Справа № 658/2406/16-ц
(провадження № 2/658/1018/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Завізьон С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каховки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування транспортним засобом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 09 вересня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 квітня 2016 року був розірваний.Під час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано майно, яке ОСОБА_1 вважає спільно нажитим, а саме: автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1.За вказаних обставин просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу - автомобіля «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_2 предявила зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування транспортним засобом - автомобілем.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом забрав ключі від спірного автомобіля та ключі від гаражу, і продовжує одноособово користуватися їхньою спільною власністю. Вважає, що такі дії свідчать про вчинення її колишнім чоловіком перешкод в користуванні їхнім автомобілем. За вказаних обставин просила усунути перешкоди в користуванні транспортним засобом - автомобілем «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 шляхом передачі ОСОБА_2 другого комплекту ключів від афта, визначення місця стоянки автомобіля - гараж, передачі ОСОБА_2 другого комплекту ключів від гаражу, заборони зміни місця стоянки автомобіля та зміни замків гаражу без повідомлення другого співвласника та його згоди; визначити порядок користування автомобілем наступним чином: ОСОБА_2 користується автомобілем у непарні числа місяця, ОСОБА_1 користується автомобілем у парні числа місяця.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі на підставвах зазначених в позові, зустрічний позов не визнав, пояснив, що спірний автомобіль знаходиться на стоянці в м.Н.Каховка, ОСОБА_2 до нього з приводу користування автомобілем не зверталась, більш того, остання має другий примірник ключів від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб, тому може безперешкодно їм користуватись. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом підтримала повністю з підстав зазначених у ньому, просила їх задовольнити, позові вимоги за зустрічним позовом не визнала, просила у їх задоволенні відмовити за необґрунтованістю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримала повністю, просила їх задовольнити, оскільки позбавлена можливості користуватись автомобелем, заперечувала що вона має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а також те, що автомобіль знаходиться на стоянці в м.Н.Каховка, однак доказів на спростування даної інформації не надала. Вимоги первісного позову визнала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовитиз наступних підстав.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-7цс15 від 8 квітня 2015 року.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що 09 вересня 1995 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8), який на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 квітня 2016 року розірваний (а.с. 9, 9 зв.).

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до акту приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № 1334 від 11 серпня 2011 року ОСОБА_2 придбала транспортний засіб - автомобіль «Toyota Corolla 1.33 City 6 MT» (а.с. 48).

Як вбачається з виданої ПАТ "Укрсоцбанк" довідки від 11 червня 2014 року ОСОБА_2 в повному обсязі виконала зобов'язання за кредитним договором № 874А01 від 26 серпня 2011 року. За умов вказаного договорому цільовим призначенням кредиту було придбання автомобілю «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 60).

Отже, під час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 було придбано спірний автомобіль, факт того, що спірний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя в судовому засіданні не спростований.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також враховуючи, що законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, суд вважає, що спільним сумісним майном подружжя є транспортний засіб - автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1.

За вказаних обставин,приймаючи до уваги, що спірний автомобільє неподільною річчю, а також виходячи з рівності часток подружжя в спільному майні, суд вбачає, що позивачу за первісним позовом належить 1/2 частка вказаного автомобіля, тому позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволенню із зазначенням, що вказаий автомобіль є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, відносно придбаного в період шлюбу майна презюмується право спільної сумісної власності подружжя, а протилежне підлягає доведенню тим із подружжя, який вважає це майно своєю приватною власністю.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.2 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Належних та допустимих доказів, у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в підтвердження порушення права ОСОБА_2 щодо користування транспортним засобом з боку позивача за первісним позовом суду надано не було.

Оцінюючи встановлені у справі обставини та докази у їх сукупності суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем за зустрічним позовом вимог про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом та визначення порядку користування ним.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 57, 60, 68 69, 70 СК України, ст.ст.11, 16, 317, 368, 369, 370 ЦК України, ст.ст. 3, 5 11, 57 60, 212, 213 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку транспортного засобу Toyoya Corolla, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2, залишивши його у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування транспортним засобом - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя І. Г. Батовріна