Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2089/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

24.11.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючогосудді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Суржика М.М.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 червня 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, передбачених законом підстав для скасування рішення немає.

Судом встановлено, що 01 березня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого ОСОБА_4 на умовах строковості, платності отримав кредит у розмірі 140 139,90 грн., зобов'язався повернути його до 28 лютого 2014року. Через неналежне виконання договору станом на 15.10.2015року відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 216 085грн. 11 коп., яка складається: 34019грн.62 коп. - заборгованість за кредитом; 182065грн.49 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказуючи про те, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 листопада 2011 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто в рахунок погашення боргу 91140грн.94 коп., просили стягнути різницю, яка становить 124 944,17грн. (216 085,11грн. - 91140, 94 грн.)

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо недоведеності заявлених вимог. Позивач не довів підстави нарахування боргу за кредитом.

Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконання договору позичальником, банк скористався правом дострокового повернення кредиту і рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 листопада 2011 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто в рахунок погашення боргу 91140грн.94 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 49 446,90грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -18 448,81грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 6 474,60грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 16 770,63грн. (а.с. 4).

Рішення суду від 24 листопада 2011 року виконано, заборгованість за кредитним договором сплачена шляхом одноразової виплати згідно з платіжним дорученням №786 від 23.07.2015 року, постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2594/11 закінчено 28.07.2015 року( а.с.35 ).

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК, є способом цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Отже, індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми(стаття 625 ЦК України) та проценти за користування позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Проте таких вимог заявлено не було.

Не можуть бути прийняти доводи позивача, що були надані під час апеляційного перегляду справи, про те, що заборгованість за кредитом(тело) виникла після рішення суду за рахунок страхових платежів, яки банком здійснювалися щорічно протягом 2012-2013р.р. відповідно до умов кредитного договору та на підставі укладених договорів страхування транспортного засобу та особистого страхування позичальника ОСОБА_4 А саме:

29.02.2012року - 7355,63грн. страхування майна,

29.02.2012року - 644,80грн. особисте страхування,

28.02.2013року -7355,63грн. страхування майна,

28.02.2013року - 644,80грн. особисте страхування.

На підтвердження здійснення платежів банк надав платіжні доручення про перерахування виплат за договором страхування наземного транспорту(а.с.113,118,119).

Зазначені підстави не були заявлені у суді першої інстанції, тому не були предметом розгляду, не були зазначені і у доводах апеляційної скарги. Проте, перевіряючи обставини справи, колегія суддів не знайшла належного підтвердження доводам позивача й в цій частині.

Як убачається з кредитного договору, кредит отриманий у розмірі 140139,90грн на придбання автомобіля MITSUBIHI, а також у розмірі 68994,10грн. на сплату страхових платежів у випадках та відповідно до порядку, передбаченого умовами договору.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що позичальник доручає банку щорічно перераховувати страхові платежі відповідно до укладених договорів страхування у випадку не пред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату з інших джерел.

Між відповідачем ОСОБА_4 та ЗАТ„Страхова компанія „Інгосстрах" 01.03.2007ррку були укладені договори страхування наземного транспорту та особистого страхування позичальника.

Наявними у справі матеріалами доведено, що унаслідок страхового випадку, який мав місце 10.07.2008року, автомобіль MITSUBIHI було пошкоджено, 05.12.2008року заставодержатель(вигодонабувач-банк) отримав страхове відшкодування.

Таким чином, у зв'язку з виконанням страховиком зобов'язань перед страхувальником, дія договору страхування припинена. Договір страхування не був пролонгованим, іншого договору укладено не було.

Таким чином, перерахування банком страхових платежів за договором страхування наземного транспорту у 2012-2013р.р. здійснено поза умовами укладених договорів, тому немає підстав вважати здійснені виплати борговим зобов'язанням відповідача за кредитом.

Належних доказів перерахування за договором особистого страхування банк не надав.

Відповідно до наведеного, наявність заборгованості за кредитом позивачем не доведена.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: