АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9362/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1429/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.

суддів:Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційному порядку вказане рішення оскаржила позивач ОСОБА_4, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Посилається на те, що суд надав невірну оцінку рішенню виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука від 22.10.2015 року №401, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким встановлено наявність у відповідача великої суми заборгованості по аліментах та ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Кошти від сплати аліментів в останнє надходили на її на картковий рахунок 07.05.2013 р.

Факт утримання та перерахування аліментів з місця роботи відповідача у ТОВ «НВП «Магнус ЛТД» спростовується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.04.2016 р.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 грудня 2002 року по 6 листопада 2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем (а.с.6,8,9).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 21 липня 2009 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти у розмірі 2/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків передбачених ст. 184 СК України, починаючи з 01.06.2009 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 7).

Згідно довідки Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26 Кременчуцької міської ради Полтавської області від 12.08.2015 р. № 91, ОСОБА_6 дійсно навчається в ЗОШ № 26 в 7-Б класі м. Кременчука , зі слів класного керівника ОСОБА_8 батько учня ОСОБА_5. успіхами сина в школі не цікавиться, батьківські збори не відвідував взагалі,з учителями та класним керівником не спілкувався (а.с. 11).

Згідно довідки поліклініки № 3 міської дитячої лікарні м. Кременчука, ОСОБА_6 перебуває на обліку в поліклініці з певними діагнозами. На прийом до лікаря звертається мати (а.с. 12).

Відповідно до Акту ТОВ «Житлорембудсервіс» від 13.08.2015 року, складеному зі слів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_15 та підписаному юрисконсультом ОСОБА_11, завідувачем сектору РРЦ ОСОБА_12, паспортистом РРЦ ОСОБА_9, підтверджено. що ОСОБА_5 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 1998 по теперішній час.

Згідно довідки-розрахунку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 15.10.2015 року № 57517 (а.с. 14-15), заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів ОСОБА_4 на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 65 879,44 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Обґрунтовуючи позов про позбавлення батьківських прав, позивач зокрема зазначила, що дитина проживає разом з нею та братом та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач з часу розірвання шлюбу та протягом останніх семи років участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, її розвитком не цікавиться, не піклується про дитину, матеріальну допомогу не надає, має заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.10.2015 року в сумі 65879,44 грн.

Разом з тим, як роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав, що позивач забороняє йому та дітям бачитися, знищує подарунки, які він передає дітям.

При цьому, відповідачем були надані довідка-розрахунок державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 12.11.2015 року № 64810 (а.с.34-36), з якої вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів ОСОБА_4 на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає лише 3303,05 грн.

Згідно довідки з місця роботи відповідача у ТОВ «НВП «Магнус Лтд» від 07.10.2015 року (а.с. 37-39), ОСОБА_5 дійсно працював у вказаному підприємстві електромонтажником-схемником з 12.05.2013 року по 05.06.2015 року. Перераховано через ПАТ КБ «Південкомбанк» ПАТ КБ «ПриватБанк» аліменти на користь ОСОБА_14 за період з 12.11.2013 року по 04.06.2015 року в сумі 19369,94 грн. Нараховано аліментів (з урахуванням боргу на початок роботи в сумі 846,50 грн.) за весь період роботи - 17185,78+846,50 (старий борг з минулої роботи) 18032,28 гр. Переплата на користь ОСОБА_4 в сумі 1337,66 грн. виникла в зв'язку з власним бажанням ОСОБА_5 перераховувати аліменти в більшому обсязі ніж постановив суд.

В справі також наявні квитанції про сплату ОСОБА_5 як членом профспілки Фірми «Укртатнафтосервіс» часткової вартості путівок в Дитячий оздоровчий табір «Сонячний» за 2009-2011 роки (а.с.40-43), а також квитанції та розписки, що підтверджують сплату відповідачем аліментів на користь ОСОБА_4.(а.с. 45-52).

Згідно медичної довідки № 4295 від 16.12.2015 року ОСОБА_5 на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває та на лікуванні не знаходився (а.с.44).

Відповідач позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.54).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності виняткових обставин, необхідних для позбавлення батьківських прав відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14).

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них (п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Встановивши обставини справи, здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, з урахуванням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 49 справи «Савіни проти України» (заява № 39948/06)), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що передбачені ст. 164 СК України обставини, за наявності яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, відсутні.

Судо першої інстанції надано вірну правову оцінку рішенню виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області за № 401 від 22 жовтня 2015 року про надання суду висновку органу опіки та піклування Автозаводського району м. Кременчука щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_5 (а.с. 5), оскільки викладені в ньому обставини не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Посилання позивача на жорстоке поводження відповідача з сином та його негативний вплив на сина не підтверджені доказами.

При ухваленні рішення судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, що відповідач не є хронічним алкоголіком або наркоманом, на обліку не перебуває, не веде антисоціальний спосіб життя, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, фактично дублюють позовні вимоги та зводяться до незгоди з рішенням суду, відтак на увагу колегії суддів не заслуговують.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Л.І.Пилипчук

/підпис/ О.В.Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух