13.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/2185/16-ц
У Х В А Л А

13 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач разом з позовом подав заяву про забезпечення позову, згідно якої просив накласти арешт на квартиру, загальною площею 63,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; направити до Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України заяву про реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб видачу відповідачу паспорта/проїзного документа; Адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так згідно положень статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Суд вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України відповідача є порушенням його прав, гарантованих Конституцією України та не є видом забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Постанови № 9 Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Сформульоване у такий спосіб забезпечення позову, не маючи певної прив»язки до предмету спору є надто широким і може нанести істотну шкоду інтересам відповідача. Суд, обираючи вид забезпечення позову у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Згідно зі ст.. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, жодних причин, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду позивачем не наведено.

Крім того вимоги представника позивача щодо обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, заборони відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області видачу паспорта/ проїзного документу відповідачу та адміністрації Державної прикордонної служби вжити заходів, щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/ проїзних документів є безпідставними та незаконними і не передбачені законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Басова