Справа № 754/9828/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Мальченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд -

в с т а н о в и в:

03.08.2016 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 15.05.2008 року у розмірі 612 195 грн. 90 коп.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: квартиру, загальною площею 66,40 (кв. м), житловою площею 33,00 (кв. м), розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Заявлена вимога мотивована тим, що ОСОБА_2 не виконує умови договору позики, неодноразово посилалася на наявність у неї майна, за рахунок реалізації якого може сплатити заборгованість.

На підставі копії договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1.

В зв»язку з тим, що поведінка відповідача викликає у позивача обґрунтовані сумніви у її бажанні повертати заборгованість за договором позики, також, враховуючи той факт, що вартість на нерухомість на сьогодні суттєво впала, позивач вимушений звернутися до суду з заявою про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб , які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема , в тому , що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з вищевикладеного, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлена вимога щодо забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки, враховуючи наявність значного обсягу простроченої суми заборгованості, а також довготривале невиконання відповідачем своїх зобов»язань, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 66,40 (кв. м), житловою площею 33,00 (кв. м), розташованою за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва Апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: