Справа № 465/6364/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/3485/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2016 року заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_4. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що безпідставним та передчасним є винесення оскаржуваної ухвали з мотивів виявлення факту повязаного з вирішенням спору про право, оскільки судом не було розпочато розгляд справи по суті, не було вирішено клопотання про закриття провадження у справі та інші клопотання. Просить ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Залишаючи без розгляду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення місцевий суд виходив з того, що встановлення факту проживання однією сімєю заявник повязує з спадковими правовідносинами та відносинами, щодо витребування свого майна, а також те, що між заявником ОСОБА_4 та ОСОБА_2 наявний спір про право, який був виявлений під час судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий грунтується на матеріалах справи та процесуальному законі.

Зокрема, в силу ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Цей перелік не є вичерпним.

В частині 2 даної статті зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю із ОСОБА_6 заявник ОСОБА_4 вказала, що вона проживала з ОСОБА_6, який помер 07.04.2015 року та після смерті якого відкрилася спадщина. Спадщину заявник прийняла відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем та подачі заяви про прийняття спадщини на підставі ст.1269 ЦК України, але при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_6 однією сімєю.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Аналогічне роз'яснення міститься в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Таким чином суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що подана заява із вимогою про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки встановлення даного факту може вплинути на спадкові права заінтересованої особи ОСОБА_2, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, а отже між заявником ОСОБА_4 та заінтересованою особою ОСОБА_2 наявний спір про право.

Згідно із ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За вищенаведених обставин суд першої інстанції прийшов вірного висновку про те, що має місце спір про право, а відтак правомірно залишив без розгляду заяву ОСОБА_4, подану нею в порядку окремого провадження, роз'яснивши при цьому заявнику його право на подачу позову на загальних підставах.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_7