УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 20556 грн 43 коп.

Наобґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 22 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір банківських послуг у вигляді підписаної відповідачкою заяви на отримання кредиту, за умовами якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що він виконав свої обов'язки, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 18 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 20 556 грн 43 коп., з якої: 3 000 грн - заборгованість за кредитом; 16 101 грн 36 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафи - 500 грн фіксована частина та 955 грн 07 коп. процентна складова, банк просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що на підтвердження факту отримання кредиту позивачем не надано виписки по рахунку ОСОБА_4 або інших фінансових документів, оформлених відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27 грудня 2007 року № 481, з яких би можливо було встановити обставини, на які посилався позивач, а розрахунок заборгованості, здійснений банком, не доводить факт отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на картку, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність ПАТ «КБ «ПриватБанк» як надання відповідачу кредитних коштів, так і видачі платіжної картки, на яку встановлювався кредитний ліміт.

Відхиляючи доводи позивача про те, що відповідач виконувала умови договору, апеляційний суд вмотивовано виходив з того, що на підтвердження вказаної обставини було надано лише розрахунок, здійснений банком, у якому самим же позивачем і відображено факт погашення, а надані ним Умови і Правила надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного 22 квітня 2008 року кредитного договору у вигляді заяви, не підписувалися відповідачем, не мають терміну складення та строку їх дії (а. с. 14-19).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

Т.О. Писана