Справа № 654/4221/15-ц
Провадження № 2/654/199/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 м. Гола Пристань Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого суддіФранцішка Ю. В.,
за участю секретаряЯмскової Н. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Голопристанського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Голопристанської районної ради Херсонської області, Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на частину домобудівлі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що разом із своїми батьками: ОСОБА_6, ОСОБА_4, сестрою ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_8, до 1991 року був членом колгоспного двору, до складу майна якого входив житловий будинок із надвірними господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1. Головою колгоспного двору був батько, а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, за згоди всіх членів двору, головою стала мати - відповідачка ОСОБА_4 та було вирішено розділити житлові приміщення.

Позивач зазначив, що відповідно до волевиявлення всіх членів колгоспного двору, рішенням виконавчого комітету Чулаківської сільської ради народних депутатів Голопристанського району Херсонської області від 14 липня 1992 року за №42 було затверджено добровільний розділ майна колишнього колгоспного двору між ним і відповідачкою з одного боку, яким залишався житловий будинок із присвоєнням особового рахунку НОМЕР_1, та сім'єю ОСОБА_8 з іншого, яким було виділено приміщення літньої кухні із присвоєнням особового рахунку НОМЕР_2. В 2000 році останні виїхали на проживання до іншого населеного пункту, а він продовжував проживати однією сім'єю та вести спільне господарство разом із відповідачкою у належному їм зазначеному вище житловому будинку. В 2012 році позивач одружився, а в травні 2015 року між ним та відповідачкою стався конфлікт, після якого остання перестала визнавати його право на спірну нерухомість, чинились перешкоди в користуванні нерухомим майном, в зв'язку з чим змушений звертатися до суду за захистом своїх прав співвласника.

В ході розгляду справи позивачем позов підтримано та заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Чулаківську сільську раду Голопристанського району Херсонської області, а також, уточнено позовні вимоги, якими позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частку домобудівлі № 36-б по вул. Садового в селі Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, визнавши недійсним свідоцтво про право власності у ? частці на зазначене нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 24 травня 1991 року на ім'я ОСОБА_4, та частково недійсним рішення Голопристанської районної Ради народних депутатів від 21 травня 1991 року №78, «Про оформлення документів на житлові будинки», на підставі якого було видано це свідоцтво.

Представник відповідача ОСОБА_4 за довіреністю - ОСОБА_9 позов не визнав, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності та реєстрацію його місця проживання із 1993 року в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2, успадкованому позивачем після смерті його баби, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області Корольова С. В. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з довідки Чулаківської сільської ради від 16.11.2016 за №02-22/769, наданих для огляду судом погосподарських книг та пояснень представника цієї сільської ради, позивач від дня свого народження постійно проживав у спірному житловому будинку АДРЕСА_1. Зазначене домогосподарство станом на 15.04.1991 відносилось до категорії колгоспний двір, головою двору була відповідачка ОСОБА_4, на ім'я якої 24.05.1991 Чулаківською сільською радою було видано свідоцтво про право власності.

Рішенням виконавчого комітету Чулаківської сільської ради від 14.07.1992 за №42 затверджено розділ майна зазначеного колгоспного двору на два господарства: ОСОБА_4 і ОСОБА_3 із виділенням їм житлового будинку з присвоєнням йому особового рахунку НОМЕР_1, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 із виділенням їм приміщення літньої кухні із присвоєнням особового рахунку НОМЕР_2. Номер спірного житлового будинку було змінено із АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 13 Конституції СРСР, 1977 року колгоспний двір був сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Власність колгоспного двору - це форма особистої власності.

Згідно із ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору було спільною сумісною власністю всіх членів двору незалежно від того, хто був зазначений його головою.

Оскільки, чинним на час розділу нерухомого майна даного колгоспного двору законодавством не було передбачено ніякої заборони на його добровільний розділ за досягненою домовленістю усіх членів двору, а матеріали справи не містять доказів чиєїсь незгоди із проведеним розділом чи подальшого перерозподілу часток майна, позивач набув права власності, на рівні із відповідачкою ОСОБА_4 ( по ? частці), на спірний житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, що не відповідає закону та порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та відміняється.

Заперечення представника відповідачки ОСОБА_4 проти задоволення позову є необґрунтованими, оскільки відповідно до роз'яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до введення в дію Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Матеріали справи не містять доказів втрати позивачем права на частку в майні колгоспного двору. Він не припиняв користуватися своєю власністю до травня 2015 року, а коли виникли перешкоди в користуванні звернувся до суду за захистом своїх прав.

Наявність спадкового житлового будинку у позивача та реєстрація в ньому його місця проживання не впливає на його право на частку в спірному житловому будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 393 ЦК України, ст. 120 ЦК УРСР від 18.07.1963, ст. ст. 3, 10, 15, 57, 61, 88, 107, 110, 118-120, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, визнавши недійснимсвідоцтво про право власності у 1/2 частці на зазначене нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 24 травня 1991 року на ім'я ОСОБА_4, та частково недійсним рішення Голопристанської районної ради народних депутатів від 21.05.91 №78, «Про оформлення документів на житлові будинки», на підставі якого було видано це свідоцтво.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Херсонської області через Голопристанський районний суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.11.2016.

Суддя: Ю. В. Францішко