УХВАЛА

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 31 липня 2012 року працював на посаді начальника управління координації мережі департаменту регіонального управління мережею публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»). Наказом ПАТ АБ «Укргазбанк» від 15 квітня 2015 року № 153-П його було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки ліквідації чи реорганізації структурних підрозділів у розумінні положень ст. 40 КЗпП України у відповідача не відбулось, йому не були запропоновані наявні вакантні посади, не було враховано його переважне право залишення на роботі, не було отримано попередньої згоди вищестоящого виборного органу первинної профспілкової організації, головою якої він був.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд поновити його на попередній посаді й стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 6 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільнення.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким

позов ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 з 15 квітня 2015 року на посаді начальника управління координації мережі департаменту регіонального управління мережею в ПАТ АБ «Укргазбанк». Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року у розмірі 247 438 грн 29 коп. Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 1 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення ОСОБА_3 відбулось з дотриманням законодавства про працю, оскільки мало місце скорочення штату працівників, від запропонованих посад позивач відмовився, первинна профспілкова організація відповідача надала згоду як на скорочення у банку, так і на звільнення позивача, а відмова вищестоящого виборного органу профспілкової організації у наданні згоди на звільнення є необґрунтованою.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи частково позов, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 обіймав посаду голови первинної профспілкової організації й для розірвання з останнім трудового договору повинна бути попередня згода вищестоящого виборного органу цієї профспілки, відсутність якої є порушенням процедури звільнення, визначної ст. ст. 43, 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а відтак, є підставою для поновлення його на попередній посаді. Обчисливши середньоденний заробіток, суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду, завдану позивачу незаконним звільненням.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які судом вірно застосовано.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 31 липня 2012 року ОСОБА_3 працював на посаді начальника управління координації мережі департаменту регіонального управління мережею ПАТ АБ «Укргазбанк».

Рішенням наглядової Ради ПАТ АБ «Укргазбанк» від 19 листопада 2014 року було затверджено принципи побудови організаційної структури АБ «Укргазбанк», в якому визначено принципи оптимальної чисельності персоналу, уніфікації та стандартизації структурних підрозділів банку.

Протоколом правління АБ «Укргазбанк» від 19 січня 2015 року прийнято рішення про проведення організаційної структури у відповідність до Принципів побудови організаційної структури АБ «Укргазбанк».

На виконання рішень правління банку було створено нові департаменти, управління, відділи, а також змінено назви та частково скорочено деякі служби банку.

3 лютого 2015 року правлінням АБ «Укргазбанк» було прийнято рішення про скорочення чисельності, після фактичного вивільнення працівників деяких структурних підрозділів, у тому числі департаменту регіонального управління мережею, де працював ОСОБА_3

Цього ж дня, наказом від 3 лютого 2015 року № 65 у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скорочення структурних підрозділів головної установи банку, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників було прийнято рішення про скорочення штату працівників головної установи.

3 лютого 2015 року ОСОБА_3 був письмово попереджений про майбутнє вивільнення та йому запропоновані 134 вакантні посади, від яких він відмовився.

У подальшому, протягом двох місяців після попередження про вивільнення, ОСОБА_3 неодноразово пропонувались вакантні посади, які з'являлися у ПАТ АБ «Укргазбанк», від яких він відмовився, мотивуючи тим, що йому спеціально пропонувались посади, які вимагають іншої вищої освіти, ніж та, яка у нього є - юридична.

1 квітня 2015 року ОСОБА_3 на пропозиції щодо вакантних посад зазначив, що він згоден розглянути перехід на запропоновану посаду Радника голови правління АБ «Укргазбанк» за умови перегляду рівня оплати праці.

У період після попередження ОСОБА_3 про вивільненняна посади керівників відділень АБ «Укргазбанк» було прийнято трьох керівників.

Наказом ПАТ АБ «Укргазбанк».від 15 квітня 2015 року № 153-П ОСОБА_3 було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Судом також встановлено, що 18 лютого 2015 року адміністрація АБ «Укргазбанк» звернулась до профспілки з листом, у якому зазначила, що у зв'язку з скороченням структурних підрозділів банку, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників адміністрація просить надати згоду на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України працівників відповідно до наданого переліку, у якому містилась посада ОСОБА_3

24 березня 2015 року відбулось засідання профкому працівників АБ «Укргазбанк» (протокол № 4), на якому позивач особисто брав участь. Керуючись ст. 43 КЗпП України, профком надав згоду адміністрації АБ «Укргазбанк» на звільнення ряду працівників, у тому числі ОСОБА_3

Відповідно до положень чч. 2 та 3 ст. 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов'язаних з вивільнення працівників.

Судами встановлено, що 10 березня 2015 року відбулись установчі збори первинної профспілкової організації ПАТ АБ «Укргазбанк» Всеукраїнської профспілки виробничників і підприємців, згідно рішення яких створена первинна профспілкова організація та ОСОБА_3 обраний на посаду голови зазначеної первинної профспілкової організації.

За змістом ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Згідно зі ст. 14 цього закону профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.

Судом встановлено, що 1 квітня 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» отримало повідомлення від 11 березня 2015 року про створення первинної профспілкової організації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пп. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 та пп. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч. 1 ст. 43 КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України, ч. 3ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм.

29 жовтня 2015 року на запит суду Всеукраїнська профспілка виробників і підприємців повідомила про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3

Апеляційний суд вірно вважав, що оскільки ОСОБА_3 є головою первинної профспілкової організації ПАТ АБ «Укргазбанк», то для його звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідач повинен був отримати згоду вищестоящого виборного органу цієї профспілки. ПАТ АБ «Укргазбанк» отримало згоду лише профкому працівників АБ «Укргазбанк» і не отримало згоду вищестоящого виборного органу, що є порушенням вимог ст. ст. 43, 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року № 6-30цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Крім того, відповіднодо ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

В аспекті положень ч. 7 ст. 43 і ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. ст. 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-703цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 звільнено з порушенням вимог трудового законодавства, висновок профспілки про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, наданий суду, є обґрунтованим, а, відтак, його слід поновити на роботі та стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого судом визначено вірно.

Розмір моральної шкоди визначено з урахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності та справедливості.

Під час розгляду справи апеляційним судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків апеляційного суду не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик