Справа № 148/2793/15-ц Провадження № 22-ц/772/1734/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Копіївської сільської ради, ОСОБА_4, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про скасування рішення сесії Копіївської сільської ради та свідоцтв про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Копіївської сільської ради, ОСОБА_4, реєстраційної служби Тульчинського РУЮ, про скасування рішення сесії Копіївської сільської ради та свідоцтв про право власності.

Позов мотивовано тим, що позивачі є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями №77 по вул. Кірова в с. Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області. Власником суміжного житлового будинку є відповідач ОСОБА_4 Рішенням №602 Копіївської сільської ради Тульчинського району від 03.07.2015 року погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано її у власність ОСОБА_4 З таким рішенням сільської ради позивачі не погоджуються, оскільки з ними не було погоджено встановлення в натурі меж земельних ділянок, як з суміжними землекористувачами, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати незаконним та скасувати зазначене вище рішення сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно видані ОСОБА_4, скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на належні ОСОБА_4 земельні ділянки.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначають, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просили його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням №602 50 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.07.2015 року «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність ОСОБА_4А.» погоджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,318 га по вул. Кірова, 22 в с. Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують зазначене вище рішення, оскільки, на їх думку, з ними повинні були погодити межі земельної ділянки.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст.198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Таким чином, при вирішенні справи суду необхідно встановити, чи є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власниками або землекористувачами суміжних земельних ділянок.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка ОСОБА_3 отримала у спадщину від спадкодавця ОСОБА_5: 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями №77 по вул. Щорса (Кірова) в с. Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 2,48 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Зазначене свідоцтво підлягає реєстрації в Тульчинському ББТІ та Тульчинському відділі земельних ресурсів.

В свідоцтві про право на спадщину за заповітом не вказано на якій саме землі розташований будинок, її розмір, форма власності та на яких підставах спадкодавець володів або користувався даною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1,4 ст.30 Земельного кодексу України, в редакції від 06.04.1999 року, яка була дійсна на момент отримання ОСОБА_3 спадщини, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.23 Земельного кодексу України, в редакції від 06.04.1999 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3 належним чином зареєструвала своє право на користування або володіння земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження існування права власності за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями №77 по вул. Кірова в с. Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області або земельну ділянку за тією ж адресою.

Посилання позивачів, викладені в апеляційній скарзі, на записи в земельно-шнуровій книзі не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості з зазначеної книги.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками або землекористувачами суміжних земельних ділянок, а тому при кадастрові зйомці їх погодження не було необхідним.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2015 року, індексний номер 40202779, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,068 га, призначена для ведення особистого селянського господарства.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_4 зареєстроване 07.07.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2015 року, індексний номер 40204448, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_4 зареєстроване 07.07.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 проведено приватизацію земельних ділянок з дотриманням вимог Земельного кодексу України.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушень під час прийняття рішення №602 50 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.07.2015 року «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність ОСОБА_4А.», а інших належних та допустимих доказів позивачі суду не надали, судова колегія не знаходить підстав для визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно виданих ОСОБА_4

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_6

Судді: _______ Копаничук С.Г.

_______ ОСОБА_7