АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Головуючий у 1 - й інстанції: Оксюта Т.Г.
22-ц/796/7761/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивачка звернулась у серпні 2015 року.

Мотивувала свої вимоги тим що 20.02.2015 року у м. Львів, по вул. Зелена, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес-Бенц», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Шевролет Лачетті», д.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4

Після вказаної події, її учасники, погодивши всі обставини її виникнення, вирішили не фіксувати дорожньо-транспортну пригоду шляхом складення протоколу працівниками ДАІ (поліції), а склали спільне повідомлення про дану подію (Європротокол), що передбачено ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій автомобіля «Мерседес-Бенц», ОСОБА_2, визнав протиправність своїх дій (порушення правил дорожнього руху) та визнав свою вину у її настанні.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес-Бенц», ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна».

ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «СК «Провідна» із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування, однак страхова компанія відмовила позивачу у виплаті відповідної суми, вказавши що нею не було надано постанову суду про встановлення вини ОСОБА_2 у настанні відповідної пригоди, що вказує на недоведеність повної вини ОСОБА_2 у її настанні.

Уточнивши свої вимоги позивачка просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 25000,00 грн., з ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди - різницю між сумою завданої шкоди та страховою сумою в розмірі 37070,35 грн. та вартість за складання звіту про оцінку вартості завданої шкоди в сумі 2000,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування даного рішення в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 37037, 35 грн., витрат пов'язаних із складанням звіту про оцінку вартості завданої шкоди в сумі 2000 грн. судового збору та ухвалення нового про відмову в позові щодо нього.

ПрАТ «СК «Провідна» також подало апеляційну скаргу в якій зазначала, що рішенням було порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просило суд скасувати зазначене рішення в частині задоволення позову до ПрАТ «СК «Провідна» та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову до ПрАТ «СК «Провідна».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.02.2015 року у м. Львів, вул. Зелена 403, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес-Бенц», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «ШевролетЛачетті», д.н. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4

Після дорожньо-транспортної пригоди, її учасники, погодивши всі обставини виникнення, вирішили не фіксувати її шляхом складення протоколу працівниками ДАІ (поліції), а склали спільне повідомлення про зазначену подію (Європротокол), що передбачено ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес-Бенц», ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевролет Лачетті» ОСОБА_4 була застрахована у ТДВ «СК «Домінанта».

ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «СК «Провідна» (як до страхової компанії винуватця дорожньої пригоди) із повідомленням про настання вказаної події та подала заяву на виплату суми страхового відшкодування завданої їй шкоди, надавши також відповідні необхідні документи.

Відповідно до складеної експертом ПрАТ «СК «Провідна» ремонтної калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ОСОБА_6, станом на 05.03.2015 року, вартість відновлювального ремонту становила 49620,15 грн., а сума завданого матеріального збитку складає 19782,02 грн.

ОСОБА_6 звернулась з заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування, однак отримала листа від страхової компанії від 28.05.2015 року про відмову у виплаті страхової суми у зв'язку із тим, що інший учасник ДТП, водій автомобіля «Мерседес-Бенц» ОСОБА_2, в своїх поясненнях частково визнає себе винним у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди, та ОСОБА_6 у зв'язку із цим не було подано до страхової компанії відповідне рішення суду про визнання саме ОСОБА_2 єдиним винуватцем виникнення відповідної пригоди.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України

Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції (ДАІ) про її настання.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відсутність постанови (ухвали) або вироку суду про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому, відповідні документи, що стосуються такої події є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що при фіксації виникнення дорожньо-трнспортної пригоди її учасниками шляхом складання Європротоколу (спільного повідомлення про вказану подію), учасники не зобов'язані викликати працівників поліції (ДАІ), що в свою чергу свідчить про відсутність обов'язку для ОСОБА_6 надавати відповідне судове рішення (постанову) про визнання ОСОБА_2 винним, до ПрАТ «СК «Провідна».

Судова колегія погоджується з такими висновками районного суду.

Відповідно до пояснень в Європротоколі ОСОБА_2 зазначив: «що під час здійснення обгону з порушенням правил дорожнього руху, виїхавши на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення із транспортним засобом «Шевролет Лачетті». Вину визнаю в настанні ДТП».

ОСОБА_6 в своему поясненні зазначила: «рухалася в межах своєї смуги руху. Водій транспортного засобу «Мерседес-Бенц» виїхав на мою смугу руху. При виникненні перешкоди застосувала гальмування. В ДТП не винна».

Спільне повідомлення було підписане обома водіями, що свідчить про погодження водіїв зі змістом Європротоколу, тобто із обставинами настання ДТП та визначення винуватця виникнення ДТП.

ОСОБА_2 визнав свою вину у виникненні дорожньо-транмпортної пригоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що позивачка зявилася зненацька і в нього не було можливості оминути автомобіль ОСОБА_4 Крім цього при складанні Європротоколу він перебував у стані шоку від вказаної події, тому не правильно сприйняв дійсні обставини та не надавши належної оцінки своїм діям підписав пункти протоколу.

Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що автомобіль, яким керувала ОСОБА_4 на час зіткнення знаходився у своїй смузі руху, при дослідженні матеріалів фіксації місця події дорожньої пригоди не було встановлено порушення правил дорожнього руху зі сторони позивачки.

Працівники ДАІ, які прибули на місце ДТП, підтвердили вину ОСОБА_2 у настанні дорожньої пригоди, оскільки він здійснив маневр обгону на відстані менше, ніж 50 метрів до пішохідного переходу, що заборонено правилами дорожнього руху.

Відповідно до ст. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як визначено у ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 33.2. Закону, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України (складення спільного повідомлення про ДТП згідно цієї статті) розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (стаття в редакції станом на 20.02.2015 року).

Згідно із ст. 36.3. Закону, якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону, тобто відшкодовується, зокрема, вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з врахуванням зносу)

Відповідно звіту складеного ТОВ «Бізнес Ассіст» за цінами станом на 20.02.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 62070,35 грн., а розмір матеріального збитку складав 31034,47 грн.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції що звіт, наданий позивачем, більш об'єктивно відображає фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, оскільки розрахунок відповідних цін вартості ремонту та вартості деталей (які підлягають заміні) був складений станом на день завдання шкоди (20.02.2015 року), що прямо вказує на розмір відновлюваного ремонту автомобіля позивача на день його пошкодження, зважаючи на загальновідомі інфляційні процеси знецінення грошових коштів та відповідно підвищення цін на товари та послуги, з врахуванням ринкових цін станом на дату пошкодження автомобіля позивача.

З ПрАТ «СК «Провідна», враховуючи ліміт відповідальності страхової компанії, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 25000,00 грн.

Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

На виконання положень частини 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів роз'яснила сторонам право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання, проте такого заявлено не було, з власної ініціативи суд не вправі призначити експертизу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вирішила справу на підставі наявних у ній доказів та відхилила висновок щодо розміру заподіяної шкоди за складеною спеціалістом ПАТ «СК «Провідна» ремонтною калькуляцією відновлюваного ремонту та погодилась із звітом про визначення вартості матеріального збитку від 20.02.2015 року, складеним ТОВ «Бізнес Ассіст», оскільки останній звіт об'єктивно відображає фактичну вартість відновлюваного ремонту автомобіля, а визначений перелік робіт та запасних частин узгоджується із характером та обсягом пошкоджень. Вказаний звіт, складений ТОВ «Бізнес Ассіст», є повним і обґрунтованим, таким, що узгоджується із наявними у справі доказами, якими визначений характер пошкоджень автомобіля позивача та вартість його відновлювального ремонта, а тому колегія суду бере його за основу.

За складання зазначеного звіту позивачем сплачено 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією №25 від 04.09.2015 року (а.с. 140).

Сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті (стягненню) з ПрАТ «СК «Провідна» ОСОБА_4 становить 25000,00 грн. А різниця між сумою страхової виплати та фактичною сумою завданої шкоди підлягає стягненню із особи, яка безпосередньо є завдавачем шкоди - ОСОБА_2

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 підлягає стягненню сума завданої шкоди, розмір якої становить 37070,35 грн. (62070,35 грн. - 25000,00 грн.), а також вартість виготовлення звіту в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Таким чином, твердження апеляційних скарг про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: