Ухвала

іменем україни

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», треті особи: Реєстраційна служба Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, відділ Державного земельного агенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 7,740 га, яка розташована на території Софіївської селищної ради, Софіївського району Дніпропетровської області. За умовами договору оренди земельної ділянки від 1 листопада 2013 року, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода» (далі -

ТОВ «Злагода») в особі директора Рожко М.М., вона передала вказану земельну ділянку в оренду останньому строком на 5 років. Договір було зареєстровано 14 грудня 2013 року. Проте договір вона не укладала та не підписувала, повноваження на укладання та підписання договору оренди землі на 5 років від її імені не надавала. Про факт укладення та реєстрацію договору дізналась тоді, коли вирішила самостійно обробляти земельну ділянку, у зв'язку із чим неодноразово зверталась до відповідача з заявами про повернення належної їй земельної ділянки, але заяви залишені відповідачем без задоволення.

Оскільки оспорюваний договір оренди був підписаний її зятем ОСОБА_5 без її дозволу і відома, керуючись ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України, просила визнати недійсним договору оренди земельної ділянки від 1 листопада 2013 року, укладений між ОСОБА_3 і ТОВ «Злагода» та зобов'язати ТОВ «Злагода» повернути земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію договору оренди.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений

1 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Злагода», зареєстрований реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Злагода» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позову та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Визнаючи оспорюваний договір оренди земельної ділянки недійсним, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 оспорюваний договір не підписувала, що свідчить про порушення норм

ст. ст. 203, 215 ЦК України та є підставою для визнання його недійсним.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 20 березня 2001 року ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 7,740 га, яка розташована на території Софіївської селищної ради, Софіївського району, Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Предметом даного спору є договір оренди земельної ділянки від

1 листопада 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Злагода».

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі, ст. 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Доводи позовної заяви щодо відсутності згоди ОСОБА_3 на укладення з ТОВ «Злагода» договору оренди земельної ділянки від

1 листопада 2013 року підтверджено і висновком судової почеркознавчої експертизи від 28 квітня 2015 року, відповідно до якого в графі «підпис» в договорі оренди земельної ділянки від 1 листопада 2013 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Водночас, відповідач не спростував доводи позовної заяви та висновок експертизи належними та допустимими доказами.

Установивши відсутність у ОСОБА_3 вільного волевиявлення на розпорядження належною їй земельною ділянкою, укладення оспорюваного договору не відповідало її внутрішній волі, вона не надавала згоду на його укладення третій особі, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що сторони досягли згоди щодо істотних умов оренди земельної ділянки, а саме орендодавцю нараховувалась та сплачувалась орендна плата, зокрема, за 2014 рік ОСОБА_3 отримала орендну плату в натуральній формі: 1 тона пшениці, 1 тона ячменю та 1 тона кукурудзи були предметом перевірки апеляційним судом та відхилені.

Під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова І.М. Фаловська