №ZSRWAN02000171 від 11.10.2006 року у сумі 37828,85 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 03.08.2015 року 799197,48 грн. яка складається із заборгованості за кредитом 11346,59 доларів США, що еквівалентно 239715,62 грн., заборгованості за відсотками 10787,91 доларів США, що еквівалентно 227912,57 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15694,35 доларів США, що еквівалентно 331569,29 грн.. ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_1 11.10.2006 року було укладено кредитний договір № ZRZ0A1 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 26025,00 доларів США для купівлі автомобіля, а також 10509,88 доларів США на внесення страхових платежів, зі сплатою 0,54 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 10.10.2013 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідно до графіку повернення кредитних коштів у період з 12 по 16 число щомісяця у розмірі 435, 01 доларів США. Відповідач умови кредитного договору не виконував належним чином, тому утворилася заборгованість, яку просить стягнути.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33134,5 доларів США.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю. Вважає, що дане рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та без дослідження матеріалів справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд виходив із положень ст.ст. 526, 527, 530,1050,1054 ЦК України, проте помилково вважав про наявність підстав для стягнення заборгованості, не дослідивши обставини справи, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2006 року між ТОВ «Автоприват» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу автомобіля HOVER CUV, кузов LGWFF3A566B063936, двигун SCH0442 загальною вартістю 13850,00 грн., в тому числі ПДВ 23083,33 грн., №СФ-0002813 (а.с.70-71 том 1).

Того ж дня, було оформлено рахунок-фактуру № СФ-0002813 на поставку та сплату автомобіля за вказаним договором купівлі-продажу (а.с.69 том 1).

За умовами п.2.1. договору купівлі-продажу суму первісного внеску на оплату товару здійснюється в день укладення договору, а повна оплата товару повинна бути здійснена не пізніше 7 робочих днів з дня укладення даного договору (а.с.70 том 1).

В подальшому, 11 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZRZ0A1 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 26025,00 доларів США для купівлі автомобіля, а також 10509,88 доларів США на внесення страхових платежів, зі сплатою 0,54 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 10 жовтня 2013 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідно до графіку повернення кредитних коштів у період з 12 по 16 число щомісяця у розмірі 435, 01 доларів США (а.с.9-10 том 1).

Відповідно до меморіального ордеру від 13 жовтня 2006 року було перераховано кошти на придбання автомобіля за договором купівлі-продажу на рахунок ТОВ «Автоприват» у розмірі 131454,22 грн. (а.с.78 том 1).

Відповідно до п.1.3 кредитного договору в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, є заставне майно автомобіль марки JEEP (а.с.9-10).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Згідно п.1.1 кредитного договору № року ZRZ0A1 від 11.10.2006 року погашення заборгованості проводиться щомісяця, в період сплати з 12 по 16 число кожного місяця, грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 435,01 доларів США, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається за відсотками, комісією, а також іншими витратами з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 10 жовтня 2013 року.

15 січня 2009 року відповідачем був переданий автомобіль представнику банку, що підтверджується актом передачі заставного майна (а.с.82 том 1). За рахунок коштів, які надійшли від продажу даного автомобіля в сумі 10759,73 доларів США, 12 березня 2009 року була погашена частина заборгованості по кредиту, залишок якої станом на 13 березня 2009 року складав 11346,59 доларів США.

Останній платіж було внесено 13 березня 2009 року у сумі 8178,76 доларів США та зараховано як погашення заборгованості за кредитом (а.с.43-44 том 2).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що остаточне погашення заборгованості здійснюється не пізніше 10 жовтня 2013 року. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу.

Позивач зазначає, що відповідачем зобов'язання за договором кредиту в подальшому належним чином не виконувалися і станом на 03 серпня 2015 року заборгованість за кредитом становить 37828,85 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом 11346,59 доларів США, заборгованість за відсотками 10787,91 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15694,35 доларів США., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Вирішуючи спір, суд 1-ї інстанції виходив із наявності вказаної заборгованості за названим кредитним договором та підстав для її стягнення з відповідача.

Проте із такими висновками погодитись неможливо, мотивуючи наступним.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 червня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовані попередні рішення судів першої і апеляційної інстанцій, ухвалені у даній справі. Так, в ухвалі суду касаційної інстанції від 17 червня 2015 року зазначено, що судам належить зясувати, чи надавався відповідачу кредит у валюті через касу банку, чи була використана валюта для сплати чергових страхових платежів, в якому розмірі та коли, а якщо таке мало місце, то чи виконано обовязок по їх поверненню відповідно до умов укладеного кредитного договору в цій частині.

Що ж стосується перерахування коштів у національній грошовій одиниці на рахунок юридичної особи в якості оплати за придбаний в останньої відповідачем автомобіль, то суди мали визначитись чи свідчить таке про належне виконання умов договору банком та укладення між сторонами договору, предметом якого було надання кредиту в іноземній валюті, а, відповідно, чи виникли у сторін права і обовязки, передбачені ним, а якщо не виникли, то можливість задоволення вимог банку, виходячи із підстав і предмету позову.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд 1-ї інстанції не врахував висновки і мотиви, наведені в ухвалі суду касаційної інстанції, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості з відповідача.

Так, кредитний договір є укладеним з моменту передачі грошей, порядок отримання яких визначений у договорі і в подальшому сторонами не змінювався.

Згідно п 1.1. договору Банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку відповідач не отримував, порядок їх отримання, в т.ч. шляхом безготівкового перерахування на будь-які рахунки, надання позивачу права на продаж валюти, крім випадків, визначених п. 2.1.3 , ні сторонами договору, ні ОСОБА_1 в односторонньому порядку не змінювались і доказів щодо існування цих обставин суду не подано. Висновки службового розслідування, проведеного ПАТ КБ „Приватбанк не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у валюті (а.с.85-88).

Як вище зазначалось, за умовами договору ОСОБА_1 не доручав банку проводити конвертацію валюти у гривні і її перерахування крім тієї частини, яка використовується для сплати чергових страхових платежів про що зазначено у п. 2.1.3 договору. Доказів сплати банком чергових страхових платежів до суду не подано.

Таким чином, встановлено, що кредит у валюті через касу банку ОСОБА_1 не надавався, а на придбання автомобіля були перераховані кошти у гривні (а.с.78 том 1), а відтак суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо виникнення у відповідача обовязку по виконанню валютного кредитного договору та можливість стягнення заборгованості за ним, визначеної у доларах.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в порядку п.1-3 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: