Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 359 611,82 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 7 704 133,83 грн. та судові витрати (а.с. 2-4).

Вимоги мотивує тим, що 18.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 380/1607-08-Ж, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредитні кошти у сумі 176 400 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення не пізніше 17.06.2018 року.

ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2015 року становить у розмірі 359 611,82 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 7 704 133,83 грн. та включає: заборгованість за кредитом - 175 032,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 3 749 799,58 грн.; заборгованість за відсотками - 120 363,51 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 2 578 604,33 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 32 301,21 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 692 004,08 грн. та пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 31 914,80 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 683 725,84 грн.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 18 червня 2008 року був укладений договір поруки № 04/П-241 за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 був поданий зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим (а.с. 51).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 75). Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року також було залучено до участі у справі за зустрічним позовом у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 (а.с. 73, 74).

За вимогами зустрічного позову у останній редакції ОСОБА_2 просить визнати припиненим договір поруки № 04/П-241 від 18.06.2008 року, укладений між нею, АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що банк без її відома та згоди збільшив розмір відсоткової ставки за кредитним договором до 14 % річних, починаючи з 01.11.2008 року, про що свідчать лист Київської обласної філії «Укрсоцбанк» від 07.10.2008 року № 21-11/230 з повідомленням позичальника про підвищення відсоткової ставки, а також укладена про це додаткова угода до кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» змінив строк виконання основного зобов'язання, пред'явивши до позичальника вимогу 14.12.2010 року про дострокове повернення кредиту, проте з позовом до поручителя звернувся лише у червні 2015 року, у зв'язку з чим порука є такою, що припинилася з 15.06.2011 року (а.с. 86, 86 зв.).

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Стародуб І.В. позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 за зустрічним позовом, яка є відповідачем за первісним позовом, ОСОБА_3 проти задоволення первісного позову заперечував та просив задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1, яка є третьою особою за зустрічним позовом, позов ПАТ «Укрсоцбанк» визнала частково, просила зменшити розмір пені у гривневому еквіваленті відповідно до складеного нею розрахунку, зустрічний позов підтримала.

Суд, вислухавши представника ПАТ «Укрсоцбанк» Стародуб І.В., представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 18.06.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 380/1607-08-Ж, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредитні кошти у сумі 176 400 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення 17.06.2018 року (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-8).

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 05 від 18.06.2008 року та виписки по особовому рахунку від 18.06.2008 року ОСОБА_1 були надані грошові кошти у розмірі 176 400,00 дол. США, що станом на 18.06.2008 року еквівалентно 856 298 грн. 52 коп. (а.с. 17, 111). Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні визнано.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором між останньою, АКБ СР «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 18 червня 2008 року був укладений договір поруки № 04/П-241 за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушує, у зв'язку з чим ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 27.05.2015 року нарахована заборгованість у розмірі 359 611,82 дол. США, що за курсом НБУ (за 1 дол. США - 21.4235 грн. станом на 27.05.2015 року) еквівалентно 7 704 133,83 грн., та включає: заборгованість за кредитом - 175 032,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 3 749 799,58 грн.; заборгованість за відсотками - 120 363,51 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 2 578 604,33 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 32 301,21 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 692 004,08 грн. та пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 31 914,80 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 683 725,84 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 визнала нараховану позивачем суму заборгованості у доларах США, проте заперечувала стосовно вказаного її гривневого еквіваленту у частині суми пені, просила зменшити ціну позову на 195 017 грн. 50 коп. з посиланням на п. 4.1 кредитного договору, при цьому надала складений нею розрахунок заборгованості (а.с. 82-84).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.п. 2.4, 2.10 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, в також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 3.2.3, 3.3.12 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Як пояснила ОСОБА_1 при підрахунку гривневого еквіваленту заборгованості у частині пені вона, виходячи з нарахованої позивачем суми пені у доларах США, з якою погоджується, враховувала фактичний курс НБУ, який був встановлений протягом періоду 365 днів прострочення, починаючи з 27 травня 2014 року по 25.05.2015 року, тому отримала менший розмір заборгованості у гривнях, оскільки позивачем застосований курс НБУ станом на час заявлених вимог, а саме на 27.05.2015 року.

Однак, суд не може прийняти до уваги вказаний розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1, оскільки умовами вищенаведеного пункту 4.1 кредитного договору не передбачено проведення такого нарахування.

У зв'язку з цим суд враховує наданий ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунок боргу (а.с. 11-16).

За зустрічним позовом ОСОБА_2 просить визнати припиненим договір поруки, посилаючись на те, що відповідно до листа від 07.10.2008 року № 21-11/230 ПАТ «Укрсоцбанк» було повідомлено ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до рівня 14 % річних, починаючи з 20.10.2008 року, проте ОСОБА_2, як поручитель, такого листа не отримувала та про зміну відсоткової ставки не повідомлялася, оскільки такий лист надсилався лише позичальнику ОСОБА_1 та внаслідок таких дій збільшився обсяг її відповідальності на що вона згоди не надавала.

Суд приймає до уваги вказані пояснення, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи (лист - а.с. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшуються обсяг його відповідальності.

Згідно пункту 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником його обов'язків, що випливають з укладеного між позичальником та кредитором договору кредиту № 380/1607/08-Ж від 18.06.2008 року в розмірі та на умовах, визначених договором кредиту, а також відшкодування витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за договором кредиту.

Як зазначено вище, умовами кредитного договору процентна ставка визначалася у розмірі 13,50 % річних (а.с. 6).

Між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода про внесення змін до договору кредиту № 380/1607/08-Ж від 18.06.2008 року, відповідно до якої банк та позичальник домовилися, що з 01.11.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних (а.с. 56).

За повідомленням ОСОБА_2 вона не отримувала примірника вказаної додаткової угоди та про укладення такої її до відома не ставили.

Відповідно до статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визнані законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір поруки має похідний характер від забезпечуваного ним зобов'язання і покликаний забезпечувати належне виконання боржником основного зобов'язання. Для договорів поруки істотними умовами є конкретизація зобов'язання, виконання якого забезпечується, а саме: повернення основної суми кредиту та розмір процентів, строки їх повернення, розмір збитків, неустойки.

Відтак, у даному випадку саме договір поруки є підставою виникнення забезпечувального зобов'язання в силу норм ст. ст. 11, 509 ЦК України, тому зміна вказаних вище елементів змісту забезпечувального зобов'язання може відбуватися виключно у формі зміни умов договору поруки.

За нормою статті 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно статті 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, згода позивача за зустрічним позовом на подальшу зміну умов основного зобов'язання, внаслідок якої збільшиться обсяг її відповідальності, як поручителя, набуває чинності тільки після відповідного волевиявлення позивача, здійсненого у письмовій формі, зокрема, шляхом погодження тексту додаткових угод до кредитного договору власним підписом, надання погоджувального листа, підписанням додаткової угоди до договору поруки, тощо.

Відповідна зміна умов договору поруки здійснюється лише за умови волевиявлення усіх сторін договору поруки на таку зміну у письмовій формі.

ПАТ «Укрсоцбанк» суду не доведено надання згоди поручителя ОСОБА_2 на збільшення процентної ставки за кредитним договором, укладеним між відповідачем за зустрічним позовом та ОСОБА_1

Отже, у зв'язку із збільшенням розміру відповідальності позичальника ОСОБА_1, права позивача за зустрічним позовом, як поручителя, було порушено і такі зміни у основному зобов'язанні тягнуть для неї, як поручителя, несприятливі наслідки, що є беззаперечною підставою для припинення поруки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5 роз'яснено про те, що якщо в договорі поруки умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Судом безспірно встановлено, що домовленість між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_1 про підвищення процентної ставки за кредитним договором була досягнута без згоди поручителя ОСОБА_2, відповідний договір про це з останньою не укладався, у зв'язку з чим згідно положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою.

Суд також приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно п. 6.6. укладеного між сторонами договору поруки, всі права та обов'язки сторін за цим договором виникають з моменту укладення цього договору та припиняються повним виконанням забезпечуваних порукою зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Як зазначено вище, кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 05 червня 2018 року.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У запереченнях на зустрічний позов зазначено та представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні пояснив, що договір поруки відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України не є припиненим, оскільки строк повернення кредиту у договорі встановлено до 17.06.2018 року, тому термін його погашення ще не настав, через що строк пред'явлення вимог до поручителя не сплив.

Проте суд не може взяти до уваги дані пояснення, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_1 надсилав вимогу від 14.12.2010 року про дострокове повернення заборгованості по кредиту та відсотків станом на 09.12.2010 року в сумі 190 213 дол. США та 3 303,28 грн., у зв'язку з чим позивачем було змінено строк виконання основного зобов'язання (а.с. 58).

Враховуючи викладене, суд вважає, що порука є припиненою, оскільки позивач у разі зміни строку виконання кредитного договору відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до відповідача, як поручителя, потягом шести місяців, починаючи від такої дати, проте позов поданий до суду 07.07.2015 р. (поштовий конверт - а.с. 27).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15.

Також Верховний Суд України виклав правову позицію у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, де зазначено про те, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Ще правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, відповідно якої: «якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту».

Відповідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2056цс15 від 11.11.2015 року, в разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. У шестимісячний строк Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив, отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку.

За викладених обставин зустрічний позов підлягає задоволенню та як наслідок цього у задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом слід відмовити через припинення укладеного між сторонами договору поруки у зв'язку з непред'явлення позивачем протягом шести місяців позову до поручителя з дати зміни строку виконання зобов'язання за кредитним договором, а також припинення поруки через збільшення відсоткової ставки за кредитним договором без згоди поручителя.

Заявлену до стягнення суму заборгованості за кредитним договором за первісним позовом слід стягнути з відповідача ОСОБА_1

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. та з відповідача за зустрічним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 252, 509, 525, 526, 530, 547, 553, 554, 559, 598, 626, 629, 638, 654, 1050, 1054 ЦК України, п. п. 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5, правовими позиціями Верховного Суду України у постановах від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, від 09.09.2015 року у справі № 6-933цс15, від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, від 11.11.2015 року у справі № 6-2056цс15, у справі № 6-53цс14, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 380/1607/08-Ж від 18.06.2008 року станом на 27.05.2015 року в сумі 359 611 (триста п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот одинадцять) дол. США 82 центи, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 7 704 133 (сім мільйонів сімсот чотири тисячі сто тридцять три) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

У решті заявлених вимог відмовити.

Зустрічний позовов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати договір поруки № 04/П-241 від 18 червня 2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя