УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Володимирецького району Рівненської області в інтересах територіальної громади смт Володимирець Рівненської області до Володимирецької селищної ради, Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради, Володимирецької районної державної адміністрації, реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпорядження органу приватизації, розпоряджень голови районної державної адміністрації, скасування державної реєстрації речового права, витребування нерухомого майна з незаконного володіння,

за касаційною скаргою першого заступника прокурора Рівненської області на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року прокурор Володимирецького району Рівненської області, діючи в інтересах територіальної громади смт Володимирець Рівненської області, звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради, Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради, Володимирецької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішення Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 27 червня 2012 року № 106 «Про затвердження розпорядження органу приватизації», розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 15 травня 2012 року № 5 «Про приватизацію квартири», розпорядження Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 «Про надання статусу службового житла», від 02 грудня 2011 року № 412 «Про надання службової квартири АДРЕСА_1», від 29 грудня 2011 року № 458 «Про виключення житлового приміщення з числа службових».

Під час розгляду справи позивач змінив предмет позову та просив визнати незаконними та скасувати рішення Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 27 червня 2012 року № 106 «Про затвердження розпорядження органу приватизації» та розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 15 травня 2012 року № 5 «Про приватизацію квартири», розпорядження Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 «Про надання статусу службового житла», від 02 грудня 2011 року № 412 «Про надання службової квартири АДРЕСА_1», від 29 грудня 2011 року № 458 «Про виключення житлового приміщення з числа службових», скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, здійснену 07 червня 2012 року КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_3, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на користь територіальної громади смт Володимирець.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовував тим, що протягом 2003-2004 років рішеннями Рівненської обласної ради та розпорядженнями голови Рівненської обласної державної адміністрації Володимирецькій районній державній адміністрації як розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня з обласного бюджету виділено кошти в сумі 110 тис. грн на придбання житла голові Володимирецької районної державної адміністрації, з подальшим наданням йому статусу службового, без передачі вказаних коштів у вигляді міжбюджетного трансферту Державного бюджету України. Така квартира була придбана за договором про пайову участь у фінансуванні будівництва будинку АДРЕСА_1 укладеним між Володимирецькою районною державною адміністрацією та ПВПФ «Аванті».

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 спірній квартирі надано статус службової, однак вказане розпорядження винесене з порушенням ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР та п. 3 розділу 1 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення), відповідно до яких жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації, відтак Володимирецька районна державна адміністрація при прийнятті вищевказаного розпорядження вийшла за межі наданих їй повноважень.

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 02 грудня 2011 року № 412 спірну квартиру поставлено на баланс адміністрації та надано ОСОБА_3 Указане розпорядження прийнято з порушенням вимог п. 16 Положення, яким передбачено, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація, відтак Володимирецька районна державна адміністрація при прийнятті вищевказаного розпорядження вийшла за межі наданих їй повноважень.

Головою Володимирецької районної державної адміністрації ОСОБА_3 всупереч вимогам ст. 122 ЖК Української РСР видано ордер від 05 грудня 2011 року № 0100 на зайняття останнім службової квартири АДРЕСА_1, проте ордер видано на бланку Виконавчого комітету Володимирецької районної ради народних депутатів, якої на момент видачі ордеру не існувало, тому даний документ є нікчемним та в силу вимог ст. 215 ЦК України та ст.122 ЖК Української РСР не підлягає визнанню недійсним.

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 29 грудня 2011 року № 458 спірну квартиру виключено з числа службових жилих приміщень, що суперечить п. 6 розділу 1 Положення, яким передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, відтак Володимирецька районна державна адміністрація при прийнятті вищевказаного розпорядження вийшла за межі наданих їй повноважень.

Рішенням Володимирецької селищної ради від 12 квітня 2012 року № 67 оформлено право комунальної власності на спірну квартиру за Володимирецькою селищною радою.

Розпорядженням органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 15 травня 2012 року № 5, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 27 червня 2012 року № 106, заяву ОСОБА_3 задоволено та безоплатно передано спірну квартиру у власність останнього. Указані рішення та розпорядження органу місцевого самоврядування прийняті з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконними, оскільки ОСОБА_3 не мав передбачених законодавством пільг для безоплатної приватизації спірної квартири.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області від 15 травня 2012 року № 5 «Про приватизацію квартири» в частині безоплатного передання частини квартири АДРЕСА_1 площею 64,9 кв. м у власність ОСОБА_3

Скасовано рішення Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області від 27 червня 2012 року № 106 «Про затвердження розпорядження органу приватизації» в частині затвердження розпорядження органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області від 15 травня 2012 року № 5 «Про приватизацію квартири» щодо безоплатного передання частини квартири АДРЕСА_1 площею 64,9 кв. м у власність ОСОБА_3

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року зазначене судове рішення частково скасовано.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 «Про надання статусу службового житла», від 02 грудня 2011 року № 412 «Про надання службової квартири АДРЕСА_1», від 29 грудня 2011 року № 458 «Про виключення житлового приміщення з числа службових».

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі перший заступник прокурора Рівненської області просить рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що рішеннями Рівненської обласної ради від 31 січня 2003 року № 138, від 18 грудня 2003 року № 284, розпорядженнями голови Рівненської обласної державної адміністрації від 28 жовтня 2003 року № 532, від 01 березня 2004 року № 90, від 03 березня 2004 року № 106, від 15 червня 2007 року № 302, від 31 серпня 2007 року № 416 Володимирецькій районній державній адміністрації як розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня з Рівненського обласного бюджету виділено кошти в сумі 110 тис. грн на придбання житла голові Володимирецької районної державної адміністрації, з подальшим наданням цьому житлу статусу службового.

За виділені Рівненською обласною державною адміністрацією кошти було проведено будівництво (реконструкцію) квартири АДРЕСА_1, розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року затверджено акти державної приймальної комісії про готовність до експлуатації восьмиквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 «Про надання статусу службового житла» квартирі АДРЕСА_1 надано статус службової.

Рішенням Володимирецької селищної ради від 15 листопада 2011 року № 189 на спірну квартиру оформлено право державної власності за Володимирецькою районною державною адміністрацією.

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 02 грудня 2011 року № 412 спірну квартиру поставлено на баланс адміністрації та надано ОСОБА_3

На підставі вказаного розпорядження, головою Володимирецької районної державної адміністрації 05 грудня 2011 року ОСОБА_3 видано ордер № 0100 на службову квартиру АДРЕСА_1.

Розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 29 грудня 11 року № 458 спірну квартиру виключено з числа службових жилих приміщень.

Суд установив, що на підставі клопотання Володимирецької районної державної адміністрації Володимирецькою селищною радою прийнято рішення від 22 лютого 2012 року № 435, яким надано згоду на прийняття до власності територіальної громади з власності держави квартири АДРЕСА_1, а розпорядженням голови Володимирецької районної державної адміністрації від 28 лютого 2012 року № 59 вказану квартиру вирішено передати до комунальної власності Володимирецької селищної ради.

Рішенням Володимирецької селищної ради від 12 грудня 2012 року № 67 на спірну квартиру оформлено право комунальної власності, яке не оспорюється у даній справі.

10 травня 2012 року ОСОБА_3, будучи зареєстрованим та проживаючи у АДРЕСА_1, звернувся до органу приватизації Володимирецької селищної ради із заявою про приватизацію вказаного житла.

Розпорядженням органу приватизації Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 15 травня 2012 року № 5 «Про приватизацію квартири» прохання наймача ОСОБА_3 задоволено і передано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 95,9 кв. м безоплатно йому у власність.

Рішенням Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №106 від 27 червня 2012 року вищезазначене розпорядження органу приватизації затверджене.

Із матеріалів справи вбачається, що на час прийняття розпоряджень Володимирецької районної державної адміністрації від 19 січня 2004 року № 19 «Про надання статусу службового житла», від 02 грудня 2011 року № 412 «Про надання службової квартири АДРЕСА_1», від 29 грудня 2011 року № 458 «Про виключення житлового приміщення з числа службових» Володимирецька районна або селищна рада відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в України» не делегувала своїх повноважень Володимирецькій районній державній адміністрації в частині розпорядження службовим жилим приміщеннями, яким є квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не мав права на приватизацію житла, отриманого на законних підставах в період перебування на посаді голови Володимирецької районної державної адміністрації, яке надавалось йому як службове, на кошти, виділені із обласного бюджету, тому вимога про витребування цього житла є безпідставною.

Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що питання визначення статусу жилого приміщення як службового регулюється нормами ст. 118 ЖК Української РСР. Володимирецькою районною державною адміністрацією порушено прядок, визначений нормами ЖК Української РСР, щодо визнання житла службовим, прийняття його на облік, надання цього житла працівнику державної установи та виключення житла з числа службового.

Посилання суду першої інстанції на те, що такі повноваження передавались для державної районної адміністрації на час прийняття рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 як службової, надання житла як службового та виключення з числа службових суд апеляційної інстанції вважав помилковим та таким, що не відповідає положенням Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а такі повноваження делегуються відповідними радами на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Проте з висновками судів погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків),житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 приватизував квартиру загальною площею 95,9 кв. м.

Скасовуючи розпорядження органу приватизації та рішення Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області щодо безоплатного передання у власність ОСОБА_3 частини квартири площею 64,9 кв. м, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 як одна особа мав право на приватизацію 21 кв. м, а не 31 кв. м; не врахував, що 10 кв. м надається додатково на сім'ю.

Крім того, суд не з'ясував, чи брав участь ОСОБА_3 у приватизації державного житлового фонду (якщо брав, то яка площа ним була приватизована), чи має ОСОБА_3 на праві власності інше житло, чи потребував надання службової квартири, з якого часу і за якою адресою проживав у смт. Володимирець та з якого часу є головою Володимирецької районної державної адміністрації.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначав, що на час надання житла голові Володимирецької районної державної адміністрації цю посаду займав саме він. З огляду на зазначене суд не з'ясував, чи могла особа, перебуваючи на даній посаді, підписувати оскаржувані розпорядження та рішення та сама підписати ордер.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції та, крім того, скасовуючи розпорядження Виконавчого комітету Володимирецької селищної ради в частині статусу квартири - службова, на порушення вимог ст. 316 ЦПК України не з'ясував, чи проживає ОСОБА_3 у спірній квартирі, яка не є службовою, якщо проживає, то з яких підстав.

Належним чином встановивши фактичні обставини та дослідивши докази, суд має надати їм оцінку на відповідність наведеним вище нормам матеріального права.

При цьому рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 213 ЦПК України), суд має дослідити всі докази та доводи сторін і надати їм належну оцінку, а результати цієї оцінки відобразити у рішенні (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, правовідносини між сторонами не визначені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасуваннята направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування всіх обставин справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова