Справа № 441/293/16 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/6545/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

про залишення без руху

17 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Береза В.І., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк», третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі у справі, просить таке скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у такій відсутні докази про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апелянт, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки вважає себе споживачем.

Зазначає, що іпотечний договір від 31.12.2012 року був укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, однак предмет іпотеки є спільним майном подружжя - належить і апелянту як другому з подружжя, а відтак укладення іпотечного договору від 31.12.2012 року порушує його права на це майно.

Однак з доводів апеляційної скарги не вбачається підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору як споживача у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до преамбули даного Закону такий регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Як роз`яснино в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні позову споживачем.

Із системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на осіб, які є споживачами товарів, робіт, послуг та пред`явили відповідний позов.

При зверненні з апеляційною скаргою недотримано дані умови, а тому підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору у відповідності до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Як видно з вимог за позовною заявою, спір має майновий та немайновий характер.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру для фізичної особи встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи те, що в даному випадку оскаржується рішення в частині вирішених позовних вимог як майнового, так і немайнового характеру, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 квітня 2016 року повинен становити 8791 грн. 64 коп.

Відтак, пеляційну скаргу необхідно залишити без руху для надання заявником доказу про слату судового збору в розмірі 8791 грн. 64 коп. на рахунок за такими реквізитами:

Отримувач коштів: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620

Банк отримувача: ГУДКСУ у Львівській області

Код банку отримувача (МФО): 825014

Рахунок отримувача: 0006

Код бюджетної класифікації: 22030001

Призначення платежу: *;101; (код платника); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації апелянта), Апеляційний суд Львівської області.

При заповненні платіжного документа у графі «код платника» платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв'язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

УХВАЛИЛА:

залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 квітня 2016 року та надати апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання апелянтом копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали суддею-доповідачем буде визнано неподаною апеляційну скаргу та повернуто апелянту.

Суддя Береза В.І.