АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6314/16 Головуючий 1 інстанції Букреєва І.А.
Справа № 643/724/16-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіпенка І.С., Кіся П.В.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 16 березня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики від 07 травня 2014 року в розмірі 35 000 гривень.

Визнати за ОСОБА_1І, право власності на квартиру № 73а в житловому будинку 23 по вул.Валентинівській в м.Харкові, загальною площею 17,0 кв.м, житловою площею 10,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 73а в житловому будинку 28 по вул.Героїв Праці в м.Харкові, загальною площею 23,2 кв.м, житловою площею 7,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1І, право власності на квартиру № 73а в житловому будинку 140-в по вул.Академіка Павлова в м.Харкові, загальною площею 23,2 кв.м, житловою площею 7,4 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 січня 2014 року позивач позичив відповідачу 20 000 гривень, які відповідач зобовязався повернути до 13 листопада 2015 року, про що надав власноручно написану та підписану розписку.

В обумовлений час відповідач гроші не повернув.

Крім того, 17.03.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду, за яким відповідач, як особа, що займається підприємницькою діяльністю з будівництва, реконструкції та ремонту будівель та приміщень, зобов'язався у строк до 17.07.2015 року провести реконструкцію та ремонтні роботи в квартирах: №73а АДРЕСА_1 по вул. Героїв праці, буд.28, АДРЕСА_2, якими протягом останніх кількох років користується позивач, та сприяти отриманню позивачем всіх необхідних документів на вказані приміщення, в тому числі і правовстановлюючих.

Протягом цього часу відповідач за надані позивачем кошти, провів реконструкцію приміщень, після чого вказані квартири стали придатні для житла.

Вищезазначені квартири утворились внаслідок реконструкції та переобладнання покинутих технічних приміщень.

Факт користування вказаними квартирами позивачем ніким не заперечувався, скарг з цього приводу до відповідних правоохоронних чи житлових органів не надходило.

У свою чергу, за домовленістю між позивачем та відповідачем останній зобов'язувався протягом двох місяців з моменту закінчення реконструкції, будівництва та ремонту приміщень, вчинити всіх заходів щодо отримання позивачем у власність спірних квартир та кімнат, за що відповідач отримав від позивача грошову суму в розмірі 273 000 гривень.

У звязку з невиконанням відповідачем прийнятих зобов'язань, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму боргу за договором позики від 07.05.2014 року в розмірі 35 000 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру №73а в житловому будинку 23 по вул. Валентинівській, в м. Харкові, загальною площею 17,0 кв.м., житловою площею 10,8 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру №73а в житловому будинку 28 по вул. Героїв Праці, в м. Харкові, загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 7,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру №73а в житловому будинку 140-в по вул. Академіка Павлова, в м. Харкові, загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 7,4 кв.м.

Не погодившись з вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у розгляді справи Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення в частині визнання права власності на нерухоме майно скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Харківської міської ради народних депутатів Харківської області від 28.09.1992 року «Про комунальну власність» житлові будинки № 23 по вул.Валентинівській, № 28 по вул.Героїв Праці, № 140-в вул.Академіка Павлова відносяться до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Управління майном, яке перебуває у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Органом, який управляє майном територіальної громади м. Харкова є Харківська міська рада, яка відповідно до Статуту територіальної громади м. Харкова є представницьким органом територіальної громади м. Харкова.

Харківська міська рада до участі у справі залучена не була.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до частин 1 та 3 статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статей 202-205, 207, 208, 319, 328, 331, 376, 392 ЦК України та тих обставин, що протягом березня-липня 2015 року відповідач за надані позивачем кошти, провів реконструкцію та ремонтні роботи в квартирах: №73А АДРЕСА_3 по вул. Героїв праці, 28, АДРЕСА_4, після чого вказані квартири набули таких характеристик:квартира №73а по вул. Валентинівська, 23 в м. Харкові, загальною площею 17,0 кв.м.; квартира № 73 а по вул. Героїв Праці, 28, в м. Харкові - загальна площа - 23,2 кв.м.; квартира № 73а по вул. Академіка Павлова , в м. Харкові загальною площею 23,2 кв.м. Вищезазначені квартири утворились внаслідок реконструкції та переобладнання покинутих технічних приміщень. Факт користування вказаними квартирами позивачем ніким не заперечувався, скарг з цього приводу до відповідних правоохоронних чи житлових органів не надходило.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону взагалі не відповідає.

Відповідно до положень частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження укладання між сторонами договору позики.

Щодо розгляду судом першої інстанції позовних вимог про визнання права власності, суд взагалі не мав відомостей щодо зареєстрованих прав на спірне нерухоме майно та не зясував його власника.

З додатків до апеляційної скарги Харківської міської ради вбачається, що будинки за адресами: вулиця Валентинівська, 23; вулиця Академіка Павлова, 140-В; вулиця Героїв Праці, 28, є обєктами комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі рішення Харківської міської ради народних депутатів Харківської області від 28.09.1992 року «Про комунальну власність».

Органом, який управляє майном територіальної громади м. Харкова є Харківська міська рада, яка відповідно до Статуту територіальної громади м. Харкова є представницьким органом територіальної громади м. Харкова.

За таких обставин суд першої інстанції вирішив питання про права та обовязки Харківської міської ради, яка не була залучена до розгляду справи.

Оскільки апеляційний суд, відповідно до вимог ЦПК України не має права на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі інших осіб, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.С. Кіпенко

ОСОБА_3