Номер провадження 2/754/306/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2016 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.,

за участю секретарів судового засідання: Чернишовій А.М., Малинки А.Ю., Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна набутого під час спільного проживання,

В С Т А Н О В И В :

14.07.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна набутого під час спільного проживання.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявою від 23.09.2016 року позовні вимоги зменшила та одночасно збільшила та в останній їх редакції звернулась з позовом до ОСОБА_2 та просила:

1.встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без укладення шлюбу з 19.12.2001 року до 16.04.2004 року;

2.визнати спільною сумісною власностю ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 36,0 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м., яку було оформлено на відповідача згідно Свідоцтва про право власності від 11.11.2003 року Серія НОМЕР_3 вартість на 2015 рік: 1500 000,00 грн.;

поділити двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 36,0 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м.,

визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,0 кв.м., загальною площею 67.1 кв.м.

3.Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

3.1 гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» розташований за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38,6 кв.м., який було оформлено на відповідача згідно з договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Досінчуком Ф.І. 03.08.2007 року за реєстраційним №9135 вартість на 2015 рік: 150000,00 грн.;

3.2 права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_5 в гаражному комплексі «Воєнавто» на вул. Пухівській, 2, в м. Києві, який було оформлено на відповідача згідно з договором забудови №3759 від 11.08.2007 року, вартість на 2015 рік: 200000,00 грн.;

3.3 права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_6 в гаражному комплексі «Воєнавто» на вул. Пухівській 2, в м. Києві, який було оформлено на відповідача згідно з договором забудови №3769 від 21.08.2007 року, вартість на 2015 рік: 200000,00 грн.;

3.4 автомобіль марки «Skoda SUPERB Classic» шасі НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який було оформлено на відповідача, вартість на 2015 рік: 210000,00 грн.;

3.5Побутову техніку та інше майно на суму 150615,00 грн.

4.Провести поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

4.1 Поділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38.6 кв.м.

4.2 Поділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Skoda SUPERB Classic» шасі НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1.

4.3 Виділити в порядку поділу спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_5 в гаражному комплексі «Воєнавто» на вул. Пухівській, 2 в м. Києві, за договором забудови №3759 від 11.08.2007 року.

4.4 Припинити права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_5 в гаражному комплексі «Воєнавто» на вул. Пухівській, 2 в м. Києві, за договором забудови №3759 від 11.08.2007 року ОСОБА_2

4.5 Виділити в порядку поділу спільного майна подружжя та залишити ОСОБА_2 права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_6 в гаражному комплексі «Воєнавто» на вул. Пухівській, 2 в м. Києві за договором забудови №3769 від 21.08.2007 року.

5. Поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_1:

цифрову відеокамеру «Handycam DCR-HC» 17Е/НС19Е/НС21Е/НС22Е, сірого кольору, вартістю 2239,28 грн.;

електричний чайник «Philips» HD4665/20 вартістю 530,00 грн.;

телевізор жидкокристалічний «15 Philips» IPS 15PF4121/58 вартістю 2175,00 грн.;

відеопрогравач LG BD 570 вартістю 1312,00 грн.;

телевізор LCD «Samsung» LE-26C450 E1WXUA вартістю 3763,00 грн.;

праску «Тефаль» вартістю 223,00 грн.;

пилосос «Філіпс» вартістю 2521,10 грн.;

кондиціонер вартістю 2500,00 грн.;

м'ясорубку електричну «Зелмер» вартістю 741,96 грн.;

телевізор «Самсунг» вартістю 1905,00 грн.;

витяжку стальну» CataNuevaOmega» 600 Inoxвартістю 1765,00 грн.;

духовку «Арістон» вартістю 2554,49 грн.;

варильну поверхню «Арістон» вартістю 1591,77 грн.;

гладильну дошку вартістю 100,00 грн.;

меблеву продукцію вартістю 13530,00 грн.;

принтер «Самсунг» вартістю 1800,00 грн.;

пральну машину «Індезит» вартістю 2000,00 грн.;

меблі кухонні вартістю 8000,00 грн.;

меблевий комплект вартістю 4000,00 грн.;

розкладушку вартістю 200,00 грн.;

люстру на дванадцять плафонів вартістю 250,00 грн.;

люстру на п'ять плафонів вартістю 250,00 грн.;

скляні полиці з нишею для книг вартістю 400,00 грн.;

стільці розкладні вартістю 200,00 грн.;

торшер на три плафони вартістю 500,00 грн.;

набір столового посуду кераміка на двадцять шість предметів вартістю 300,00 грн.;

чайний сервіз на шість персон вартістю 250,00 грн.;

чайний сервіз кераміка п'ятнадцять предметів вартістю 300,00 грн.;

салатник «Люмінарк» малий вартістю 100,00 грн.;

салатник «Люмінарк» великий вартістю 100,00 грн;

набір кухонного посуду вартістю 800,00 грн.;

набір сковорідок «Тефаль» вартістю 200,00 грн.;

набір склянок високих вартістю 100,00 грн.;

набір склянок широких вартістю 100,00 грн.;

килим вартістю 500,00 грн.;

килим вартістю 200,00 грн.;

штори бежеві вартістю 200,00 грн.;

штори кремово-бежеві вартістю 200,00 грн.;

світильник напільний срібний вартістю 500,00 грн.,

А всього на суму 58901,60 грн.

Дитячі меблі:

дитяча Л-клас вартістю 19447,00 грн.;

дитяча Л-клас вартістю 974,00 грн.;

БДУ вартістю 117,00 грн.;

стілець комп'ютерний вартістю 299,00 грн.

А всього на загальну суму 79738,60 грн.

Виділивши ОСОБА_2:

ноутбук «Asus» A6Q00Km (A6KT64S51HQ) вартістю 6093,30 грн.;

ноутбук «Asus» К50АВ вартістю 5064,00 грн.;

мультимедіаплеєр вартістю 760,00 грн.;

пам'ять для ноутбука вартістю 307,00 грн.;

кондиціонер вартістю 2500,00 грн.;

телевізор «Соні» вартістю 10059,28 грн.;

тумбу «Корал» вартістю 1722,00 грн.;

стрем'янку вартістю 145,00 грн.;

надувний риболовецький човен вартістю 1749,96 грн.;

рецепцію міні вартістю 1340,00 грн.;

стійку, вузол, кронштейн, штангу вартістю 4024,00 грн.;

дротяну презентаційну корзину вартістю 421,00 грн.;

ДСП вишня, прорізку, ДСП, поклейку кромки, кромку вартістю 325,69 грн.;

плеєр вартістю 589,00 грн.;

розтер вартістю 352,00 грн.;

мобільний телефон «Самсунг» вартістю 3003,00 грн.;

смартфон «Самсунг» вартістю 2999,00 грн.;

комплект аксесуарів вартістю 572,00 грн.;

домашній кінотеатр вартістю 5000,00 грн.;

мікрохвильову піч вартістю 500,00 грн.;

стіл розкладний туристичний металевий вартістю 250,00 грн.;

стілець розкладний туристичний червоний вартістю 300,00 грн.;

меблі в вітальню вартістю 10000,00 грн.;

холодильник «Сіменс» вартістю 3000,00 грн.;

кухонний стіл вартістю 500,00 грн.;

стілець меблевий вартістю 400,00 грн.;

світильник круглий середній вартістю 600,00 грн.;

світильник круглий вартістю 400,00 грн.;

жалюзі вартістю 400,00 грн.;

жалюзі вартістю 400,00 грн.;

жалюзі вартістю 600,00 грн.;

комп'ютерний стіл вартістю 500,00 грн.;

вбудовану шафу двері ДВП вартістю 2000,00 грн.;

вбудовану шафу двері ДВП вартістю 3000,00 грн.;

кавоварку вартістю 500,00 грн.

А всього на загальну суму 70876,40 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 1/2 доходу від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 за 2014 рік в розмірі - 84675,00 грн., судовий збір у розмірі 3654,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 19.12.2001 року проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. Під час проживання позивач та відповідач спільно вели господарство, підтримували шлюбні відносини, між ними виникли взаємні права та обов'язки, тобто між ними склались сімейні стосунки, утворилась сім'я. В подальшому сторони зареєстрували шлюб в органах РАСЦу. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 11.11.2003 року серія НОМЕР_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1. Квартира придбана на ім'я ОСОБА_2, але в неї було вкладено кошти, які набувала і ОСОБА_1 Позивач працювала бухгалтером і мала відповідно дохід. Крім того, вона вкладала свої кошти в бізнес, яким займався ОСОБА_2 Вона допомагала вести бізнес, вела бухгалтерію, торгувала на базарі, допомагала в переміщенні товару. Також вона передала ОСОБА_2, кошти в сумі 28000,00 грн., які позичила у свого батька ОСОБА_5 Якщо врахувати лише ці кошти, то фактично 28/100 квартири куплено за, кошти, які було позичено і передано ОСОБА_1 Спірна квартира придбана за 100966,90 грн., із них 28000,00 грн. це позичені гроші. Від 100966,90 грн. 28000,00 грн., становлять 28/100 частин квартири. Як стверджує ОСОБА_2, квартира АДРЕСА_2 була придбана у попередньому шлюбі. До її продажу там проживала попередня дружина ОСОБА_6 та її донька. Після продажу квартири АДРЕСА_2 для проживання ОСОБА_6 та дитини. Вся сума, яка залишилась ОСОБА_2 становила 30000,00 грн. Ця сума і була вкладена в оплату квартири АДРЕСА_1. Таким чином в інвестування квартири АДРЕСА_1 вкладено 30000,00 грн., від продажу квартири АДРЕСА_2, та 28000,00 грн., позичених ОСОБА_1, і 42000,00 грн., які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набула разом проводячи підприємницьку діяльність, доходи, які отримувала ОСОБА_1 від індивідуальної праці. Тому є всі підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і визнання за ОСОБА_1 права власності на ? її частки. Відносно гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-І» та автомобіля «Skoda SUPERB Classic», то це майно придбано у шлюбі і відповідно частки у цьому майні рівні як ОСОБА_2, так і ОСОБА_1, що дає право визначити право власності на 1/2 частину даного майна за кожним із подружжя. Відносно поділу гаражних боксів НОМЕР_5 та НОМЕР_6 в гаражному комплексі «Воєнавто», є всі підстави для переведення прав і обов'язків забудовників. Подружжя на ім'я ОСОБА_2 отримало право побудови двох гаражних боксів і відповідно є підстави надати можливість ОСОБА_1 добудувати гаражний бокс. Відносно поділу даного майна, то відсутність квитанцій на покупку майна не є тією підставою, що перешкоджає його поділу. Майно було наявним в квартирі на час, коли ОСОБА_2 закрив доступ позивачу до квартири АДРЕСА_1. Факт наявності майна підтверджено фотокартками та поясненнями ОСОБА_1 Відповідно є всі підстави розділити це майно. Також позивач має всі підстави для отримання 1/2 частини доходу від підприємницької діяльності позивача в розмірі 84675,00 грн.

21.11.2016 року в судовому засіданні представником позивача подано заяву про залишення без розгляду даного позову в частині визнання спільною сумісною власністю та поділу квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 21.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна набутого під час спільного проживання, в частині визнання спільною сумісною власністю та поділу квартири АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Позивач вказувала на те, що спільно набуте майно підлягає поділу в рівних частках на загальних підставах.

Відповідач та його представник проти позову заперечували частково. Просили відмовити в задоволенні позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки такий факт не тягне за собою юридичного наслідку. Вказували на те, що позов в частині поділу доходів теж не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставним та не доведеним. Наголосили на тому, що поділу підлягає тільки те майно, придбання якого підтверджена квитанціями та чеками. Крім того, звертали увагу суду на ту обставину, що більшість майна вже позивач забрала.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У ст. 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як пояснювала у судовому засіданні позивачка, з 19.12.2001 року по 16.04.2004 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували разом меблі у квартиру та проводили ремонтні роботи за спільні кошти та мали взаємні права та обов'язки. Сторони разом проводили свята та вихідні дні, разом з друзями святкували дні народження. В квітні 2004 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в органах РАЦСу. Зокрема в період шлюбу було придбане наступне майно: гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», який було оформлено на відповідача згідно з договором купівлі-продажу, об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_5 в гаражному кооперативі «Воєнавто», який було оформлено на відповідача згідно з договором забудови, об'єкт незавершеного будівництва гаражний бокс НОМЕР_6 в гаражному кооперативі «Воєнавто», який було оформлено на відповідача згідно з договором забудови, автомобіль марки «Skoda SUPERB Classic», який було оформлено на відповідача та інше майно.

Крім того, позивачка вказала, що вона не проживає з відповідачем разом з 2015 року, оскільки прийшовши додому 09.06.2015 року за адресою - АДРЕСА_3, де вона весь цей час разом з відповідачем та дитиною проживала, виявила, що замки змінено, в результаті чого вона до квартири не потрапила, залишившись з дитиною на вулиці, без документів та будь-яких грошових коштів.

Сам відповідач у судовому засіданні пояснював, що дійсно він проживав разом з ОСОБА_1 однією сім'єю без укладення шлюбу з 2001 року по 2004 рік. Згодом в 2004 шлюб було офіційно зареєстровано. Проживали у його квартирі за адресою - АДРЕСА_1. Вказана квартира була ним придбана до шлюбу з позивачкою за кошти отримані від продажу іншої квартири. З часом у нього з позивачем погіршилися відносини, в результаті чого шлюб між ними було розірвано. Зазначав, що з позивачкою мають спільного сина.

Також, ОСОБА_2 пояснив, що у період шлюбу ним та позивачкою було придбано майно, а саме гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», автомобіль «Skoda SUPERB Classic» та інше майно.

Свідок ОСОБА_4 (зі сторони позивача) у судовому засіданні пояснював, що він є братом позивача. Його сестра ОСОБА_1 до укладення шлюбу з ОСОБА_2 проживала з ним однією сім'єю Після укладення шлюбу сестра та ОСОБА_2 придбали квартиру та облаштували її придбавши меблі, побутові прилади, посуд та інше. Також в квартирі було два кондиціонери. У вказаній квартирі бував часто, однак останньої дати не пам'ятає. Можливо це було в 2004, 2005 роках. Усі речі купувалися разом. У кожній кімнаті по центру висіли люстри.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У ч. 1 ст. 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Сімейний Кодекс України набув чинності з 1 січня 2004 року.

Оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, який визнавав, що поділу підлягає майно придбане у шлюбі, який укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, тому встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу не тягне за собою поділу майна, яке можливо лише після 01 січня 2004 року.

За таких обставин позов в частині встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.12.2001 року по 16 квітня 2004 року без укладення шлюбу не підлягає задоволенню, оскільки існування таких відносин під час дії КЗпШС України не має юридичного значення. Такі роз'яснення містяться і п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5.

Не підлягають задоволенню на думку суду і позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поділу гаражних боксів НОМЕР_6 та НОМЕР_5, що знаходяться в гаражному комплексі «Воєнавто» за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 2, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно згідно ст. ст. 8, 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводиться реєстрація права власності

Таким чином, актами законодавства України встановлені вимоги щодо набуття права власності на новостворене нерухоме майно та момент його виникнення, що прямо пов'язано з прийняттям такого майна до експлуатації та здійснення його державної реєстрації.

Отже, виходячи зі змісту ч.2 ст. 331 ЦК України, моментом виникнення у особи права власності на об'єкт нерухомого майна, є момент здійснення державної реєстрації такого права, яка в свою чергу не можлива без прийняття об'єкту до експлуатації.

Саме такої правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який в п. 2 Інформаційного листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року за №Х4-150/0/4-13 роз'яснив, що «... Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на творене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності».

Отже, право власності на новозбудоване нерухоме майно набувається особою введення його в установленому законом порядку до експлуатації, а також отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності на нерухоме майно, що проводиться органом, уповноваженим на здійснення такої державної рації прав, яким на даний час є Державна реєстраційна служба України. Іншого способу чи механізму для набуття права власності на новостворене нерухоме майно, введення його до експлуатації та реєстрації права власності, законом непередбачено.

Як видно з договорів забудови спірних гаражних боксів №3759 від 11.08.2007 року та №3769 від 21.08.2007 року, укладених між ОСОБА_2 та Колективним підприємством «Автокомплекс», (а.с. 25, 26, 29, 30) предметом договору є спільна діяльність сторін щодо будівництва гаражних боксів. Порядок здавання-приймання виконаних робіт, склад приймальної комісії, перелік документів, що подаються, визначаються підприємством на підставі чинного у м. Києві порядку прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію (п. 1.3 Договору). Після здачі гаражного боксу до експлуатації підприємство зобов'язується видати забудовнику документи, які свідчить про його право власності на збудований гаражний бокс (п. 2.1.3 Договору). Підприємство зобов'язується виконати всі необхідні дії для реєстрації гаражного боксу в міському БТІ і отримати реєстраційний документи про право власності на гаражний бокс (п. 2.1.4 Договору). Договір діє з дня початку будівництва гаражного боксу протягом всього строку будівництва до дня ведення гаражного боксу до експлуатації (п. 6.1 Договору).

На даний час спірні гаражні бокси знаходяться в стані будівництва, не введені в експлуатацію та не зареєстровано право власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки КП «Автокомплекс» від 04.06.2015 року №2 гаражні бокси НОМЕР_6 та НОМЕР_5, що є предметом договорів забудови №3769 від 21.08.2007 року та №3759 від 11.08.2007 року (а.с. 25, 26, 29, 30) знаходяться в стані будівництва. Гаражний бокс НОМЕР_6та НОМЕР_5 не являються приватною власністю, та як гаражний комплекс не введено в експлуатацію, та не приватизовано (а.с.24).

У вказаному позові позивачка просить суд визнати за нею права і обов'язки забудовника на об'єкт незавершеного будівництва, а саме на гаражний бокс НОМЕР_6 та НОМЕР_5.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту,. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для сесійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), і за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної і подружжя.

Однак, чинне законодавство не передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя можуть бути права і обов'язки забудовника, а отже такі права і обов'язки не можуть бути предметом поділу між подружжям. Крім того, із самих договорів укладених між відповідачем та КП «Автокомплекс», вбачається, що предметом договору є спільна діяльність із будівництва, що виключає можливість такого поділу, оскільки фактично є заміни сторони у договорі про спільну діяльність.

Отже на підставі доказів поданих сторонами та дослідженими в даному судовому засіданні - позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині поділу доходів від підприємницької діяльності, то вони є такими, що також на підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК).

Положеннями ст. 177 ЦК України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери.

За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику посування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, звання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка посилається на копію податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.45-47).

На підставі податкової декларації не можливо визначити чистий дохід підприємця, оскільки дана декларація містить обсяг виручки від реалізації товарів робіт, послуг), без відрахувань затрат та їх розпису (включення).

Більше того, під час отриманого доходу відповідачем сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, а отже встановити чи витрачений дохід відповідачем чи сімєю позивача та відповідача суд позбавлений можливості, а сторонами не підтверджений жодними доказами.

Таким чином, позивачкою не доведено суми отриманого відповідачем за 2014 рік прибутку від підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, засовувати джерело і час його придбання. До майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачка не надала суду жодного доказу того, що зазначені доходи наявні у позивача на час розгляду справи, не надала відомостей про їх місцезнаходження або зберігання, як роз'яснено у п.п. 23, 24 вищевказаної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, у зв'язку з чим ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки відповідно до ст. 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється виключно за взаємною згодою, відповідно до чинного ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами 1, 2, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2007 року на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу посвідченого приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., ОСОБА_2 було придбано гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», що розташований за адресою: м. Київ. вул. Крайня, 17 площею 38,6 кв.м. (а.с.21,22).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у 2005 році ОСОБА_2 був придбаний автомобіль марки «Skoda SUPERB Classic», шасі НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 (а.с.34).

Оскільки судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вказане майно з урахуванням часу його придбання, а саме: гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», що розташований за адресою: м. Київ. вул. Крайня, 17 площею 38,6 кв.м. та автомобіль марки «Skoda SUPERB Classic», шасі № НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 було набуте подружжям за час шлюбу, воно є спільною власністю подружжя та підлягає поділу відповідно до вимог СК України.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вже зазначалось вище відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 статті 370 ЦК України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли кожен із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, що є у даному випадку, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За клопотанням позивача ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2015 року у казаній справі було призначено комплексну судову автотоварознавчу та будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої зокрема були поставлені питання - щодо дійсної вартості автомобіля марки «Skoda SUPERB Classic», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, питання щодо ринкової вартості гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», розташованого за адресою: м. Київ вул. Крайня, 17.

Однак, ухвала суду від 03.11.2015 року про призначення експертизи залишилась без виконання, а матеріали справи повернуті до суду, оскільки позивачем не була проведена попередня оплата за проведення експертизи. Хоча судовий експерт неодноразово листами повідомляв сторін по справі та суд про неможливість проведення призначеної експертизи у справі без її оплати.

Отже, оскільки ні відповідачем чи позивачем не внесено попередньо на депозитний рахунок певної суми у рахунок виділення одному з них вищевказаного спірного майна, і вони такого не бажали, з урахуванням недосягнення між сторонами згоди щодо дійсної вартості автомобіля та гаражного боксу в процесі досить тривалого розгляду справи, з урахуванням того, що у суду відсутні будь-які відомості щодо дійсної вартості спірного майна, суд у цій частині вимоги позивача задовольняє у спосіб визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні, які вважає рівними.

Так, з урахуванням вищевикладеного необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38.6 кв.м, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38.6 кв.м. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Skoda SUPERB Classic шасі», № НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Skoda SUPERB Classi», шасі № НОМЕР_7, 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1.

Також суд вважає, що поділу підлягає те спільне майно подружжя, наявність якого підтверджена відповідними доказами, а саме квитанціями та товарними чеками на їх придбання в період шлюбу та вартість якого не оспорюється сторонами. При цьому, оскільки зазначені в ньому речі не є неподільними, вони підлягають поділу в натурі.

Тому суд вважає за необхідне виділити ОСОБА_1, з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, наступне майно:

цифрову відеокамеру Handycam DCR-HC 17Е/НС19Е/НС21Е/НС22Е, колір-сірий, вартістю 2239,28 грн.; стул комп'ютерний Сhаmріon GTS вартістю 299,00 грн.; дитячу Л-клас (Меблі дитячі СНАЙТ) 19447,00; дитячу Л-клас (Меблі дитячі СНАЙТ) 974,00; БДУ 117,00; набір столового посуду кераміка, на 26 предметів, вартістю 300,00 грн. - 1шт.; чайний сервіз керамічний 15 предметів, вартістю 300,00 грн. - 1 шт.; чайний сервіз 6 пер. Luminarc,білий, вартістю 250,00 грн. - 1 шт.; салатник мал. Luminarc 4 шт., на загальну суму 100,00 грн.; салатник вел. Luminarc 4 шт. на загальну суму 100,00 грн.; набір склянок 6 шт. високі Luminarc, вартістю 100,00 грн.; набір склянок 6 шт. широкі Luminarc, вартістю 100,00 грн.; телевізор Samsung І710, вартістю 1905,00 грн.; витяжку 1765,00 грн.; м'ясорубку ZELMER, вартістю 741,96 грн.; пилосос Філіпс, вартістю 2521,10 грн.; утюг Тефаль вартістю 213,00 грн.; телевізор Samsung, вартістю 3763,00 грн.; відео програвач LG, вартістю 1312,00 грн.; телевізор Філіпс, вартістю 2175,00 грн.; електрочайник Філіпс, вартістю 530,00 грн., на загальну суму 39252,34 грн.

Що стосується доказів наявності всього іншого майна, яке позивачка просила виділити їй, то ні ОСОБА_1 ні її представником в порушення ст. 60 ЦПК України не представлено і судом не здобуто доказів на підтвердження того, що речі, про які позивачка зазначила в позові та які вона просить їй виділити, взагалі існували в природі, чи були придбані, зокрема були придбані нею разом з відповідачем і період шлюбу за спільні кошти. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідачу в порядку поділу спільного майна подружжя необхідно виділити у власність: зовнішній вінчестер USB Drive вартістю 572,00 грн.; смартфон Samsung Grand 2 Duos Black G 7102 Galaxy, вартістю 2999,00 грн.; мобільний телефон Samsung Wavell GT-S8530, вартістю 3003,00 грн., роутер вартістю 352,00 грн.; DVD плеєр, вартістю 589,00 грн.; дротяна презентаційна корзина, вартістю 351,00 грн.; човен, вартістю 1749,00 грн.; телевізор Sony вартістю 10059,28 грн.; пам'ять для ноутбука 307,00 грн.; ноутбук К50АВ, вартістю 5064,00 грн.; ноутбук Асус, вартістю 6093,30 грн., на загальну суму 31138,30 грн.

Вартість кожної із перерахованих речей не оспорювалась позивачем, відповідачем та підтверджується відповідними квитанціями та товарними чеками про їх придбання.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Оскільки позивачем вказана ціна позову в розмірі 1910615,00 грн., позовні вимоги задоволені частково, а саме на суму 430390,64 грн., тобто на 22,5%, при цьому позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду у сумі 3654,00 грн., (а.с.12) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 822,15 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2137,50 грн.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

А отже, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, що накладені ухвалою суду від року, а саме скасувати арешт на належне ОСОБА_2 нерухоме майно: ? частину квартири АДРЕСА_1; гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», розташований за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17, оскільки наразі відпала необхідність в забезпеченні позову.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 5, 11, 177, 331, 364, 365, 370 ЦК України, ст. ст. 3, 36, 60, 61, 63, 65, 68, 70, 71, 72, 74 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 79, 88, 154, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна набутого під час спільного проживання - задовольнити частково

Провести поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38.6 кв.м;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1» за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17 площею 38.6 кв.м;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Skoda SUPERB Classic шасі № НОМЕР_7 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Skoda SUPERB Classic шасі № НОМЕР_7 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер № НОМЕР_1;

виділити ОСОБА_1, з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, таке майно: цифрова відеокамера Handycam DCR-HC 17Е/НС19Е/НС21Е/НС22Е, колір-сірий, вартістю 2239,28 грн.; стул комп'ютерний Сhаmріon GTS вартістю 299,00 грн.; дитяча Л-клас (Меблі дитячі СНАЙТ) 19447,00; Дитяча Л-клас (Меблі дитячі СНАЙТ) 974,00; БДУ 117,00; Набір столового посуду кераміка, на 26 предметів, вартістю 300,00 грн. - 1шт.; чайний сервіз керамічний 15 предметів, вартістю 300,00 грн. - 1 шт.; чайний сервіз 6 пер. Luminarc,білий, вартістю 250,00 грн. - 1 шт.; салатник мал. Luminarc 4 шт., на загальну суму 100,00 грн.; салатник вел. Luminarc 4 шт. на загальну суму 100,00 грн.; набір склянок 6 шт. високі Luminarc, вартістю 100,00 грн.; набір склянок 6 шт. широкі Luminarc, вартістю 100,00 грн.; телевізор Samsung І710, вартістю 1905,00 грн.; витяжку 1765,00 грн.; м'ясорубка ZELMER, вартістю 741,96 грн.; Пилосос Філіпс, вартістю 2521,10 грн.; утюг Тефаль вартістю 213,00 грн.; телевізор Samsung, вартістю 3763,00 грн.; відео програвач LG, вартістю 1312,00 грн.; телевізор Філіпс, вартістю 2175,00 грн.; електрочайник Філіпс, вартістю 530,00 грн. - на загальну суму 39252,34 грн.;

виділити у власність ОСОБА_2: зовнішній вінчестер USB Drive вартістю 572,00 грн.; смартфон Samsung Grand 2 Duos Black G 7102 Galaxy, вартістю 2999,00 грн.; мобільний телефон Samsung Wavell GT-S8530, вартістю 3003,00 грн., роутер вартістю 352,00 грн.; DVD плеєр, вартістю 589,00 грн.; дротяна презентаційна корзина, вартістю 351,00 грн.; човен, вартістю 1749,00 грн.; телевізор Sony вартістю 10059,28 грн.; пам'ять для ноутбука 307,00 грн.; ноутбук К50АВ, вартістю 5064,00 грн.; ноутбук Асус, вартістю 6093,30 грн. - на загальну суму 31138,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам по справі - по сплаті судового збору в сумі 822,15 грн. та 2137,50 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Застосовані Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно: ? частину квартири АДРЕСА_1; гаражний бокс НОМЕР_4 в АГК «Супутник-1», розташований за адресою м. Київ, вул. Крайня, 17 - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2016 року.

Суддя: Н.Г. Таран