АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5838/16 Головуючий суддя І інстанції Лазарєв А.В.
Справа № 642/1239/16-ц Доповідач Кружиліна О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Брулевича В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

09 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 гривень щомісяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач разом з родиною не проживає, матеріальної допомоги не надає, де він працює їй невідомо. Однак, відповідач матеріально забезпечений, про що свідчить його спосіб життя, має автомобіль, відвідує нічні клуби, на теперішній час відпочиває у Голландії, тому він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 09 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнені аліменти підлягають індексації відповідно до закону.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 551,20 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року виправлено описки в заочному рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року, а саме: дату народження відповідача на 16 травня 1984 року. Виключено з тексту описової частини рішення абзац: «Позивачка не працює. Вона у теперішній час знаходиться у декретній відпустці».

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, статті 10 ЦПК України, частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, статей 180, 181, 182 СК України, просив змінити рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно та ухвалити нове рішення в частині визначення розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі та встановити їх на рівні 1000 гривень щомісячно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що викладені позивачкою факти стосовно способу життя відповідача не відповідають дійсності, зазначає, що відповідач здійснює матеріальне забезпечення дитини, у власності відповідача відсутні транспортні засоби чи інше рухоме майно, крім того, відповідач здійснює матеріальне забезпечення своїх батьків, які є пенсіонерами. Зазначені обставини мають істотне значення для вирішення даної справи, однак, не були прийняті до уваги судом першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 84, 180, 182, 184, 191 СК України та прийняв до уваги пояснення позивачки про спосіб життя відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісяця на утримання неповнолітнього сина та стягнув на користь позивачки аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вважає, що його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів, суд прийняв до уваги пояснення позивачки про спосіб життя відповідача.

Відповідно до положень частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 58 ЦПК України, згідно з якою належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування.

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність та допустимість. Обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом, виданим Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії 1-ВЛ № 135850. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище «Широка» (а.с. 12).

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії 1-ВЛ № 244703 (а.с. 11).

На даний час відповідач з сімєю не проживає (а.с. 5).

Судом було встановлено, що відповідач офіційно не працює, стан даних про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти або непрацездатні особи суду не надано.

Апеляційний суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження пояснень позивачки щодо способу життя відповідача, та його можливості сплачувати аліменти у розмірі 1 500 гривень щомісячно.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

З врахуванням зазначених обставин, доказів, які містять матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_5- ОСОБА_2, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів та зменшує розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 з 1 500 гривень до 1 000 гривень з підстав, передбачених пунктами 2 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п.2, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 182, 184 СК України, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року змінити.

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які підлягають стягненню з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, з 1500 гривень до 1000 гривень щомісячно, починаючи з 09 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_8