Справа № 372/635/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/4949/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Верланова С.М., Іванової І.В.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.10.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії кредитної карти встановлено до листопада 2015 року. У зв'язку порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 25.01.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 37 248 грн. 52 коп., яка складається з наступного: 12040 грн. заборгованість за кредитом; 22858, 59 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1749, 93 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» було подано ксерокопію анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку б/н від 31.10.2013 року.

В обґрунтування позову позивачем подано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31.10.2013 року, укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, станом на 25.01.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач відповідно до вимог зазначених норм не надав до суду доказів на підтвердження своїх вимог.

Оцінка поданих позивачем доказів не дає підстав стверджувати, що відповідач звернувся до позивача для отримання кредитних коштів, оскільки позивачем не надано оригіналу заяви анкети про приєднання до кредитного договору (щодо свого підпису якої відповідач заперечує), відсутні докази видачі кредитної картки; строк її дії; документи про нарахування на картку грошей відсутні. Анкета-заява не передбачає обсяг грошових коштів, які банк надав ОСОБА_2 Крім того, умови та правила за якими ніби-то погодився ОСОБА_2 не містять його підпису, а в матеріалах справи немає про це будь-яких доказів. Відсутність підпису під умовами та правилами банківських послуг підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 з ними не ознайомлений.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки він не є тим фінансовим документом, який підтверджує їх надання.

За викладених обставин, немає підстав вважати, що ОСОБА_2 отримав кредитну картку із встановленням на неї бажаної суми кредиту.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_2 платіжної карти, та що саме ним здійснювались операції за даним договором.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідждені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не повно з'ясував обставини справи, які в подальшому призвели до ухвалення оскаржуваного рішення, вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді