Справа № 683/1970/16-ц
11 жовтня 2016 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої - судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування,
В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі дублікату Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 18 квітня 2016 року, оригінал правовстановлюючого документу був виданий виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради 12 липня 1990 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється спадкоємцем останньої по закону, як представник першої черги (дочка), інших спадкоємців немає. Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці, власником якої являється вона на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району 22 серпня 1997 року. В зв'язку з тим, що в даних взаємопов'язаних об'єктах нерухомості вказані різні власники, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Представник позивачки подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування, просила розглянути справу без участі сторін в заочному порядку.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 11 жовтня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Крім того, згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Берегелі Старокостянтинівського району, про що складено відповідний запис № 29 згідно даних свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 12 листопада 1994 року.
Згідно матеріалів спадкової справи № 356/2000 Старокостянтинівської державної нотаріальної контори до майна ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачка, як дочка, є її єдиним спадкоємцем за законом, на ім'я якої було видано свідоцтво про право на спадщину за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 03 квітня 2000 року за р. № 1-614 на право на земельну частку (пай).
Факт родинних відносин між позивачкою та померлою, як відповідно між дочкою та матір'ю, підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району 21 липня 1959 року, та свідоцтвом про одруження НОМЕР_4, виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району 29 квітня 1962 року, позивачки.
До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради 12 липня 1990 року, дублікат якого видано Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 18 квітня 2016 року.
Земельна ділянка площею 0,417 га, в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку 0,25 га. і для ведення підсобного господарства 0,167 га., що розташована по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району 22 серпня 1997 року на підставі рішення за № 34 від 20 листопада 1994 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2.
Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 15 липня 2016 року за № 2524/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану заявлене домоволодіння, в зв'язку з тим, що власниками житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 являється спадкодавець, а власником земельної ділянки за цією ж адресою, передбаченою для обслуговування даних житлового будинку з надвірними будівлями являється позивачка. Що не відповідає вимогам законодавства, оскільки при переході права власності на нерухомість, земельна ділянка, на якій вона розташована повинна переходити у користування власників цих об'єктів.
Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Положеннями статті 30 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІ визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється у порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Приймаючи до уваги те, що позивачка є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з невідповідністю фактичних обставин справи правовим вимогам земельного законодавства. При цьому в цивільному (позасудовому) порядку привести правовий статус об'єктів нерухомості у відповідність до вимог земельного законодавства, після смерті власника домоволодіння, не можливо, тому права позивачки підлягають захисту.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 224-226 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1241, ч. 1 ст. 1267, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 , ч. 1 ст. 1270 ЦК України, ст. ст. 30, 67 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІ, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування",
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _____________