Справа № 291/1473/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Нейла В.М.

при секретарі - Герасимчук Н.П.

з участю - представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шпиченецької сільської ради Ружинського району Житомирської області, 3-тя особа: відділ Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай).

На даний час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно, однак зробити цього не може оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства НОМЕР_1 виданий 19.06.1997 року на підставі рішення Ружинської райдержадміністрації від 05.06.1997 року № 199, тобто, після смерті спадкодавця.

З врахуванням вказаного ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищевказану земельну частку (пай).

В суді представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - Шпиченецька сільська рада Ружинського району направила до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність її представника, позовні вимоги визнає повністю.

Представник відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області в судове засідання не з'явився, заперечень відносно позову до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Шпичинці Ружинського району Житомирської області , що вбачається зі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 04.09.1996 року (а.с.5).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР , який діяв на час виникнення правовідносин, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України №18/5 від 14.06.1994р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994р.( в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_3.), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі ст.529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.), який був чинним на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

На підставі спадкової справи 294/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину свого батька ОСОБА_3, вступивши в фактичне володіння його спадковим майном (а.с.20-32 ).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що заповіт, наявний в спадковій справі 294/2015, складений її батьком-ОСОБА_3, повним тезкою батька по-зивача ОСОБА_2, який є єдиним спадкоємцем по закону першої черги відносно майна поме-рлого ОСОБА_3 та у встановлений законом строк прийняв його спадщину.

На підставі архівного примірнику сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_1, виданого 19.06.1997 року на підставі рішення Ружинської райдержадміністрації від 05.06.1997 року № 199, встановлено, що ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай), площею 4.03 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с.Шпиченці Ружинського району Житомирської області (а.с.7).

Отже, судом встановлено що до ОСОБА_2 перейшло в порядку спадкування право на вищевказану належну спадкодавцю ОСОБА_3 земельну частку(пай).

Проте позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно були відсутні, що вбачається з листа Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 11.07.2015 р. за №1563/02-14.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини.

Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоч право власності ОСОБА_3 на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на таке майно.

Усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання за ним в порядку спадкування права власності на успадковане майно.

Керуючись ст.ст.524-526, 530, 548-549 ЦК УРСР, Указом Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, ст.ст.209, 212,213, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, жителем АДРЕСА_1, право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Колос» с. Шпичинці Ружинського району Житомирської області розміром 4,03 в умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 належ¬ну йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), НОМЕР_3, виданого19.06.1997 року, як члену КСП «Колос».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.