Справа № 727/8261/16-ц
Провадження № 2/727/2215/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Гончарук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщення та зняття з місця реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщення та зняття з місця реєстрації.

В позовній заяві посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №518082, видане 14 вересня 2006 року, згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №337/9 від 12 вересня 2006 року.

У даній квартирі окрім неї зареєстровані відповідачі, проте фактично вони не проживають, у звязку з виїздом відповідачів ОСОБА_3 у 1999 р., ОСОБА_4 у 2004 р., ОСОБА_2 у 2006 р. на постійне місце проживання до Іспанії та фактично не проживають у спірній квартирі, а відповідач ОСОБА_5 був тільки зареєстрований в спірній квартирі, однак фактично ніколи не проживав та теперішнє місце його перебування їй не відомо.

Зазначає, що поспілкувавшись із відповідачами (окрім ОСОБА_5М.) вони й самі не заперечили щодо зняття з місця їх реєстрації у вищезазначеній квартирі та повідомили її, що найближчим часом приїздити в Україну вони не планують, а звертатися до посольства, чи консульської установи для оформлення довіреностей на зняття з місця реєстрації вони не мають змоги, у звязку із надмірною занятістю по місцю їх роботи та віддаленістю цих установ від місць їх постійного проживання. Дані обставини підтверджуються заявами, які їй були надіслані ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 і були долучені до матеріалів справи. Що ж стосується ОСОБА_5, то з ним звязатися вона не змогла оскільки місце його перебування їй невідоме та номери засобів звязку із останнім їй також невідомі.

Просить суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування квартирою №190, у будинку №9 по вул. Південно-Кільцева, у м. Чернівцях та зняти останніх з місця реєстрації.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач по справі в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відомостей про поважність причини неявки суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №518082 (а.с.3) видане 14 вересня 2006 року, згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №337/9 від 12 вересня 2006 року.

У даній квартирі окрім неї зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою (а.с.4), проте фактично вони не проживають, у звязку з виїздом відповідачів ОСОБА_3 у 1999 р., ОСОБА_4 у 2004 р., ОСОБА_2 у 2006 р. на постійне місце проживання до Іспанії та фактично не проживають у спірній квартирі, а відповідач ОСОБА_5 був тільки зареєстрований в спірній квартирі, однак фактично ніколи не проживав та теперішнє місце його перебування їй не відомо, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами (а.с.6-8).

Керуючись ж ч.2, ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В свою чергу такої домовленості між позивачкою та будь-ким із відповідачів немає.

Враховуючи те, що відповідачі фактично, у спірній квартирі не проживають у позивача виникають проблеми з сумами надмірно сплачених комунальних послуг. А тому вищеописані обставини наносять позивачці значних фінансових втрат та створюють перешкоди в користуванні її власністю.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі зазначеного вимога позивачки ОСОБА_1про зняття відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 9/190 задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

На підставі наведеного та керуючись ст. 383, 386, 391 ЦК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226,228, 88 ч.1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщення та зняття з місця реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування квартирою №190, у будинку №9 по вул. Південно-Кільцева, у м. Чернівцях.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розяснити позивачці, що для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів вона може звернутись до компетентного органу управління, відділу (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) із рішенням суду, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Семенко О.В.