Дата документу 14.11.2016
Справа № 501/5358/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
при секретарі - Тимко М.Л.,
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об'єкту особистою приватною власністю, -
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати квартиру №23, розташовану в будинку №1 по вулиці Олександрійській в місті Чорноморську (Іллічівську) Одеської області особистою приватною власністю ОСОБА_3.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.08.2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 Шлюб було розірвано на підставі рішення суду. За час перебування в шлюбі позивачем набуто у власність квартиру за №23 в будинку №1 по вулиці Олександрійській в місті Чорноморську (Іллічівську) Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2008 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача позов не визнав посилаючись на обставини набуття спірної квартири за спільні кошти, отримані відповідачем внаслідок його трудової діяльності в судноплавній компанії (а.с.50-56).
Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з розпорядження органу приватизації від 12.11.1997 року №554 та свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1997 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (в подальшому прізвище Штефан у звязку зі вступом в шлюб 28.08.2003 року) (а.с.10-12,18).
На підставі договору дарування від 17.04.2006 року ОСОБА_5, яка є матір'ю ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) подарувала ОСОБА_3 ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.13-15).
Як вбачається з договору від 29.05.2008 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3 відчужила зазначену квартиру ОСОБА_7, загальна вартість квартири становить 5901,00 гривень (а.с.16-16 зв.).
У відповідності до довідки про доходи відповідача ОСОБА_4, наданої німецькою компанією Interorient Serveces, його заробіток на посаді старшого механіка за період з 14.05.2006 року по 21.01.2007 року склав 9722 дол. США., а на момент набуття позивачем спірної квартири у власність, доходи позивача в зазначеній компанії відсутні (а.с.53-56).
Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. (Аналогічна позиція щодо застосування положень ст.60 СК України викладена в Постанові Верховного Суду України 6-612-цс 15).
Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду України 6-56цс13, 6-79цс13, 6-1327цс15)
З урахуванням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 29.05.2008 року, за яким ОСОБА_3 відчужила належну їй квартиру (а.с.16-16 зв.) та договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2008 року, згідно якого позивач набула у власність квартиру АДРЕСА_3, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що позивач набула спірну квартиру за кошти, якій належали їй особисто від продажу квартири АДРЕСА_1.
Суд критично відноситься до довідок про доходи відповідача, оскільки вони не підтверджують пряму участь відповідача в придбанні спірної квартири у червні 2008 року, оскільки відповідач на час виникнення спірних правовідносин в зазначеній компанії доходу не отримував.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт спільної участі відповідача разом із позивачем у придбанні спірної квартири суду не надано. А відтак суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання об'єкту особистою приватною власністю задовольнити в повному обсязі.
Визнати квартиру №23, розташовану в будинку №1 по вулиці Олександрійській в місті Чорноморську (Іллічівську) Одеської області особистою приватною власністю ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя