Справа № 590/305/16-ц
Провадження № 2/590/111/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року

Ямпільський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Сатарової О.В., за участі секретаря судового засідання - Данченко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ямпіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Свеський насосний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Свеський насосний завод» 04.05.2016 року звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, вказавши, що відповідач до 03.12.2015 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Позивач - Публічне акціонерне товариство «Свеський насосний завод» надавав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення за вищевказаною адресою, нараховуючи плату за надані послуги згідно із встановленими тарифами. Однак відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує вартість наданих позивачем послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 31.12.2014 року по 30.11.2015 року у сумі 775 грн. 32 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу, та понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, обґрунтувавши їх тими ж обставинами, що викладе у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, пояснивши, що надання послуг з водопостачання та водовідведення може відбуватись лише за наявності укладення відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг, споживача і фактичного споживання послуг. Стверджував, що весь цей час він перебував в м. Київ, договір про житлово-комунальні послуги не укладав, оскільки він не відповідає типовому договору, послугами водопостачання та водовідведення не користувався.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані ними докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено (зі слів відповідача), що ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу є власником квартири з 1991 року, що розташована в АДРЕСА_1, зареєстрований по цій адресі з 21.12.1981 року.

Відповідач ОСОБА_1 до 03.12.2015 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

А відповідно до довідки про реєстрацію, склад сім'ї у квартирі по АДРЕСА_2 зареєстрована 1 (одна) людина: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - власник - з 03.12.2015 року (а.с.7).

В ПАТ «Свеський насосний завод» на ім'я ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав своїх заперечень, за період з 31.12.2014 року по 30.11.2015 року заборгованість відповідача по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 становить 775 грн. 32 коп. (а.с.8).

Публічне акціонерне товариство «Свеський насосний завод» відповідно до рішення Виконавчого комітету Свеської селищної ради від 04.10.2007 року визначено виробником і виконавцем послуг населенню смт. Свеса з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с.18).

Між власником житлового фонду - Свеською селищною радою та ПАТ «Свеський насосний завод» 01 травня 2010 року укладено договір комунального замовлення на надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, згідно умов якого ПАТ «Свейський насосний завод» було передано функції по виконанню комунального замовлення на послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення та проведення розрахунків із споживачами згідно погоджених Замовником у встановленому порядку економічно обґрунтованих та покриваючих витрати Виконавця тарифів (а.с.19-22).

Публічне акціонерне товариство «Свеський насосний завод» надавав відповідачу житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, нараховуючи плату на підставі тарифів, погоджених рішеннями Виконавчого комітету Свеської селищної ради від 19.04.2012 року №1пр.26, та від 04.02.2015 року №3пр.72 (а.с. 9-10).

Оскільки ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 53), то він є споживачем комунальних послуг згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», має права і обов'язки споживача щодо умов отримання послуги водопостачання та водовідведення. Як власник, позивач у квартирі має можливість користуватися централізованим водопостачанням і він цей факт не спростував.

Відповідно до ст. 319 ч.4 ЦК України власність зобов'язує.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач неодноразово відмовлявсь від укладання запропонованого йому договору про надання послуг з водопостачання і водовідведення, що підтверджується відсутністю підпису відповідача на договорі, який направлявся ПАТ «Свеський насосний завод» на адресу відповідача згідно листа від 02.03.2010 року за №16-450 (а.с. 45-48), але фактично отримував вказані послуги та користувався ними. Листом від 17 листопада 2015 року №16-1612 ПАТ «Свеський насосний завод» також було звернено увагу відповідача на необхідність укладення договору на постачання води та водовідведення (а.с. 51). Відповідач раніше оплачував надані послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується як поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні, так і поясненнями самого відповідача, претензій чи зауважень щодо проекту договору, його умов - відповідач ОСОБА_1 не надавав.

Заперечуючи наявність заборгованості з оплати послуг з водопостачання та водовідведення, як на підставу для відмови у задоволенні позову відповідач ОСОБА_1 посилавсь на факт відсутності між ним та ПАТ «Свеський насосний завод» відповідних договірних відносин, представник відповідача пояснив, що відповідач з заявами про відмову від укладання договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення або про узгодження умов договору до товариства не звертався.

Виходячи із цього, суд вважає, що посилки відповідача на те, що обов'язковою підставою надання послуг та їх оплати є взаємний договір про надання послуг є невірними, оскільки договір визначаючи вид послуг, умови їх надання, ціну, порядок вирішення претензій, відповідальність сторін та інше є вихідним від основного обов'язку, відповідач був не позбавлений права узгодити його умови.

Відповідно до п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), затвердженими постановою КМУ від 21.05.2005 р. № 630, послуги з водопостачання і водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно з п.п.5 п.29 та п.п.9 п.32 цих Правил споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідачем неодноразово були направленні звернення до ПАТ «Свеський насосний завод» з проханням припинення надання послуг по водопостачанню та водовідведенню (а.с. 49, 53) але з клопотанням про здійснення опломбування та/або встановлення засобу обліку з водокористування (лічильника), він не звертався, не зважаючи на те, що його права як Споживача йому ПАТ «Свеський насосний завод» були детально і неодноразово роз'яснені (а.с. 51,52), навіть з зазначенням з заявою якого змісту необхідно йому звернутись до товариства для того щоб призупинити поставку води в квартиру (зворот а.с. 51).

Ця обставина не спростовується відповідачем.

Відповідно до п.п. 3 пункту 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Доказів тимчасового не проживання у квартирі та не споживання послуг водопостачання та водовідведення в період з 31.12.2014 року по 30.11.2015 року, що давало право на не нарахування у цей період оплати за ці послуги відповідно до п.п.3 п.29 постанови КМУ від 21.07.2005 №630, відповідачем надано не було, незважаючи на те, що судом неодноразово було роз'яснено положення ст.ст.11, 60 та ч.2 ст.27 ЦПК України. Надана довідка про роботу відповідача в НВФ «Нафтохіммаш» за періоди з 25.11.2002 по 31.08.2007, з 01.09.2007 по 38.09.2011, з 15.11.2011 по 30.12.2014 /а.с. 65/, не спростовує його проживання за адресою АДРЕСА_1 в період з 31.12.2014 року по 30.11.2015 року.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

У відповідності зі ст. 32 названого Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що навіть за відсутності письмово укладеного між сторонами договору між ними у спірному періоді існували цивільні права та обов'язки з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення, так як рішенням органу місцевого самоврядування ПАТ «Свеський насосний завод» був визначений виробником і виконавцем послуг населенню смт. Свеса з централізованого постачання холодної води і водовідведення, у тому числі і по будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, фактично виконував роботи з надання таких послуг, тому мав право зробити нарахування щодо їх вартості, а відповідач повинен їх оплачувати.

Крім того, законом встановлено обов'язок власників житла (квартири), оплачувати житлово-комунальні послуги. Так, відповідно до ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа.

Пунктами 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачається обов'язок споживача: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Таким чином вбачається, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги, а саме послуги з водопостачання та водовідведення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Свеський насосний завод» ґрунтуються на вимогах закону, а отже підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України, 67-68, 162 Житлового Кодексу України керуючись ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Свеський насосний завод» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Свеський насосний завод» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 775 (сімсот сімдесят п'ять) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Свеський насосний завод» судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2016 року.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області О.В. Сатарова