Справа№592/2085/16-ц
Провадження №2/592/1003/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Грох Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя,

в с т а н о в и в:

Позивач в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом і свої уточнені вимоги (а.с. 29-32) мотивує тим, що з 27.07.1987 р. по 01.12.2009 р. у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання», працював за професією токаря -карусельника, 01.12.2015 р. його було звільнено у звязку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до п.1 ст. 40 КзПП України. Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 192 від 21.07.1989 р. о 16 год. 20 хв. 20.07.1989 р. при виконанні трудових обовязків стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму 4-ого та 5-ого пальця лівої кісті, йому було поставлено діагноз: різана рана 4-го та 5-го пальців лівої кісті. По даному страховому випадку він проходив первинний огляд МСЕК з 20.07.2004 р. по 27.09.2004 р., по даній травмі йому встановлено 5% стійкої втрати працездатності. ОСОБА_5 до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 50 від 19.05.2015 р. йому встановлені такі професійні захворювання: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз аорти. СН І ст. ФК 2. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., (гіпертрофія лівого шлуночка) ризик помірний. Дискенізія жовчного міхура по гіпокінетично-гіпотонічному типу. Жировий гепатоз. Розповсюджений остеохондроз хребта, з переважним ураженням поперекового відділу з помірним больовим синдромом. ДОА суглобів обох кистей II ст., порушення функції суглобів І ст., згинально-розгинальна контрактура 4-го пальця лівої кисті, помірне порушення функції захвату та утримання. Правобічний плече-лопатковий періартроз. Гіперметропія слабого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутний діагноз). Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах пралі. Відповідно до довідки, виданої Ковпаківською МСЕК м. Суми від 04.08.2015 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 30% (в т.ч. 25% первинно). Встановлено необхідність лікування у невролога, ЛОР, стаціонарне амбулаторне лікування, лікування в реабілітаційній установі. Через отриману травму його турбує хронічний біль 4-го, 5-го пальця лівої кисті, при зміні погоді. Травма повністю розбалансувала його нервову систему, що виражається в постійному емоційному напруженні, роздратуванні, швидкій зміні настрою. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила його неповноцінною людиною - він втратив можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Через падіння слуху він обмежений у можливості самостійно орієнтуватися в просторі, оскільки наражається на небезпеку потрапити під автомобіль при переході вулиці. Він повністю усвідомлює, що спостерігається значне погіршення здоровя, підвищена дратівливість, шум у вухах, погіршення сну, порушено звичний уклад життя. Вимушений постійно приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Просив суд в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя: відповідно до ст.ст. 1, 21, 28, 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за отриману та виявлену у 1989 році травму, за яку в 2004 році встановлено 5% стійкої втрати працездатності стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми (далі фонд) 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя, за решту професійних захворювань, виявлених у 2015 році, за які встановлено 25% стійкої втрати працездатності просив стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» (далі - товариство) - 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що за отриману та виявлену у 2004 році травму просить стягнути моральну шкоду з фонду, а за професійні захворювання з роботодавця.

Представник Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову до фонду. Суду пояснив, що ОСОБА_6 належним чином виконує всі покладені на нього обовязки, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», по двом страховим випадкам позивачу виплачена одноразова допомога, яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку та щомісячно відшкодовується сума втраченого потерпілим заробітку, яка складає 1365,33 грн. Документи, на які посилається позивач як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме довідку МСЕК і акти за формою Н-1 та П-4 є документами, що підтверджують факт нещасного випадку та професійного захворювання і встановлення у звязку з цим втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку та ніяким чином не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди.

Представник ПАТ «Сумське МНВО» ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, так як відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 50 від 19.05.2015 р., складеного комісією з розслідування професійних захворювань відносно позивача не встановлено порушень товариством вимог законодавства про охорону праці, а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КзПП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди товариством.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

В період з 27.07.1987 р. по 01.12.2009 р. ОСОБА_4 працював за професією токаря-карусельника на ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе», 01.12.2015 р. звільнений з роботи у звязку зі зміною в організації виробництва і праці відповідно до п.1 ст. 40 КзПП України (а.с. 6 - 8).

26.07.1989 р. з ОСОБА_4 стався нещасний випадок на виробництві, про що 27.07.1989 р. складено ОСОБА_5 № 192 (а.с. 9). Відповідно до цього ОСОБА_5 26.07.1989 р. о 16 год. 20 хв. стався нещасний випадок за наступних обставин: виконуючи змінне завдання ОСОБА_4 обробляв на верстаті деталь (горловину) і в процесі обробки він зупинив верстат і почав прибирати гачком стружку, що намоталася на оброблювану деталь. При цьому, натягнута гачком стружка обірвалася, спружинила, травмувала ОСОБА_4 4-й та 5-й палець лівої кісті. Гачок, яким користувався ОСОБА_4 не мав запобіжного щитка. Причина нещасного випадку на виробництві застосування неприродного, що не відповідає вимогам правил техніки безпеки гачка; заточка різця не забезпечувала дроблення стружки (пункт 15.1); ОСОБА_4 було поставлено діагноз: різана рана 4-го та 5-го пальців лівої кісті (пункт 17.1).

З ОСОБА_5 № 674 огляд у МСЕК, яке проведено у період з 25.03.2005 р. по 11.04.2005 р., а саме пунктів 31.1. та 33 ОСОБА_4 встановлено ступінь втрати працездатності по профзахворюванню 5 % строком на один рік з 25.03.2005 р. первинно відповідно до ОСОБА_5 № 192 від 27.07.1989 р. (а.с. 56 - 59).

24.03.2006 р. ОСОБА_4 пройшов повторний огляд і МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності 5 % безтерміново (а.с. 11).

ОСОБА_5 Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 08-06/489 від 07.05.2015 р. Клінікою науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання, основний діагноз: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (ІV ст.) Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. Супутний діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз аорти. СН І ст. ФК 2. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., (гіпертрофія лівого шлуночка) ризик помірний. Дискенізія жовчного міхура по гіпокінетично-гіпотонічному типу. Жировий гепатоз. Розповсюджений остеохондроз хребта, з переважним ураженням поперекового відділу з помірним больовим синдромом. ДОА суглобів обох кистей II ст., порушення функції суглобів І ст., згинально-розгинальна контрактура ІV пальця лівої кисті, помірне порушення функції захвату та утримання. Правобічний плече-лопатковий періартроз. Гіперметропія слабого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (а.с. 13).

ОСОБА_5 № 50 від 19.05.2015 р. розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вищевказане професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло під час роботи на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на посаді токаря-карусельника через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці (пункт 16 ); причина професійного захворювання: проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму (пункт 17). (а.с. 10).

Відповідно до ОСОБА_5 № 955 огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.08.2015 р. ОСОБА_4 пройшов огляд фтізиатричної МСЕК і йому встановлено 30% втрати працездатності, з них 25% первинно (а.с. 12, 21 - 24).

Вирішуючи позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві, які заявлено до фонду суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 4 статті 1 Закону України від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-ХІV; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей було завданням страхування від нещасного випадку.

ОСОБА_5 з підпунктом «е» пункту 1 статті 21 цього Закону в разі настання страхового випадку ОСОБА_6 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі ОСОБА_6) був зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

За частиною третьою статті 28 Закону № 1105-ХІV за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до частини третьої статті 34 цього Закону моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовувалась ОСОБА_6 за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування повинно було здійснюватися у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат.

Отже, за змістом статей 21, 28, 30, 34, 35 цього Закону право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 11.05.2016 р. по справі № 6-3149цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.01.2004 р. по справі N 1-9/2004 про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 соціального страхування зазначив, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання грошової суми за моральну шкоду від ОСОБА_6 соціального страхування від нещасних випадків залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 9 постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом достовірно встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав травму заподіяну умовами виробництва та 25.03.2005 р. ОСОБА_4 встановлено 5 % втрати працездатності, що спричинило останньому моральні та фізичні страждання.

Враховуючи наведені норми Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин- 25.03.2005 р.) суд дійшов висновку, що спричинена позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми

Вирішуючи позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання, які заявлено до товариства, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зважаючи на те, що встановлене вперше у 2015 році професійне захворювання і 25 % втрати професійної працездатності позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем.

З огляду на викладене, враховуючи характер та обсяг страждань ОСОБА_4, тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми на користь позивача у розмірі 1000 грн. та з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача у розмірі 5000 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує в дольовому порядку на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог: з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми 92 грн. 05 коп. (16,7 % задоволених вимог), з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» - 459 грн. 15 коп. (8,3 % задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми на користь ОСОБА_4 1000 (тисячу) гривень - у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_4 5000 (пять тисяч) гривень - у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя.

Стягнути в дольовому порядку на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог: з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми 92 грн. 05 коп., з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» - 459 грн. 15 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап