АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/3122/15-ц Головуючий в І інстанції: Никифоров Є.О.
Номер провадження: 22-ц/791/2390/16 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа. У своєму зустрічному позові, поданому у вересні 2016 року, представник ОСОБА_3 просить: визнати порушеним право ОСОБА_3 споживача фінансових послуг банку; визнати недійсними кредитний договір від 20.12.2007 року №HECOGA, який укладений між банком та ОСОБА_3

Скарга обґрунтована тим, що вказаний кредитний договір укладений з суттєвим порушенням істотних умов договору встановлених законодавством України, що регулюють спірні правовідносини, які необхідні для його укладання, з використанням елементів нечесної підприємницької практики, всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства, грубо порушує права та інтереси споживача фінансових послуг і водночас завдає значної шкоди.

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2016 року було відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, а також було відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати зазначену ухвалу і постановити ухвалу, якою накласти арешт на житловий будинок №6 по вул.Молодіжній в с.Абрикосівка Цюрупинського району Херсонської області, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказав, що суд не звернув увагу на те, що в забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки, предметом якого є належний ОСОБА_3 вказаний житловий будинок і яким передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателю та/або продаж предмета іпотеки на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку". 25.10.2016 року ОСОБА_3 отримала повідомлення банку про його намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Це в свою чергу зробить неможливим чи утруднить виконання можливого рішення суду про визнання кредитного договору недійсним, оскільки в такому разі буде визнаний недійсним й іпотечний договір, як похідний від кредитного договору, і з предмета іпотеки будуть зняті всі обтяження, але до цього часу банк може переоформити на себе чи третіх осіб іпотечне майно.

Тобто, ухвала суду оскаржується лише в частині відмови в забезпеченні позову і не оскаржується в частині відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на такій підставі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову: єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів справи вбачається, що представник позивачки за зустрічним позовом звернувся до суду з вказаним позовом 28.09.2016 року (а.с.30-34).

Ухвалою суду від 29.09.2016 року вказаний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та обєднано в одне провадження із первісним позовом банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.51).

Відповідно до журналу судового засідання у поданій в судовому засіданні заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_3 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_3 житловий будинок №6 по вул.Молодіжній в с.Абрикосівка Цюрупинського району Херсонської області (а.с.52).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що викладені заявником обставини не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. При цьому суд виходив з того, що недійсність іпотечного договору або припинення іпотеки не є предметом зазначеного спору, невжиття заходів забезпечення позову за вказаних обставин не може в подальшому уируднути виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов при порушенні норм матеріального і процесуального права.

З матеріалі вбачається таке.

Відповідно до договору іпотеки від 20.12.2007 року, предметом якого є належний ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Абрикосівської сільської ради 17.12.2007 року, зареєстрованого в Херсонському державному БТІ за №334 в книзі №2 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№21448567) вказаний житловий будинок (п.35.3.), передбачено, що цей договір укладено для забезпечення виконання Іпотекодавцем перед Іпотекодержателем за укладеним між ним и кредитним договором. В даному договорі іпотеки, зокрема згідно застереженню про задоволення вимог іпотекодержателю, яке є його складовою частиною (п.29), передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателю та/або продаж предмета іпотеки на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку" (п.п.18.9, 18.10, 24-27, 29).

При цьому сторони погодили початкову ціну предмета іпотеки, а саме 101000грн. (п.п.24, 35.5).

Отже, з наведеного вбачається право банку в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки.

Зазначене дає підстави вважати обгрунтовними доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на вказаний будинок.

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним зустрічним позовом, скориставшись правом звернення до суду, при цьому сформулювавши відповідним чином свої вимоги та підстави позови. Задоволення вказаного зустрічного позову як наслідок тягне за собою недійсність договору іпотеки. А тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про забезпечення позову з порушенням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вказаного ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.2 ст.312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2016 року скасувати, постановити ухвалу з цього питання.

Заяву ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити зустрічний позов ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним шляхом накладення арешту на житловий будинок №6 по вул.Молодіжній в с.Абрикосівка Цюрупинського району Херсонської області, який належить ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Абрикосівської сільської ради 17.12.2007 року, зареєстрованого в Херсонському державному БТІ за №334 в книзі №2 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№21448567.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_6

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1