Справа № 359/9108/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/826/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 1 04.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за клопотанням компанії «Ground Support and Terminal Solutions LTD» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions LTD» боргу за договором поставки,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року заявник компанія «Ground Support and Terminal Solutions LTD» звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та просила надати дозвіл на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions» заборгованості по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 1060000 євро, пені в розмірі 59621 євро 37 центів, процентів за користування грошовими коштами в розмірі 11761 євро 64 центів, витрат на оплату правової допомоги в розмірі 1060 євро та витрат на оплату арбітражного збору в розмірі 18840 євро 16 центів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року клопотання задоволено, надано компанії «Ground Support and Terminal Solutions» дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 4 серпня 2015 року про стягнення з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions» заборгованості по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 26871000 гривень, пені в розмірі 1511401 гривні 73 копійок, процентів за користування грошовими коштами в розмірі 298157 гривень 57 копійок, витрат на оплату правової допомоги в розмірі 26871 гривні та витрат на оплату арбітражного збору в розмірі 477598 гривень 6 копійок.

В апеляційній скарзі ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у надані дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що виконання рішення МКАС при ТПП України загрожує не лише економічним інтересам боржника, а й економічним інтересам держави, у зв'язку з цим є підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, суд першої інстанції виходив із того, що є підстави, передбачені ст. 395 ЦПК України, для визнання та примусового виконання на території України рішення МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions» заборгованості по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 1060000 євро, пені в розмірі 59621 євро 37 центів, процентів за користування грошовими коштами в розмірі 11761 євро 64 центів, витрат на оплату правової допомоги в розмірі 1060 євро та витрат на оплату арбітражного збору в розмірі 18840 євро 16 центів.

Також суд першої інстанції вважав, що запобігання порушень ч.1 ст.1 Першого протоколу та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є додатковою, але не менш вагомою підставою для задоволення клопотання.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.4 ст.389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391-398 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Так, згідно з ч.2 ст.396 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених законами України.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

- рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

- склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

- визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ч.8 ст.395 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Встановлено, що рішенням МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року (а.с.14-31) з ДП «МА «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions» стягнута заборгованість по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 1060000 євро, пеня в розмірі 59621 євро 37 центів, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 11761 євро 64 центів, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1060 євро та витрати на оплату арбітражного збору в розмірі 18840 євро 16 центів.

З резолютивної частини рішення МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року (а.с.31) вбачається, що це судове рішення набрало законної сили 4 серпня 2015 року. ДП «МА «Бориспіль» був завчасно у встановленому порядку повідомлений про розгляд справи. Ця обставина підтверджується довідкою голови МКАС при ТПП України №7125/14-6 від 24 вересня 2015 року (а.с.42) та копією повідомлення про вручення боржнику судової кореспонденції (а.с.43). Крім того, з описової частини рішення МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року (а.с.23) представник ДП «МА «Бориспіль» був присутнім під час розгляду справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник боржника пояснила, що задоволення клопотання не потягне за собою банкрутство або ліквідацію ДП «МА «Бориспіль».

Встановлено, що виконання рішення МКАС при ТПП України не загрожує інтересам України.

Також встановлено, що боржником не надано суду доказів на підтвердження інших обставин, перелічених в п.3 - п.6 та п.8 ч.2 ст.396 ЦПК України, а також, що сторони арбітражного застереження були неправосуб'єктними; або рішенням компетентного суду п.14.1 договору №52-29/7-1 від 19 грудня 2013 року визнаний недійсним; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали чинному законодавству; або рішення МКАС при ТПП України скасовано.

Встановлено, що всі питання, які вирішені в рішенні, повністю підпадають під умови арбітражного застереження. Спір про стягнення боргу за договором поставки товару, пені та процентів за користування грошовими коштами може бути предметом арбітражного розгляду. Виконання рішення МКАС при ТПП України не суперечить публічному порядку.

З огляду на наведені вище обставини суд вважає, що компанії «Ground Support and Terminal Solutions» допустимо надати дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Встановлено, що внаслідок ухвалення рішення МКАС при ТПП України у компанії «Ground Support and Terminal Solutions» виникли правомірні очікування та законні (легальні) сподівання на отримання оплати за поставлений нею товар. Відмова у наданні дозволу на виконання цього рішення призведе до невиправданого втручання у право на присуджене стягувачу майно та порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, як роз'яснив Європейський суд з прав людини в рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Встановлено, що відмова компанії «Ground Support and Terminal Solutions» у наданні дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України призведе до необґрунтованої затримки у виконання остаточного та обов'язкового судового рішення, що становить пряме порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено, що в рішенні МКАС при ТПП України від 4 серпня 2015 року суми стягнення зазначені виключно в євро. Станом на день постановлення ухвали, а саме 8 грудня 2015 року, 1 євро еквівалентні 25 гривень 35 копійок, у зв'язку з цим розмір заборгованості по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден становить 26871000 гривень (1060000 * 25,35), розмір пені - 1511401 гривню 73 копійки (59621,37 * 25,35), розмір процентів за користування грошовими коштами - 298157 гривень 57 копійок (11761,64 * 25,35), розмір витрат на оплату правової допомоги - 26871 гривню (1060 * 25,35) та розмір витрат на оплату арбітражного збору - 477598 гривень 6 копійок (18840,16 * 25,35).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 4 серпня 2015 року про стягнення з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь компанії «Ground Support and Terminal Solutions» заборгованості по оплаті вартості спецмашини для проведення де/антиайсінгу повітряних суден в розмірі 26871000 гривень, пені в розмірі 1511401 гривні 73 копійок, процентів за користування грошовими коштами в розмірі 298157 гривень 57 копійок, витрат на оплату правової допомоги в розмірі 26871 гривні та витрат на оплату арбітражного збору в розмірі 477598 гривень 6 копійок, оскільки є підстави, передбачені ст. 395 ЦПК України, для визнання та примусового виконання на території України.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконання рішення загрожує економічним інтересам України , не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними, оскільки жодним належним та допустимим доказом не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник під час розгляду клопотання був частково недієздатним, не гуртується на вимогах закону, оскільки норми цивільного законодавства не містять такого поняття як «частково недієздатний».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відхилити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: