27.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/8798/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 17.12.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог , згідно останніх уточнень зазначив, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2001 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності в порядку спадкування 139/240 частини домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Преси,27. Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1050 кв.м. та складається з житлового будинку А-1, В-1, вбиральні Б, літньої кухні У, г, сараю Д, ? колодязя, К-колодязь, №1-6 огорожі.

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2006 року ОСОБА_1 виділено в натурі в домоволодінні №27 по вул.. Преси в м. Дніпропетровську на 139/240 частини житловий будинок «В-1 ж», «в», «в-1», а також виділені наступні дворові пристрої та споруди: літня кухня літ. «Г-1» з тамбуром «г», сарай літ. «Д» з погребом, колодязь літ. «К-1», ? огорожі «№4», огорожі «№5», огорожі «№6», ? туалету «Б».

Належна ОСОБА_1 частина домоволодіння зареєстрована як частка єдиного домоволодіння в КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу №230 за реєстровим №94, номер витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 3278114 від 06.04.2004 року.

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 міської ради з заявою про передачу у власність земельної ділянки, однак ОСОБА_2 міська рада відмовила у передачі у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Преси, 27.

На підставі вищевикладеного просить визнати право власності на земельну ділянку площею 504,3 кв.м., що розташована за адресою: м ОСОБА_2, вул.. Преси, 27 та визнати частину належного домоволодіння, а саме будинку В-1, що становить 139/240 цілого домоволодіння, як окреме домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

В судове засіданні представник відповідача ОСОБА_2 міської ради не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщенні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги не підтримала та просила відмовити.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги не підтримала та просила відмовити.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2001 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 139/240 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Преси, 27.

Домоволодіння №27 по вул.. Преси у м. Дніпропетровську розташоване на земельній ділянці площею 1050 кв.м. та складається з жилого будинку А-1, В-1, вбиральні Б, літньої кухні У, г, сараю Д, ? колодязя , К-колодязь, №1-6 огорожі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2006 року виділено ОСОБА_1 в натурі в домоволодінні №27 по вул.. Преси у м. Дніпропетровську на 139/240 частини житловий будинок «В-1 ж», «в», «в-1», а також виділені наступні дворові пристрої та споруди: літня кухня літ. «Г-1» з тамбуром «г», сарай літ. «Д» з погребом, колодязь літ. «К-1», ? огорожі «№4», огорожі «№5», огорожі «№6», ? туалету «Б».

Також, виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі в домоволодінні №27 по вул.. Преси у м. Дніпропетровську на 101/240 частини житловий будинок «А-1ж», прибудовами «а-1», «а1», підвалами під «А-1ж» і під «а-1». Крім того, виділено наступні дворові пристрої та споруди: колодязь, огорожа «№1», огорожа «№2», ? туалету «Б», ? огорожі «№4».

ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Преси, 27.

Стаття 116 ЗК України, визначає підстави набуття права на землю. Так, відповідно до вказаної норми громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. В частині 3 ст. 116 ЗК України, зазначено, що безоплатна передача земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено в ст. 118 ЗК України.

Виходячи з положень ст. 118 ЗК України, особа, яка бажає приватизувати земельну ділянку, що перебуває у її користуванні, повинна подати заяву до відповідної районної, чи міської державної адміністрації за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Особа, яка зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських споруд (будівництва) у межах норм безоплатної приватизації, подає клопотання до відповідної районної чи міської державної адміністрації. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача.

Районна чи міська державна адміністрація розглядає клопотання у місячний термін і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, яка протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Районна чи міська державна адміністрація у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами 10, 11 ст. 118 ЗК України, визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Позивачем не надано жодного доказу, що органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади, йому було відмовлено в приватизації земельної ділянки.

Як було встановлено в судовому засіданні і це підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, листом Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради за № 8/7-1330 від 05.11.2015 року проінформувало позивача про те, які повинні бути подані до ОСОБА_2 міської ради документи, щоб здійснити приватизацію земельної ділянки.

Аналізуючи норми земельного законодавства та Цивільного права, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню оскільки позивачем не були виконані всі істотні умови та процедурні питання, спрямовані на отримання органу виконавчої влади згоди на безоплатну передачу земельної ділянки у його власність, тобто позивачем не виконані умови ст. ст. 116,118 ЗК України.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання частини належного домоволодіння, а саме будинку В-1, що становить 139/240 цілого домоволодіння, як окреме домоволодіння з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2006 року виділено ОСОБА_1 в натурі в домоволодінні №27 по вул.. Преси у м. Дніпропетровську на 139/240 частини житловий будинок «В-1 ж», «в», «в-1», а також виділені наступні дворові пристрої та споруди: літня кухня літ. «Г-1» з тамбуром «г», сарай літ. «Д» з погребом, колодязь літ. «К-1», ? огорожі «№4», огорожі «№5», огорожі «№6», ? туалету «Б».

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для визнання домоволодіння, а саме будинку В-1, що становить 139/240 цілого домоволодіння , як окреме домоволодіння , а тому у задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, то судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 81, 89, 116, 118, 121, ст. 344 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку площею 504,3 кв.м., що розташована за адресою: м ОСОБА_2, вул.. Преси, 27 та визнати частину належного домоволодіння, а саме будинку В-1, що становить 139/240 цілого домоволодіння, як окреме домоволодіння відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Г. Остапенко