Справа № 456/4788/15-ц
Провадження № 2/456/449/2016
РІШЕННЯ

іменем України

12 жовтня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування приміщеннями в будинку,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, просить вселити її та її дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинок по вулиці СічовихСтрільців, 2а в с. Лисовичі, Стрийського району Львівської області та визначити для неї та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 09.09.2007 року кімнату для проживання позначену на плані № «1-5» площею 19,8 кв.м. в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільцівв с. Лисовичі, Стрийського району Львівської області.

Визначити приміщення в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільців, в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області, а саме кухню «1-7», коридор «1-1», кухню «І» та самочинно збудовані ванну та туалет приміщеннями загального користування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 03 березня 2014 року за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області 456/6542/13-ц та акту державного виконавця від 27 серпня 2014 року вона і її неповнолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були вселені до будинку ОСОБА_2, який виселив її з дітьми незаконно з будинку № 2а по вул. Кошового в с. Лисовичі.Вона вселилась в ту саму кімнату, яку й раніше займала разом з дітьми. У ній є необхідні меблі, умови для навчання дітей після школи, місце зберігання одягу, тощо. Прожила вона після вселення до 09.10.014 року - ввечері власник будинку, дідусь її дітей, поставив їй вимогу перебратись у інше приміщення, яке не пристосовано для проживання, малої площі, де неможливо поставити ліжка для неї і дітей, не зважаючи на необхідність стола для дітей, щоб робити уроки, зберігати одяг. Це приміщення є самовільною прибудовою і не значиться в технічному паспорті буднику №2 по вул. Кошового с. Лисовичі.Ввечері 09 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 перекрив їй доступ до їхньої з дітьми кімнати, закрив двері на ключ у звязку з чим, вона змушена була піти з дітьми в орендований аварійний будинок, де і прожинає в даний час. Враховуючи вищенаведене вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задоволити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання після уточнення позовних вимог, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не зявився. В попередніх судових засіданнях пояснив, що не виселяв позивачку із будинку, а тільки пропонував перебратися в іншу кімнату. В кімнаті 1-4, яка є прохідною до кімнати 1-5, в яку позивачка просить її вселити з неповнолітніми дітьми, проживає його син.

Представник третьої особи служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що за дорученням суду ними було здійснено акт обстеження умов проживання житла за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Лисовичі, вул. Січових Стрільців 2/а. В ході обстеження встановлено, що найбільш придатною для проживання матері з дітьми кімната позначена на плані «1-5» площею 19,8 кв.м. В кімнаті 1-4 площею 24,6 кв.м. через яку є прохід до кімнати 1-5, ніхто не проживає. В кімнаті 1-6 проживає донька власника.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по вул. Кошового 2а, в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого ОСОБА_2 . 30.10.2007 року позивачка як член сімї-дружина, вселилась в спірний будинок.

Відповідно до довідки Лисовицької сільської ради № 1517 від 13.09.2016 року позивачка ОСОБА_1С та її неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та її неповнолітні діти зареєстровані, однак не проживають в спірному будинку.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області №456/6542/13-ц від 03 серпня 2014 року, вирішено вселити ОСОБА_1, ОСОБА_3А, ОСОБА_4 в будинок по вул. Кошового, 2а в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Тому власник порушеного права зобовязаний довести належність йому такого права і відповідно може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

В постанові від 11.07.2012р. у справі №6-60цс12(13) Верховний Суд України вказав, що за змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч.1, 2 ст. 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Відповідно до акту обстеження умов проживання житла за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Лисовичі, вул. Січових Стрільців 2/а. від 09.09..2016 року вбачається, що в ході обстеження встановлено, що найбільш придатною для проживання матері з дітьми кімната позначена на плані «1-5» площею 19,8 кв.м. В кімнаті 1-4 площею 24,6 кв.м. через яку є прохід до кімнати 1-5, ніхто не проживає. В кімнаті 1-6 проживає донька власника.

Відтак твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що в кімнаті 1-4 площею 24,6 кв.м. через яку є прохід до кімнати 1-5, проживає його син в судовому засіданні свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло та спростовується вищевказаним актом обстеження.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачку ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно вселити в будинок по вулиці Січових Стрільців, 2а в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області та визначити для неї та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 09.09.2007 року кімнату для проживання позначену на плані № «1-5» площею 19,8 кв.м. в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільців, в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області та визначити приміщення в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільців, в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області, а саме кухню «1-7», коридор «1-1», кухню «І» приміщеннями загального користування.

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні приміщення ванни та туалету в спірному будинку є обєктами самочинного будівництва, то суд приходить до висновку що в частині позовних вимог про визначення ванни та туалету приміщеннями загального користування слід відмовити

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 64, 156 Житлового кодексу України, ст. 358 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинок по вулиці Січових Стрільців, 2а в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області та визначити для неї та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 09.09.2007 року кімнату для проживання позначену на плані № «1-5» площею 19,8 кв.м. в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільців, в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області.

Визначити приміщення в будинку №2 «А» по вул. Січових Стрільців, в с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області, а саме кухню «1-7», коридор «1-1», кухню «І» приміщеннями загального користування.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий-суддя ОСОБА_8