Справа № 325/1481/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.

при секретарі Міняйло А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 14.11.2013 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», як викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 19.10.2016 року має заборгованість в загальній сумі 64312,89 грн., яка складається з наступного: 8784,93 грн. - заборгованість за кредитом; 48939,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050,00 грн. заборгованість по пені і комісії, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 3038,71 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що частково визнає позовні вимоги, вважає завищеною суму нарахованих відсотків.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З Анкети-заяви позичальника (а.с.6) вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням банку.

Тарифами по престижним карткам Visa (а.с.7) встановлена базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% на місяць. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку боргу.

За ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 19.10.2016 року (а.с.4-5) з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 64312,89 грн., яка складається з наступного: 8784,93 грн. - заборгованість за кредитом; 48929,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050,00 грн. заборгованість по комісії, а також штрафи 3538,71 грн..

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування Кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Пунктом 2.1.1.12.12 Умов та правил встановлено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.4-5) у період з 25.12.2013р. по 31.08.2014р. банком була встановлена процентна ставка за користування кредитом, як на поточну, так і на прострочену заборгованість, у розмірі 27,60% річних, у період з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. у розмірі 32,40 % річних, у період з 01.04.2015р. по 19.10.2016. у розмірі 42,00% річних.

Дослідивши наданий розрахунок заборгованості, судом встановлено, що розрахунок процентів на поточну і прострочену заборгованість, починаючи з 01.09.2014 року здійснений банком не вірно.

Так, у період з 01.09.2014р. по 31.03.15р. (212 днів) процентна ставка встановлена у розмірі 32,40% річних. За підрахунком суду сума процентів за цей період становить 1676,16 грн. (8784,93 (загальна сума поточної і простроченої заборгованості) х 32,40%: 360 х 212 = 1676,16).

У період з 01.04.2015р. по 19.10.2016р. (567 днів) процентна ставка встановлена у розмірі 42,00% річних. За підрахунком суду сума процентів за цей період становить 5811,23 грн. (8784,93 (загальна сума поточної і простроченої заборгованості) х 42,00%: 360 х 567 = 5811,23).

Загальна сума заборгованості по процентам станом на 01.09.2014 рік була визначена банком у сумі 1801,47 грн.

Таким чином, загальна сума процентів за користування кредитними коштами (поточна і прострочена заборгованість) за підрахунком суду становить 9288,86 грн., а не 48939,25 грн., як вказано позивачем у розрахунку, а саме: (1801,47+ 1676,16+ 5811,23 = 9288,86).

За ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Пунктами 2.1.1.12.6.2 2.1.12.13 Умов та Правил передбачено стягнення неустойки у вигляді штрафу у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених процентів, а також пені за прострочення та несвоєчасне погашення кредиту. Проте таких позовних вимог банк до відповідача у позовній заяві не ставить.

Зарахування банком до нарахованої суми процентів за користування кредитом інших прихованих сум штрафних санкцій ( штрафу, пені) є проявом недобросовісності з боку банку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Згідно з ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За вимогами ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином вимоги банку в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по судовим штрафам в загальній сумі 3538,71 грн. ( 500,00 + 3038,71), то ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене Верховний Суд України прийшов до висновку, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Суд в свою чергу зазначає, що умовами кредитного договору від 14 листопада 2013 року, укладеного між сторонами, фактично закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне та за одне й те саме порушення, оскільки відповідач повинен сплатити на користь банку за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, як два штрафи, так й пеню.

На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. та відсоткового штрафу в розмірі 3038,71 грн. за кредитним договором від 14 листопада 2013 року, оскільки обидва штрафи являють собою подвійну цивільно-правову відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення, при наявності такої відповідальності, як пеня, за те саме порушення умов даного договору.

Проте, суд вважає необхідним стягнути з відповідача розмір нарахованої пені та комісії у розмірі 3050,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту 8784,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9288,86 грн., заборгованість по комісії -3050,00 грн., а всього 21123,79 грн.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, розяснень, викладених у п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 32,84% від суми позову) у розмірі 452,61 грн.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15, 60, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН №) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 14.11.2013 року у сумі 21123,79 грн. (двадцять одну тисячу сто двадцять три гривні сімдесят девять копійок), із яких: заборгованість за тілом кредиту 8784,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9288,86 грн., заборгованість по комісії -3050,00 грн.; а також стягнути судові витрати у розмірі 452,61 грн..

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г.А. Васильцова