Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/3951/16-ц

Провадження 4-с/711/40/16

23 травня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій начальника ОСОБА_2 та головного державного виконавця Яжук С.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та скасування постанови від 23.02.2016р. про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати дії начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області (далі відділ УДВС) ОСОБА_2 та головного державного виконавця Яжук С.С. неправомірними та скасувати постанову від 23.02.2016р. про закінчення виконавчого провадження за рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області по цивільній справі №2/2314/745, яким зобовязано ОСОБА_3 знести самовільно збудовану прибудову, що зафіксована в технічному паспорті «прибудова літери а4» по пров. Семашка, 22 в м. Черкаси.

В обґрунтування скарги заявниця зазначила, що начальник відділу УДВС вимагала від неї авансування витрат, повязаних з виконання рішення суду в розмірі 10000грн, проте вона відмовилась це робити. Рішення суду на теперішній час залишилось фактично не виконаним, але державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що у такий спосіб порушений принцип обовязковості виконання судових рішень та її право вимагати виконання рішення, що стосується її інтересів, а тому звернулась до суду з зазначеною скаргою.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги скарги і просила їх задовольнити.

Представник відділу УДВС ОСОБА_4 заперечував проти вимог скарги та зазначив, що за невиконання рішення суду на боржника двічі накладено штраф, після чого до правоохоронних органів внесено подання про притягнення його до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду. Оскільки рішення суду неможливо виконати без участі боржника, а державним виконавцем вчинено всіх можливих дій задля виконання судового рішення, виконавче провадження було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2012р. Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення по справі №2-49/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: виконавчий комітет Черкаської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про знесення самовільно збудованих споруд, яким позовні вимоги задовольнив частково та вирішив знести самовільно збудовану прибудову, що зафіксована в технічному паспорті «прибудова літери а4», яка розташована по провулку Семашка, 22, м. Черкаси.

На виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження №36460989.

В ході здійснення виконавчих дій було встановлено, що рішення боржником, ОСОБА_3, в самостійному порядку повністю не виконано, у зв'язку з чим постановами державного виконавця від 01.04.2013р. та 06.06.2013р. на боржника накладено штрафи в розмірі 340грн та 680грн відповідно.

24.07.2013р. державним виконавцем направлено подання до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про притягнення боржника ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

19.05.2014р. виходом державного виконавця за місцем виконання рішення суду було встановлено, що від самовільно прибудованої прибудови «а4» фактично залишилась стіна без дверей, що прилягає до будинку та зовнішня стіна від вулиці, яка одночасно являється огорожею домоволодіння.

Листом від 09.02.2016р. начальником відділу УДВС було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність авансувати витрати на проведення виконавчих дій щодо знесення залишків зазначеної стіни. Цим же листом розяснено, що у випадку відмови у авансуванні зазначених витрат, виконавчий лист буде повернутий стягувачу без виконання відповідно до п.4 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як зазначила заявниця вона не погодилась на авансування витрат на проведення виконавчих дій через відсутність в неї таких коштів.

23.02.2016р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» через неможливість виконання рішення суду без участі боржника.

Згідно ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. З аналізу зазначених норм закону вбачається, що ці норми регулюють порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення особисто.

Натомість, рішенням суду від 22.05.2012р. не зобовязано боржника вчиняти якихось дій, а вирішено знести самовільно збудовану прибудову, отже виконання зазначеного рішення суду не обовязково має бути здійснено особисто боржником, а може бути виконано і іншими особами,зокрема із залученням третіх осіб за рахунок авансування витрат на проведення виконавчих дій. Саме у зв'язку з цим начальником відділу УДВС і направлявся лист до стягувача з пропозицією авансувати витрати виконавчого провадження, що відповідає приписам ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження».

За таких обставин, закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» не відповідає законодавчим приписам, які регулюють порядок виконання судових рішень, а відтак постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не може вважатись правомірною.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.387 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною і скасувати постанову від 23 лютого 2016р. за реєстраційним номером ВП №36460986, що винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_9, про закінчення виконавчого провадження.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2/2314/745, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 25.01.2013р..

Копію ухвали направити для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області та розяснити, що згідно ст.389 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_10