Провадження № 2/761/4397/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ТОВ «ПрімоКолект» Центр грошових вимог», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - відповідач) треті особи: ТОВ «ПрімоКолект» Центр грошових вимог», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, з 1990 року перебуває в шлюбі з третьою особою ОСОБА_2 06.10.2014 року між відповідачем та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490924862 згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 28400,09 грн. Позивач на укладення вищезазначеного кредитного договору та отримання кредиту згоди не давав, у зв'язку з чим відповідно до ст.. 65 СК України даний кредитний договір слід визнати недійсним. Крім того, в кредитному договір та додатках до нього не було зазначено сукупної вартості кредиту в процентному значенні, що суттєво порушило норми законодавства та ввело позичальника в оману. Тому позивач просив суд визнати кредитний договір №490924862 від 06.10.2014 року недійсним, стягнути з відповідача судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти вимог позову та просив відмовити в їх задоволенні.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення на позовну заяву не подавали.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 06.10.2014 року між відповідачем та третьою особою ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 490924862, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит в сумі 28400,09 грн., процентна ставка за користування кредитом 39,9% річних. Відповідно до п. 2.3 договору, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування відсотків 07.10.2019 року (а.с.6).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до пояснень позивача, викладених в позовній заяві, в кредитному договорі та додатках до нього не було зазначено сукупної вартості кредиту в процентному значенні, що суттєво порушило норми законодавства та ввело третю особу в оману.

В пункті 2.7 кредитного договору зазначено, що сукупна вартість кредиту: сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг визначена в додатку №1, який є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.8.1. Кредитного договору передбачено, комісійну винагороду банку: за управління кредитом, за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування, за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку.

Згідно п. 5 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальником підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний; що (2) він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення; що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами рефінансування кредитної картки в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 1577 від 10.06.2014 року, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою : alfabank.com.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Як видно із п. 5 Кредитного договору, третя особа ОСОБА_2 підписуючи даний договір кредиту, була ознайомлена, відповідно до вимог чинного законодавства України, з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство.

Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору (ч. 6 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів»).

Протягом дії договору ( протягом чотирнадцяти днів з дня підписання) відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згоду на укладення даного кредитного договору не відкликав, тобто заперечень щодо укладеного договору протягом цього часу не мав.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ст.. 65 СК України).

Договір укладений одним із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї. Якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сім'ї, він не створює обов'язку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається та відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання такого договору недійсним (Правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року за № 6-88цс12).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи пояснення та надані у справі докази, суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст.ст. 16, 203, 215, 627, 629, 1054 ЦК України, ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ТОВ «ПрімоКолект» Центр грошових вимог», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя