Справа №751/8932/16-ц
Провадження №2/751/1327/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.
при секретарі Дасюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В подальшому неодноразово зменшувала та збільшувала позовні вимоги (а.с.16,32), остаточно просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 31 740 грн (26 450 грн + 5 290 грн) за період з 01.11.2015 року по 31.10. 2016 року.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.06.2003 року по 15.01.2014 року працювала в Будівельно-монтажному управлінні «Житлобуд-2» ПАТ «Чернігівбуд» на посаді бухгалтера І категорії, розмір заробітної плати 2645,00 грн. на місяць. Рішеннями суду від 09.07.2013 року, 13.11.2013 та 24.02.2014 року стягнуто заборгованість по заробітній платі. Однак, до цього часу заборгованість по заробітній платі повністю не погашена.
Позивач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України
Дослідивши представлені докази, матеріали справи № 751/108/15-ц, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:
Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст.ст. 1,15,21, 24 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган в першочерговому порядку зобовязаний виплачувати працівнику заробітну плату за виконану ним роботу.
У відповідності до норм ст.115 КЗпП України заробiтна плата виплачується працiвникам регулярно в робочi днi у строки, встановленi колективним договором, але не рiдше двох разiв на мiсяць через промiжок часу, що не перевищує шiстнадцяти календарних днiв. У разi коли день виплати заробiтної плати збiгається з вихiдним, святковим або неробочим днем, заробiтна плата виплачується напередоднi.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач в період з 05.06.2003 року по 15.01.2014 року працювала в Будівельно-монтажному управлінні «Житлобуд-2» ПАТ «Чернігівбуд» на посаді бухгалтера І категорії, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-4).
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.12.2015 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати в сумі 25 898 грн за період з лютого 2014 року по жовтнеь 2015 року та 1 936,33 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (а.с.23-24 справи № 751/108/15-ц).
Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі.
Як вбачається з довідки ПАТ «Чернігівбуд» №27 від 01.11.2016 року, середньоденний заробіток позивача складає 84,66 грн (а.с.36).
Згідно п.8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Часом затримки розрахунку з позивачем є період з 01.11.2015 року по 31.10.2016 року (період заявлений позивачем), який має 251 робочий день, середній заробіток складає 84 грн. 66 коп. х 251 = 21 249 грн. 66 коп. (сума визначена без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів).
Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 44, 117,233,237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 57 62, 88, 208, 209, 212 215, 218, 292 ЦПК України, Законом України Про оплату праці, Законом України Про судовий збір, враховуючи розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» на користь ОСОБА_1 21 249 (двадцять одну тисячу двісті сорок девять) грн. 66 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сума визначена без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Н.В. Маслюк