АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 2-3009-08 Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6858/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_5, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра» на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу ПВР ДДВС МЮ України Медведєва Олександра Вячеславовича, в якій просила визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. щодо вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа № 2-3009/08, виданого 02.12.2010 на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва по справі 2-3009/08 від 27.11.2008 незаконними; визнати нечинною та скасувати постанову державного виконавця від 29.09.2015 № 26395787 про призначення експерта, суб′єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. привести виконавче провадження у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» шляхом скасування всіх заходів, які вжиті державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 02.12.2010 Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-3009/08 про стягнення з неї на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 801/ГІ/2006-840 від 21.06.2006 в сумі 17 099 219 (сімнадцять мільйонів дев'яносто дев'ять тисяч двісті дев'ятнадцять) гривень 15 копійок, яка станом на 03.11.2008 за курсом НБУ дорівнює 2 953 845 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок п'ять) доларів США 21 цент. За вищевказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження. В ході виконання рішення суду державним виконавцем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 801/П/20 від 21.06.2006 звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 562,7 кв.м., що складається з підвалу площею 60,20 кв.м.; приміщень 1 поверху площею 10,90 кв.м.; приміщень 2 поверху площею 111,70 кв.м., приміщень 3 поверху площею 118,0 кв.м.; приміщень 4 - поверху площею 117,9 кв.м. та приміщень № № 1,2,3 загальною площею 144,0 кв. м., та належать на праві власності ОСОБА_5 шляхом продажу ВАТ КБ «Надра» вказаного предмету іншим особам за початковою ціною 9 309 200 грн. Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 передано ВАТ КБ «Надра» в управління з правом здачі житлового приміщення в найм будь якій особі. Стягувачу надані повноваження необхідні для проведення процедури продажу вказаних приміщень. 06.10.2015 скаржнику надійшла постанова №26395787 від 29.09.2015 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - господарювання для участі у виконавчому провадженні. Відповідно до вказаної постанови державним виконавцем Медведєвим О.В. призначено експертна для надання висновку про оцінку та встановлення вартості нежилих приміщень що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_5 для подальшої реалізації в примусовому порядку через СЕТАМ. Вважає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку». Державний виконавець, приймаючи рішення про призначення експерта для подальшої реалізації вищезазначеного майна, що перебуває в іпотеці, повинен був враховувати норми ЗУ «Про заставу» якими встановлені особливості звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості вимог іпотекодержателя, порушив її законні права та інтереси. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2008 визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, державний виконавець немає права приймати рішення про примусову реалізацію описаного й арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, коли рішенням встановлений інший порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що дії вчинені державним виконавцем Медведєвим О.В. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-3009/08 від 02.12.2010 порушують вимоги Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_5, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра» на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник заявника подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою скаргу ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2008 по справі № 2-3009-08 та виконавчим листом чітко визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, а тому державний виконавець немає права приймати рішення про примусову реалізацію описаного й арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, оскільки зобов'язаний вчиняти дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Крім того, державним виконавцем вчинені виконавчі дії з реалізації нерухомого майна право власності на яке не зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 не належать на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54139989 від 26.02.2016.

У судовому засіданні представник ПАТ «Комерційний банк Надра» - Марченко І.А. заперечував проти доводів апеляційної скарги. Заявник ОСОБА_5, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався тим, що доводи скарги про визнання нечинною та скасування постанови про призначення експерта та зобов'язання привести виконавче провадження у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом скасування всіх заходів вжитих державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду є необгрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами у справі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції повинен перевірити чи було прийнято або вчинено оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність відповідно до вимог закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження та чи були порушені права чи свободи заявника. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 10.05.2011 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3009/08 про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 801/ГІ/2006-840 від 21.06.2006 в сумі 17 099 219 гривень 15 копійок, яка станом на (03.11.2008 за курсом НБУ дорівнює 2 953 845 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок п'ять) доларів США 21 цент, постановлено боржнику добровільно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанова надіслана ОСОБА_5 - 16.05.2011, у добровільному порядку судове рішення боржником виконано не було. Державним виконавцем розпочате примусове виконання судового рішення.

01 липня 2011 року державним виконавцем у присутності двох понятих, за участю представників ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія», представника ТОВ «Оціночна компанія «Вега» здійснено опис й арешт нерухомого майна, а саме приміщення що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 562,7 кв.м., що складається з підвалу площею 60,20 кв.м.; приміщень 1 поверху площею 10,90 кв.м.; приміщень 2 поверху площею 111,70 кв.м.; приміщень 3 поверху площею 118,0 кв.м.; приміщень 4 - поверху площею 117,9 кв.м. та приміщень № № 1,2,3 загальною площею 144,0 кв. м..

Постановою від 29 вересня 2015 року призначено ТОВ «Українська експертна група», яке має сертифікат суб′єкта оціночної діяльності (строк дії 11.06.2016), експертом, суб′єктом оціночної діяльності - суб′єктом господарювання для участі у виконавчому провадженні ( а.с. 84).

ТОВ «Українська експертна група» надано письмовий висновок про оцінку арештованого майна, який надіслано боржнику. Заперечуючи проти результатів оцінки боржник подала до Департаменту державної виконавчої служби заяву-заперечення (а.с. 85).

Перевіряючи обґрунтованість доводів скарги, судом першої інстанції встановлено, що згідно зі статтями 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Встановивши при розгляді скарги, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена уповноваженою особою в межах її компетенції, зміст постанови не суперечить виданому судом виконавчому документу, відповідає формі та змісту, отримана боржником, при цьому остання 28 грудня 2015 року скористалася своїм передбаченим правом та оскаржила результати оцінки майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги заявника щодо визнання нечинною та скасування постанови від 29.09.2015 про призначення експерта є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. привести виконавче провадження у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» шляхом скасування всіх заходів, які вжиті державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду, суд першої інстанції правильно виходить із того, що оскаржувані заходи вчинені державним виконавцем згідно із Законом «Про виконавче провадження» та спрямовані на примусове виконання судового рішення, порушення прав заявника встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги представника заявника про те, що державним виконавцем вчинені виконавчі дії з реалізації нерухомого майна на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 у м. Києві право власності на яке не зареєстроване за ОСОБА_7 в державному реєстрі речових прав є безпідставними, оскільки об′єктом реалізації є нежилі приміщення, що знаходяться за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1, власником яких є боржник ОСОБА_7, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54139989 від 26.02.2016.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано спосіб реалізації предмета іпотеки, визначеного судовим рішенням, шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, а тому державний виконавець не мав права приймати до провадження і вчиняти дії щодо примусової реалізації описаного й арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2008 визначено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а відтак, обраний іпотекодержателем спосіб реалізації іпотечного майна шляхом пред′явлення виконавчого листа до відділу державної виконавчої служби не суперечить вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: