ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5856/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд письмового клопотання

"17" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві письмове клопотання представника позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_6 про зупинення провадження у цивільній справі в порядку цивільного провадження за позовом ОСОБА_5 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " ПОРШЕ МОБІЛІТІ" про захист прав споживачів та визнання договору недійсним , суд

в с т а н о в и в:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва з 27 листопада 2015 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ТОВ „Порше Мобіліті" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Однією з підстав заявленого позову є незаконність визначення зобов'язань Позивача за договором про надання споживчого кредиту в еквіваленті доларів США, що є порушенням вимог абз.Зч.І ст. 11 ЗУ „Про захист прав споживачів", якою заборонено було надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України.

В судовому засіданні заявлено письмове клопотання представником позивачки ОСОБА_2, яка діє за договором про надання правової допомоги № 1-1/16 від 18.01. 2016 року на підставі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю ( а.с. 77; 78-79), підтримане представником позивачки ОСОБА_3, який діє за договором про надання правової допомоги від 28.05. 2015 року на підставі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю ( а.с. 58-59) про зупинення провадження у цивільній справі з підстав неоднакової практики застосування судами наведеної норми судами у справах за аналогічними кредитними договорами укладеними за участю Відповідача має суперечливий характер до вирішення цивільної справи за заявою ТОВ „ПоршеМобіліті" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 6 травня 2016 року та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, яка перебуває в провадженні №6-2024ц16 Верховного Суду України, при цьому надавши копії рішень першої, апеляційної, касаційної інстанцій та копію ухвали Верховного Суду україни від 19.09. 2016 року про відкриття провадження з ЄДРСР .

Наприклад Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 16.12.15р у справі №6-22725ск15 не погодився з висновками апеляційного суду Чернігівської області від 2444.06.15р у справі № 75/2601/15-ц, що визначення валюти договору та платежу за зобов'язаннями у прив'язці до іноземної валюти, а саме до долара США, є порушенням прав споживача, передбачених ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» на отримання кредиту в національній валюті, зазначивши, що визначення в договорі еквіваленту зобов"язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов"язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

А ухвалою того ж суду від 06.06.2016р. у справі № 12/22797/15-ц відмовивши у відкриті касаційного провадження, суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що оспорюваний правочин, як і додаткова угода до нього № 1 від 08.04.2014 року, укладені під час дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому, умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечить ч.І ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

З наведеного слідує, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовується положення абз.Зч.І ст. 11 ЗУ „Про захист прав споживачів". Відповідно, у будь якому випадку рішення суду у цій справі може бути скасовано судом касаційної інстанції.

Вважають, що наведена розбіжність у право застосуванні має бути усунуто, оскільки ухвалою Верховного Суду України від 19.09.2016р. за заявою ТОВ „ПоршеМобіліті" відкрито провадження №6-2024ц16 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 6 травня 2016 року та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 524, 533 ЦК України та статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах

Відповідно до ч.б ст. 13 ЗУ „Про судоустрій та статус суддів" Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як встановлено ч. 1 ст. 36 того ж закону Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ч.І ст.3607 Ц ПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки за результатами розгляду Верховним Судом України справи №6-2024ц16 мають бути усунуто неоднакове застосування ст.524, 533 ЦК України та статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та прийнято висновок, який має враховуватись судами при застосуванні норм права та з врахуванням того, що сторони у цій справі при обґрунтовані своїх вимог та заперечень посилаються саме на зазначені норми права. За наведених обставин вважають, що розгляд цієї цивільної справи є неможливим до вирішення питання щодо однакового застосування наведених норм.

Представник відповідача ОСОБА_4. який діє за довіреністю від 12.04. 2016 року заперечував проти заявленого клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вказана цивільна справа не стосується зазначених справ представниками позивача.

Суд, заслухавши думку учасників процесу приходить до висновку. що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного,цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного

судочинства.

Разом з тим, як вбачається із наданих представниками позивачки копії рішень першої, апеляційної, касаційної інстанцій та копію ухвали Верховного Суду україни від 19.09. 2016 року про відкриття провадження не стосуються даної цивільної справи. а носять інформаційний характер.

У відповідності з ст. 10 ЦПК України обставини з'ясовуються судом на засадах змагальності. Сторони користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, передбачених Кодексом.

Згідно цивільно- процесуального законодавства України судом розглядаються заяви, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана на довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України, саме на сторін у справі покладаються зобов'язання надати свої докази суду.

А відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає позовні заяви, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, повинна добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання, оскільки відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 168 201,203, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У заявленому клопотанні представнику позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_6 про зупинення провадження у цивільній справі в порядку цивільного провадження за позовом ОСОБА_5 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " ПОРШЕ МОБІЛІТІ" про захист прав споживачів та визнання договору недійсним , відмовити

Письмове клопотання приєднати до матеріалів справи.

Копію ухвали вручити представникам позивачки в залі судового засідання рід розписку для відому.

Розгляд цивільної справи продовжити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.К.ЛЕОНТЮК