Провадження № 2о/521/284/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Бурдейного В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту прийняття спадщини та просив суд згідно уточненої заяви встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається, на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка є його прабабкою, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 Дане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою 10.05.1988р. р. № 3-С-562 (кн.211 стр. 30 р. № 2752). Домоволодіння по АДРЕСА_1 перейшло у володіння після її смерті її сину ОСОБА_3, який проживав разом із спадкодавцем за вказаною адресою з 1990 року, у встановлений законом строк ОСОБА_3 не звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, та оскільки проживав із спадкодавцем, а тому фактично прийняв спадщину, але не оформив документально. Також заявник у своїй заяві зазначив, що є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, однак, звернувшись до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом, йому було відмовлено, оскільки необхідно встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_4 За даних обставин заявник звернувся до суду з відповідною заявою , оскільки йому необхідно оформити прийняття спадщини за заповітом.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Зацікавлена особа в судовому засіданні просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1.

Судом встановлено, що відповідно до Заповіту складеного 07.06.2004р. ОСОБА_3 заповів на випадок своєї смерті, усе своє майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, взагалі все те, на що він за законом має право, своєму онукові ОСОБА_1. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. 07.06.2004 року (а.с. 12).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 07.05.2013р. П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 4)

Листом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 14.07.2016р. ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, щодо майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., у зв'язку з не встановленням факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та запропоновано звернутися з відповідною заявою до суду. (а.с. 9)

ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України. (а.с. 6)

Згідно інформації, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, повідомлено, що станом на 31.12.2012р., домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П'ятою Одеською нотаріальною конторою 10.05.1988р. р № 3-С-562 (кн. 211 стр. 30 р № 2752); ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого П'ятою Одеською нотаріальною конторою 10.05.1988р. р № 3-С-539 (кн. 211 стр. 30 р № 2752) (а.с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. (а.с. 5)

Відповідно до акту, засвідченого Головою ОСНКМ «Дзержинський» в м. Одесі 23.10.2014р. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, підтверджують те, що ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 з 1990 року по дату його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3.). Проживав разом із своєю матір'ю ОСОБА_4 (а.с. 8)

За таких обставин суд вважає, що обставини прийняття вказаного спадкового майна дОСОБА_3. у 2002 році регулюються нормами ст.ст.529, 534, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час, і підлягають задоволенню, оскільки дідусь прийняв спадщину після смерті своєї матері та користувався спадковим майном на законних підставах.

Так, згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до вимог ст.534 ЦК Українив редакції 1963 року, кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно чи його частину одній або кільком особам, які як входять, так і не входять до до кола спадкоємців за законом, а також державі чи окремим державним, кооперативним та іншим організаціям. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 року (чинного на момент виникнення правовідносин) спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майно, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст.525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, що належало спадкодавцю, а тому відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємиця за законом.

Свідок ОСОБА_7, яка була допитана в судовому засіданні, засвідчила, що по АДРЕСА_1 жила бабуся - ОСОБА_4 та її син ОСОБА_3 Повідомила, що живе по АДРЕСА_3 з 1990р. ОСОБА_4 померла в 2002р., після її смерті в зазначеному домоволодінні жив заявник, його батько і ОСОБА_3 до своєї смерті. ОСОБА_3 можливо був там прописаний, після його смерті там проживали заявник та його батько ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_8, який був допитаний в судовому засіданні, повідомив суду, що жив по вул. АДРЕСА_3 з 1967 року до 1-го класу, по АДРЕСА_1 жила ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2. Повернувся проживати по вул. АДРЕСА_3 с 1989 року після армії. Коли померла ОСОБА_4 не знає, однак після її смерті там проживали дочка, син - ОСОБА_3, до якого часу він там жив не пам'ятає.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз'яснення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 256, 257, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа - ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН