Провадження №2/155/26/16
Справа №155/2011/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Чонки В.В.,

при секретарі Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Журавниківської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2000 року.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого за заповітом, прийняла спадщину, просить визнати її право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у її відсутність.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Журавниківської сільської ради і зареєстрованого 15 березня 2005 року в реєстрі за №18 стверджується, що ОСОБА_3 все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_1, тобто позивачу.

Згідно з свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно довідки Журавниківської сільської ради №1159 від 10 грудня 2015 року спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_3 за законом є його дружина ОСОБА_2, тобто відповідач, та його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_1, тобто позивач, а спадкоємцем за заповітом - ОСОБА_1 Спадкоємці ОСОБА_2І та ОСОБА_1 вступили у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання та догляду за спадковим майном. Заповіт ОСОБА_3 не змінений і не скасований.

Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №43/01-09 від 26 січня 2016 року стверджується, що після померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом встановлено, що мама позивача - відповідач ОСОБА_2, в силу ст.1241 ЦК України, має обов'язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, оскільки вона є пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою. Однак, на спадщину після смерті спадкодавця не претендує, що стверджується поданою нею заявою про визнання позовних вимог позивача. Інший спадкоємець за законом ОСОБА_4 є повнолітньою працездатною особою і, з огляду на це, обов'язкової частки в заповіті не має.

З листа державного нотаріуса від 18 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і роз'яснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм.

З Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2000 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 0,87 га, які розташовані на території Журавниківської сільської ради і які призначені для ведення особистого підсобного господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач після смерті свого батька ОСОБА_3 прийняла спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2000 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1241 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2000 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: