Номер провадження: 22-ц/785/3750/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, треті особи незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу першого заступника директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт від 23 квітня 2015 р. № 243/О-1 про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21. 03. 2016 р.,

в с т а н о в и л а:

22. 05. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі ДП «ІМТП»), третя особа незалежна профспілка працівників порту, про визнання незаконним та скасування наказу першого заступника директора підприємства від 23. 04. 2015 р. за № 234/О-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 по п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлення ОСОБА_2 на посаді техніка третього терміналу і стягнення на її користь з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27. 04. 2015 р. по час постановлення рішення суду з тих підстав, що її звільнення було проведено без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21. 03. 2016 р. задоволено вказані позовні вимоги ОСОБА_2

Визнано незаконним та скасовано наказ першого заступника директора підприємства від 23. 04. 2015 р. №234/О-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 по п. 1 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаду техніка третього терміналу.

Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27. 04. 2015 р. по 21. 03. 2016 р. в сумі 50675,34 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ДП «ІМТП» ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_5, представник ДП «ІМТП», підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи зазначений позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося за відсутності згоди відповідного профспілкового органу на її звільнення; на звернення суду президія Незалежної профспілки працівників ІМТП не надала згоди на звільнення позивача; суд не має повноважень надавати будь яку оцінку чинному рішенню профспілкового органу, який регулює та організовує діяльність його органу і прийняття якого є його правом; зміни в організації виробництва і праці не повязані з ліквідацією ДП «ІМТП» чи його реорганізацією як юридичної особи.

Проте вказаний висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи з таких підстав.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці передбачено положеннями ст. 42 КЗпП України.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Разом з тим, за правилами ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1, 2-5, 7 ст. 40 і п. п. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч.7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

У аспекті положень ч. 7 ст. 43 КЗпП України і ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. ст. 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог ст. ст. 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), не можна визнати правильним.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-703цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Судом встановлено, що за протоколом спільної наради з профспілками адміністрації ДП «ІМТП» від 31. 07. 2014 р. «Про зміни в організації виробництва і праці третього терміналу ДП «ІМТП», вирішено, що ДП «ІМТП» та Профспілки визнають та підтверджують, що укладення в передбаченому законом порядку Договору оренди державного нерухомого майна, за яким Підприємство (Компанія, Товариство) є орендарем державного нерухомого майна третього терміналу ДП «ІМТП», що знаходиться на балансі ДП «ІМТП» є фактом змін в організації виробництва і праці ДП «ІМТП», що тягне за собою скорочення чисельності та штату працівників третього терміналу ДП «ІМТП», також Профспілки та ДП «ІМТП» визнають та підтверджують відсутність можливості працевлаштування працівників третього терміналу ДП «ІМТП» на інших посадах в ДП «ІМТП», у звязку з цим, у разі відмови працівників третього терміналу ДП «ІМТП» від переведення до Підприємства (Компанії, Товариства), їх посади підлягають скороченню в порядку, передбаченому чинним законодавством про працю України.

Наказом ДП «ІМТП» № 28 від 23. 01. 2015 р. у звязку з укладенням 22. 01. 2015 р. договору № 7 оренди державного нерухомого майна ДП «ІМТП», яке знаходиться на балансі 3 терміналу порту з ТОВ «Трансгрейнтермінал», керуючись п. 1 ст. 40 КЗпП України, ліквідовано з 23. 04. 2015 р. структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис, і наказом передбачено можливість звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал» працівників, зазначених у листах-клопотаннях щодо звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал» за їхніми заявами відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України і передбачено вивільнення працівників, які відмовилися від звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал», робочі місця та посади яких ліквідуються цим наказом, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, Закону України «Про зайнятість» і даний наказ було направлено на адресу профспілок порту, в тому числі і Незалежній профспілці працівників Іллічівського морського торговельного порту і цей наказ не оскаржено та не скасовано.

З попередження про наступне звільнення ОСОБА_2, техніка 3 термінаолу підрозділ 2340, підписаного від імені першого заступника директора ДП «ІМТП» ОСОБА_4, вбачається, що відповідно до наказу директора ДП «ІМТП» від 23. 01. 2015 р. № 28 її робоче місце буде ліквідоване 23. 04. 2015 р. і адміністрація ДП «ІМТП» попереджає її про майбутнє звільнення після 23. 04. 2015 р. відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України і одночасно пропонує на підставі листа-клопотання ТОВ «Трансгрейнтермінал» від 26. 01. 2015 р. № 2 звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал» та у звязку із відсутністю у ДП «ІМТП» вакантних робочих місць та посад, які відповідають її професії та кваліфікації, адміністрація порту пропонує їй переведення на вакантне місце прибиральника службових приміщень з місячною тарифною ставкою 1278 грн. з проханням в строк до 31. 03. 2015 р. письмово проінформувати службу управління персоналом про згоду щодо звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал» або переведення на запропоноване вакантне місце у ДП «ІМТП» та з іншими розясненнями.

У вказаному попередженні зазначено, що працівник з попередженням був ознайомлений, але підписувати його відмовився у присутності 3 працівників порту 26. 02. 2015 р., що підтверджено підписами цих працівників.

08. 04. 2015 р. відповідач звернувся до голови Незалежної профспілки працівників ІМТП з службовим листом про надання інформації стосовно членства працівників порту у первинних профспілкових організаціях профспілки.

10. 04. 2015 р. голова Незалежної профспілки працівників ІМТП повідомив керівника Служби управління персоналом порту про відмову в наданні інформації про списочний склад первинних профспілкових організацій профспілки.

Оскільки на своєчасні пропозиції щодо запропонованого працевлаштування позивач позитивно не відреагував, то наказом першого заступника директора ДП «ІМТП» від 23. 04. 2015 р. за № 234/О-1 про припинення трудового договору постановлено звільнити ОСОБА_2, техніка 3 терміналу (2340) у звязку зі змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 28 від 23. 01. 2015 р., попередження від 23. 02. 2015 р.).

Згідно з протоколом № 22 засідання президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 21. 10. 2015 р. у звязку з надходженням запиту Іллічівського міського суду Одеської області від 17. 09. 2015 р. стосовно надання згоди на звільнення ОСОБА_2 відмічено, що керівництво порту з питання звільнення ОСОБА_2 не зверталося до Незалежної профспілки і не надано згоду на звільнення з ДП «ІМТП» по п. 1 ст. 40 КЗпП України техніка третього терміналу ОСОБА_2

По суті за змістом цього протоколу відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача з тих підстав, що ліквідація 3 терміналу як структурного підрозділу ДП «ІМТП» не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи і свідчить про зміну внутрішньої організаційної структури ДП «ІМТП» і тому може слугувати лише підставою для звільнення працівників третього терміналу п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у звязку такими змінами при умові дотримання відповідачем вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України з урахуванням рішення президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 21. 10. 2015 р. (протокол № 20) про відмову в надані згоди на звільнення працівників 1, 2, 3 та 4 терміналів вищезазначених підстав, а також те, що ДП «ІМТП» грубо порушено трудові права членів Незалежної профспілки та самої профспілки та передбачені процедури ст. ст. 42, 43, 49-4 КЗпП України, ст. ст. 22, 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно з протоколом № 12 від 08. 06. 2016 р. засідання президії первинної профспілки «Складських працівників» Незалежної профспілки працівників ІМТП технік третього терміналу ОСОБА_2 є членом Незалежної профспілки працівників ІМТП і у відповідності до п. п. 24, 29 Статуту НПП ІМТП за виробничою ознакою входить до профгрупи третього терміналу, яка є складовою частиною однієї із ланок Незалежної профспілки, а саме Первинної профспілки «Складських працівників» Незалежної профспілки і не надано згоду на звільнення з ДП «ІМТП» по п. 1 ст. 40 КЗпП України техніка третього терміналу ОСОБА_2

По суті за вказаним протоколом 12 від 08. 06. 2016 р. аналогічно змісту протоколу № 22 засідання президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 21. 10. 2015 р. відмовлено з підстав, що ліквідація 3 терміналу як структурного підрозділу ДП «ІМТП» не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи і свідчить про зміну внутрішньої організаційної структури ДП «ІМТП» і тому може слугувати лише підставою для звільнення працівників третього терміналу п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у звязку такими змінами при умові дотримання відповідачем вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України з урахуванням рішення президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 21. 10. 2015 р. (протокол № 20) про відмову в надані згоди на звільнення працівників 1, 2, 3 та 4 терміналів вищезазначених підстав, а також те, що ДП «ІМТП» грубо порушено трудові права членів Незалежної профспілки та самої профспілки та передбачені процедури ст. ст. 42, 43, 49-4 КЗпП України, ст. ст. 22, 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Вказані обставини сторони у справі не оспорюють, не спростували і ці обставини встановлені на підставі наданих сторонами доказів та матеріалів справи.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення на роботі ґрунтуються на відсутності попередньої згоди профспілкової організації на її звільнення.

Судом встановлено, що звільнення позивача проведено без отримання попередньої згоди профспілкової організації на її звільнення, але не звернення до відповідної профспілкової організації за згодою на звільнення позивача та її звільнення без отримання такої згоди пояснюється суперечливими відносинами адміністрації та Незалежної профспілки працівників порту, у звязку з чим адміністрація порту, незважаючи на відповідне звернення, не отримала належну відповідь і не знала членом якої профспілкової організації є позивач і до кого необхідно звернутися за згодою на її звільнення.

Встановивши, що звільнення позивача проведено без звернення до профспілкового органу, суд запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Судом першої інстанції було ініційовано звернення щодо одержання згоди на звільнення позивача з роботи до президії Незалежної профспілки працівників ІМТП, а апеляційний суд ініціював вирішення цього питання первинною профспілкою організацією «Складських працівників» Незалежної профспілки працівників ІМТП і судами було отримано відмову у наданні згоди на звільнення позивача.

Аналіз встановлених фактичних обставин та матеріалів справи в межах позовних вимог ОСОБА_2 з урахуванням вищевказаних правових положень приводить апеляційний суд до висновку, що рішення профспілкових органів про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України є необґрунтованими, неаргументованими, не містять правове обґрунтування незаконності звільнення працівника та відповідних фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з ОСОБА_2 є порушенням саме її законних прав.

При цьому, на підставі встановлених обставин та матеріалів справи з урахуванням вищевикладених правових положень та наведеного правового висновку Верховного Суду України апеляційний суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_2 фактично відбувалося в порядку передбаченому у звязку зі скороченням штату працівників, що було визначено протоколом спільної наради з профспілками адміністрації ДП «ІМТП» від 31. 07. 2014 р. «Про зміни в організації виробництва і праці третього терміналу ДП «ІМТП», оскільки звільнення ОСОБА_2 відбулося на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, що за змістом ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України включає в себе і скорочення штату працівників, і звільнення ОСОБА_2 відбулося з дотриманням передбаченого законом порядку звільнення у звязку зі скороченням штату працівників та без порушення її законних прав.

Це підтверджується тим, що у справі відсутні і особами, які беруть участь у справі, не надано докази порушення з боку адміністрації порту при звільненні ОСОБА_2 положень ст. 40 ч. 2, ст. ст. 42, 49-2, 49-4 КЗпП України.

У справі взагалі відсутні будь-які дані про звільнення позивача у звязку з ліквідацію або реорганізацією ДП «ІМТП» і в позовних вимогах з боку позивача за винятком неотримання у профспілкової організації попередньої згоди на звільнення не вказується на порушення її інших прав та не ставиться питання про зміну формулювання звільнення, а само по собі не звернення до профорганізації за наданням згоди на звільнення працівника і відмова профорганізації у наданні згоди на звільнення працівника у такому випадку не є безумовною підставою для визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі тощо.

Що стосується визначення відповідного профспілкового органу, який відповідно до положень ст. 43 КЗпП України правомочний приймати рішення щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_2, то апеляційний суд приходить до висновку, що рішення президії Незалежної профспілки працівників ІМТП з цього питання виходить за межі її повноважень і це питання підлягає розгляду відповідним органом первинної профспілкової організації - первинної профспілки «Складських працівників» Незалежної профспілки працівників ІМТП, що основується на положеннях п. п. 2, 7, 11, 23, 28 Статуту Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту і тому, що ця обставина вже встановлена у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 25. 12. 2014 р. (яке набрало чинності і пройшло перегляд у всіх вищестоящих судових інстанціях України) у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (третя особа незалежна профспілка працівників порту) про визнання незаконними та скасування наказів директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і тому не підлягає доказуванню на підставі ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

За викладених обставин, є необґрунтованим та не відповідає вимогам закону ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення вказаного позову ОСОБА_2 і апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову у даній справі.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаного позову до Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, треті особи незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу першого заступника директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт від 23 квітня 2015 р. № 243/О-1 про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1, 309, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21. 03. 2016 р. і ухвалити нове рішення суду.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт, треті особи незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу першого заступника директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт від 23 квітня 2015 р. № 243/О-1 про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_7

ОСОБА_8