Провадження № 2/643/291/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, про визнання недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку;

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, про визнання недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, та про скасування рішення Харківської міської ради, -

в с т а н о в и в:

До суду 13 липня 2015 року з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, Управління Держкомзему у м. Харкові про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112, від 15 вересня 2009 року, серія ЯЕ № 500714 на імя ОСОБА_2, та про скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112, від 15 вересня 2009 року, серія ЯЕ № 500714 на імя ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення виконкому Харківської міської Ради народних депутатів № 121 від 10.02.1999 р. йому передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 114 (Державний акт серія ХР-36-01-067478, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2645 23.03.1999 р.). Свого часу на підставі добросусідських відносин він дозволив сусіду відповідачу з вул. Якіра, 112 побудувати між їх земельними ділянками тимчасову огорожу, розташування якої не відповідало межам його, позивача, земельної ділянки, звужувало та обмежувало його, позивача, право власності. 15.09.2009 року відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112 (серія ЯЕ № 500714), в якому межі його земельної ділянки були визначені згідно фактичного розташування його огорожі, що не відповідає раніше наданому йому, позивачу, державному акту на земельну ділянку, та порушує його права власності. Позивач вважає, що при виготовлені державного акта на земельну ділянку, користувачем якої є відповідач, не було враховано раніше виданий йому, позивачу, державний акт на право власності на земельну ділянку.

30 липня 2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Харківська міська рада, Управління Держкомзему у м. Харкові, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові, виданого на імя ОСОБА_1 на підставі рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року; про скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові, виданого на імя ОСОБА_1 на підставі рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року; та про скасування рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року в частині передачі приватної власності земельної ділянки площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові та видачу державного акту на право приватної власності ОСОБА_1.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на те, що відповідно до визначених у висновку судової земельно-технічної експертизи ХНДІ СЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 від 10.11.2014 р. № 6249/8642 графічних порушень землекористування, вбачається, що межі земельної ділянки № 114 по вул. Якіра в м. Харкові перетинаються з наступними будівлями ділянки № 112 по вул. Якіра, що належить ОСОБА_2: В- вбиральня, дерево-кирпич, 1947 року побудови; Б- сарай, дерево, залізо, 1927 року побудови; Д - сарай, бетон, кирпи, 2003 року побудови. Вказане стало можливим в звязку з тим, що ОСОБА_1 було видано державний акт на земельну ділянку з координатами, які не можуть відповідати дійсності, оскільки державний акт на земельну ділянку на домоволодіння № 114 по вул. Якіра в м. Харкові було видано 23.03.1999 року, на той час, коли визначені будівлі вже були побудовані та існували, отже у вказаному акті координати видані помилково та порушують права власника земельної ділянки ОСОБА_2 Площа земельної ділянки наданої та закріпленої у власності ОСОБА_2 за домоволодінням № 112 становить 376,93 кв.м., що підтверджується планом встановлених меж від 2006 р.; геодезичною зйомкою дільниці станом на 2006 р.; актом погодження меж земельної ділянки від 09.12.2006 р. Отже, ОСОБА_2 з 1972 року та по цей час користується саме встановленими межами земельної ділянки домоволодіння № 112 по вул. Якіра в м. Харкові, без їх перенесення, розширення та іншої зміни площі вказаної ділянки. Крім того, станом на 09.12.2006 р. ОСОБА_1 було погоджено межі земельної ділянки між ділянками № 112 і № 114 по вул. Якіра в м. Харкові.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року третю особу Управління Держземагентства у м. Харкові замінено на належну Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області, у звязку з реорганізацією територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів (а.с.90-91).

Ухвалою суду від 10.03.2016 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Харківську міську раду, та виключено Харківську міську раду з числа учасників розгляду справи в якості третьої особи (а.с.132).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності (а.с.80), позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що межа між земельними ділянками № 112 та № 114 була перенесена та узгоджена до видачі державного акту на земельну ділянку відповідачу, позивач підписав акт від 09.12.2006 р. узгодження меж земельних ділянок під психологічним тиском, проте доказів про застосування такого тиску надати не може, крім того, на підтвердження доводів позову позивачем був наданий акт узгодження земельних ділянок без дати, оскільки він не мав оформленого акту.

Представник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності (а.с.152), проти задоволення позовних вимог позивача заперечував у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що доказів, коли була перенесена межа між земельними ділянками, позивачем не надано, та позивачем відповідно до акту від 09.12.2006 р. було погоджено межі між земельними ділянками.

Представник Харківської міської ради в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в звязку з чим суд визнає неявку представника відповідача неповажною.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області ОСОБА_6, який діє на підстав довіреності, в судовому засіданні просив вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Судом встановлено, що державним актом на право приватної власності на землю серії ХР-36-01-067478, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2645 23.03.1999 р., що виданий на підставі рішення виконкому Харківської міської Ради народних депутатів № 121 від 10.02.1999 р., ОСОБА_1 передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га, в межах згідно з планом, за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 114 (а.с.5).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 500714, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15.09.2009 року, що виданий на підставі Рішення 23 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2008 р. № 167/08, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0377 га, у межах згідно з планом, за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112 (а.с.6).

09.12.2006 року був складений акт погодження меж земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 було погоджено межі між земельними ділянками № 112 і № 114 по вул. Якіра в м. Харкові (а.с.31).

Сторони не заперечували в судовому засіданні щодо узгодження меж земельних ділянок згідно акту від 09.12.2006 року.

Висновок судової земельно-технічної експертизи, складений судовим експертом ХНДІ СЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_3 № 6249/8642 від 10.11.2014 року, за висновками якого порушення землекористування, зокрема порушення межі земельної ділянки № 114 по вул. Якіра у м. Харкові відповідно до правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та вимог нормативно-правових актів, встановлено порушення меж земельної ділянки та невідповідність фактичної межі та площі земельної ділянки № 114 даним державного акту, на який як на підставу своїх вимог посилаються сторони у справі, не має доказового значення, оскільки вищезазначена експертиза була проведена в ході провадження іншої справи, а саме, № 643/2900/14-а. Висновок судової земельно-технічної експертизи, проведеної в провадженні цієї справи, відсутній, клопотання про призначення такої експертизи сторонами не було заявлено.

Твердження представника позивача про те, що акт погодження меж земельних ділянок від 09.12.2006 р. було підписано позивачем під психологічним тиском зі сторони відповідача безпідставне, оскільки доказів такого тиску суду не було надано.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони не надали суду належні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, матеріали справи таких доказів не містять, отже вимоги сторін не доведені та не знайшли своє підтверджує у судовому засіданні.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 та зустрічна позовна заява ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 74, 79, 88, ё69, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112, від 15 вересня 2009 року, серія ЯЕ № 500714 на імя ОСОБА_2, та про скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Якіра, 112, від 15 вересня 2009 року, серія ЯЕ № 500714 на імя ОСОБА_2;

та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові, виданого на імя ОСОБА_1 на підставі рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року; про скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові, виданого на імя ОСОБА_1 на підставі рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року; та про скасування рішення Харківської міської ради № 121 від 10.02.1999 року в частині передачі приватної власності земельної ділянки площею 0,0715 гектарів по вул. Якіра, 114 у м. Харкові та видачу державного акту на право приватної власності ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій