РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Чепурній Ю.О.,

за участі заявника - ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року заявник звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт перебування його батька, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на його утриманні.

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник проживав разом з батьком однією сім'єю, самостійних засобів до існування ОСОБА_1 не мав, а тому знаходився на повному утриманні заявника. Всі турботи по похованню заявник взяв на себе, як його син, оскільки батько особистих заощаджень не мав.

Встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні потрібно заявнику для одержання допомоги на поховання члена сім'ї.

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник зацікавленої особи ОСББ № 31 в судовому засіданні повідомила, що їй достовірно не відомо, чи перебував померлий ОСОБА_3 на утриманні сина, ОСОБА_1. У вирішенні даного питання покладалась на розсуд суду.

Представник зацікавленої особи Кременчуцької ОДПІ в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько заявника, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області, актовий запис №941.

Заявник проживав разом з батьком однією сім'єю, самостійних засобів до існування ОСОБА_1 не мав. Турботи по похованню заявник взяв на себе, як його син, оскільки батько особистих заощаджень не мав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», допомога на поховання надається у разі смерті застрахованої особи, а також членів сім'ї, які перебували на її утриманні, окрім іншого, батька, матері. Не вважаються такими, що перебували на утриманні застрахованої особи, члени сім'ї, які мали самостійні джерела засобів до існування (одержували заробітну плату, пенсію тощо). Допомога надається застрахованій особі, члену її сім'ї або іншим юридичним чи фізичним особам, які здійснили поховання.

Відповідно до п.8 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (із змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини тощо, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому, одержання заявником, зокрема, пенсії або інших доходів, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися:

1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру);

2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника);

3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні;

4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім'ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім'ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо;

5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім'ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п'яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази);

6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

У відповідності з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не було надано доказів на підтвердження факту перебування померлого ОСОБА_3 на його утриманні.

Отже, зазначені заявником обставини не обґрунтовують наявність підстав для встановлення факту перебування померлого на утриманні заявника.

Керуючись ст. 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка