АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7217/2016 Головуючий у суді першої інстанції - ПіхурО.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» про стягнення недорахованої заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» про стягнення недорахованої заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 10.07.2013 вона працювала на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка». 08.04.2015 позивача було звільнено з зазначеної посади. 02.11.2015 Апеляційний суд м. Києва ухвалив рішення, яким поновив позивача на посаді з 08.04.2015, стягнув з відповідача 38 668,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з наданої відповідачем довідки, де зазначено посадовий оклад станом на 08.04.2015 складав 5 621,65 грн. 05.11.2015 наказом № 202к позивача було поновлено на зазначеній посаді з 08.04.2015 з посадовим окладом 6 130,00 грн. на місяць. Таким чином із 08.04.2015 по 02.11.2015 відповідач недорахував та не виплатив заробітну плату в розмірі 3 558,45 грн., виходячи з розрахунку: 508,35 грн. (як розмір недорахованої заробітної плати за один місяць - різниця між сумами 6 130,00 грн. і 5 621,65 грн.) х 7 (кількість місяців недорахування).

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 558,45 грн. недорахованої заробітної плати за період з 08.04.2015 по 02.11.2015.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, які суд вважав встановленими, порушено норми процесуального та невірно застосовано норми матеріального права.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не є перешкодою для апеляційного розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно проводити за останні два календарні місяці роботи, тобто за лютий 2015 року і березень 2015 року, а розмір окладу у розмірі 6 130,00 грн. на місяць не враховується, оскільки даний розмір посадового окладу було встановлено вже після поновлення позивача на роботі.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 працювала в ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» та обіймала посаду головного бухгалтера центральної бухгалтерії.

На підставі Наказу від 07.04.2015 позивача було звільнено з займаної посади.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.11.2015 було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2015 та ухвалено нове, яким було поновлено ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» з 08.04.2015 та стягнуто з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.04.2015 по 02.11.2015 в розмірі 38 668,25 грн. (сума без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі) та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., а всього 41 809,25 грн.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наказом № 202к Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» від 05.11.2015 було поновлено ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії з 08.04.2015, з посадовим окладом 6 130,00 гривень на місяць та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.04.2015 по 02.11.2015 в розмірі 38 668,25 грн. (сума без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі) та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., а всього 41 809,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пп. 3 п. 1 Порядку, цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу. Таким чином, відповідно до абз. 3,4 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; сумішей професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економіюконкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо; премії включаються заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Згідно довідки про розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу від 01.03.2016 № 122, виданої ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка», середньомісячна заробітна плата становить: (5 727,06 грн. - лютий 2015 року + 5 516,24 - березень 2015 року) / 2 = 5 621,65 грн.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що їй мало бути відшкодовано 3 558,45 грн. недорахованої заробітної плати за період з 08.04.2015 по 02.11.2015 з посадовим окладом 6 130,00 грн., оскільки посадовий оклад у розмірі 6 130,00 грн. на місяць їй було встановлено відповідно до Наказу № 202к від 05.11.2015 «Про поновленя на роботі ОСОБА_3.», тобто вже після поновлення її на роботі на виконання рішення Апеляційного суду м. Києві від 02.11.2015.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги, які також були предметом дослідження й в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення не впливають.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» про стягнення недорахованої заробітної плати - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва