Справа № 755/9184/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В., Панасюк Ю.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 136 931,51 грн., моральну шкоду в сумі 35 000,00 грн., а також 1 000,00 грн. вартості проведення експертного товарознавчого дослідження, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.01.2016 року, близько 14 год. 18 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Volksvagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Березняківській, 31 у м. Києві, під час руху не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виді перешкод, не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки, що призвело до зіткнення зі стоячим автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_3, та з автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_3, чим завдав матеріальної шкоди та порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано значної матеріальної та моральної шкоди. Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 26.01.2016 року № 059/16, величина матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 186 931,51 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» згідно Полісу НОМЕР_4 терміном дії з 26.12.2015 року по 26.12.2016 року. 04.01.2016 року позивач звернулась за відшкодуванням шкоди до страховика ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», оскільки Поліс НОМЕР_4 укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну в межах суми, яка становить 50 000,00 грн. Однак сума страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. є значно меншою ніж сума завданого позивачу матеріального збиту, тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 136 931,51 грн. заявлена позивачем до відповідача ОСОБА_4 у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача ОСОБА_4 їй завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки дорожньо-транспортна пригода, що сталась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, має для позивача значний психотравмуючий характер, позивача було госпіталізовано внаслідок отримання значних травм, що призвело до тривалого лікування та значних матеріальних затрат. Пошкодження автомобіля та неможливість його використання, змусило позивача докласти додаткових зусиль для організації свого життя, витрати часу на проведення експертизи, звернення до державних установ. У зв'язку з чим позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 35 000,00 грн.

26.07.2016 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва долучено до матеріалів справи заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 186 931,51 грн., в решті вимоги залишено без змін, вказуючи підставою збільшення суми відшкодування - позбавлення ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» з 31.05.2016 року членства в МТСБУ. (а.с. 68-69; 73-74)

23.08.2016 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. (а.с. 98)

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням збільшення вимог, з підстав, що містить зміст позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти відшкодування позивачу суми матеріальної шкоди у розмірі, що становить різницю між фактично встановленим згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи розміром шкоди в сумі 183 733,76 грн. та сумою страхового відшкодування, яка дорівнює 50 000,00 грн., тобто у розмірі 133 733,76 грн., а також не заперечував проти відшкодування на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 02 січня 2016 року близько 14 години 18 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Volksvagen passat» державний номер НОМЕР_1 по вул., Березняківській, 31, у м. Києві під час руху не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку при виді перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки, що призвело до зіткнення зі стоячим автомобілем «Ford», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, яка є власником автомобіля, та з автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_3, чим завдав матеріальної шкоди та порушив вимоги п. п. 12.1; 12.3 «Правил дорожнього руху України».

За даними Довідки Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 15.01.2016 року № 52/5, 02 січня 2016 року до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 31 був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за № 1310. З попереднім діагнозом «закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; забій, закритий перелом шийного відділу хребта» пацієнтка була доставлена в Київську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги. (а.с. 37- 42)

За постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 березня 2016 року ОСОБА_4, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340 (триста сорок) грн. на користь держави. (а.с. 6)

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги до відповідача ОСОБА_4 з приводу відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України 24.11.2003 року (далі - Методика), відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до п. 2.4. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно п. 8.2. Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Висновок експерта - це заснований на завданні суду, сформульованому в ухвалі про призначення експертизи, виклад експертом фактичних даних, які мають значення для справи і встановлені ним на основі спеціальних знань у результаті експертного дослідження.

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 13648/16-54, складеного на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.08.2016 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.10.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ford», державний номер НОМЕР_2, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок ДТП, що мала місце 02.01.2016 року в м. Києві по вул. Березняківська, 31, становить 183 733,76 грн. (а.с. 117-131)

Відповідно до частини першої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 при експлуатації транспортного засобу Volksvagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахована в страховій компанії ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», згідно Полісу НОМЕР_4 терміном дії з 26.12.2015 року по 26.12.2016 року та лімітом відповідальності за завдану матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджено сторонами під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

На виконання положень статей 34-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 04.01.2016 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» із повідомленням про настання страхового випадку, а 05.04.2016 року - із заявою про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.01.2016 року за участю автомобіля «Ford», державний номер НОМЕР_2,під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Volksvagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с. 34; 35)

Як передбачено статтею 1194 Цивільного кодексу України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача та сторони відповідача, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачем на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вину відповідача у вчиненні якої встановлено рішенням суду, що набрало законної сили. При цьому суд присуджує до стягнення матеріальну шкоду у розмірі 133 733,76 грн., що становить різницю між фактичною матеріальною шкодою у розмірі 183 733,76 грн., визначеною Висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи, та сумою страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., яка становить ліміт відповідальності за завдану матеріальну шкоду, що підтверджено сторонами в судовому засіданні, та суд визнає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми ліміту відповідальності страховика, оскільки в судовому засіданні встановлено факт реалізації позивачем свого права звернення до страховика із аналогічними вимогами у досудовому порядку, за відсутності в матеріалах справи доказів відмови страховика у здійсненні такої виплати, та позбавлення членства в МТСБУ не є підставою скасування обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування за наявності останнього. Разом з тим не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат, понесених за проведення експертного товарознавчого дослідження, оскільки вказані дії було вчинено позивачем добровільно у позасудовому порядку, обов'язок відшкодування щодо якого не передбачено в розрізі досліджуваних спірних правовідносин.

В частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року № 35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

З урахуванням вимог позивача в частині стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пов'язана з погіршенням здоров'я позивача, розладом нормального життя, нервової напруги та переживань щодо пошкодження автомобіля, в порушенні її права нормально користуватись автомобілем, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, яку суд визначає в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди підлягає до часткового задоволенню, а саме, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 133 733,76 грн. та моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 888,54 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 982, 990, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 28, 29-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 8 Закону України «Про страхування», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3:

-133733 грн. 76 коп. ( сто тридцять три тисячі сімсот тридцять три грн. 76 коп.) майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

-5000 грн. 00 коп. ( п'ять тисяч грн.00 коп.) моральної шкоди,

-1888 грн. 54 коп. ( одну тисячу вісімсот вісім грн.. 54 коп.) судового збору, а всього 140622 грн. 30 коп. ( сто сорок тисяч шістсот двадцять дві грн. 30 коп. )

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: