Провадження №2/761/1956/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Романишеної І.П.

при секретарі Дігтяр М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Фінанс Груп» про скасування нарахованої пені, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року позивач, в особі представника ОСОБА_3, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Фінанс Груп» про скасування нарахованої пені, в якому просила скасувати пеню, нараховану ТОВ «Інвестмент Фінанс Груп» за кредитним договором від 28.09.2009 року, укладеним із ОСОБА_1. В подальшому, представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких, представник позивача просив скасувати пеню, нараховану ТОВ «Інвестмент Фінанс Груп» за Кредитним договором від 28.09.2009 року, укладеним із ОСОБА_1, станом на 06.03.2015 року у розмірі 122 412 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестмент Фінанс Груп» було укладено кредитний договір на суму 68 000 грн. 00 коп., для придбання квартири. З метою забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором, 28.09.2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір іпотеки щодо придбаної квартири. 28.09.2015 року між позивачем, відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Згідно вимоги про сплату боргу від 06.03.2015 року, вих. №6/06/03 ПАТ «Інвестмент Фінанс Груп» виставив ОСОБА_1 до сплати суму відсотків за користування кредитом у розмірі 32 995 грн. 73 коп., суму кредиту у розмірі 63 223 грн. 10 коп., та пеню в розмірі 122 412 грн. 00 коп. Позивач вважає, що розмір нарахованої пені є необґрунтованим, та таким, що нарахований із значним перевищенням розміру збитків. Окрім цього, як зазначає позивач, розмір пені не відповідає розміру фактично понесених витрат та підлягає зменшенню, незалежно від пред'явлення такої вимоги до боржника в судовому засіданні чи позасудовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просив його задовольнити .

Представник відповідача в судовому засідання позов визнала, зазначила, що сума пені в розмірі 122 412 грн. 00 коп. була нарахована помилково та сплаті не підлягає. В той же час, як вбачається із заперечень на позовну заяву, які було подані в судовому засіданні, посилання позивача на вимогу про повернення боргу, направлену відповідачем 06.03.2015 року не є правильним, оскільки на сьогоднішній день вимоги про сплату боргу є іншими, а саме: - повернення основного боргу - 63223 грн. 10 коп.; - повернення відсотків за користування кредитом - 21 110 грн. 15 коп.; - сплата пені за невиконання основного грошового зобов'язання - 17 837 грн. 68 коп.; - сплата пені по заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 333 грн. 72 коп. В судовому засіданні представник відповідача надала новий розрахунок пені за період з 27.04.2015 - 27.10.2015 року у розмірі 23 171, 40 грн. та підтвердила, що пеня у розмірі 122 412 грн. 00 коп., нарахована станом на 06.03.2015 року сплаті не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 28.09.2009 року між ТОВ «Інвестмент фінанси груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого Відповідач надав Позивачу грошові кошти в національній валюті України в сумі 68 000 грн. 00 коп. на придбання у власність по договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості - квартири, а Позивач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 68 000 грн. 00 коп., а також сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 18 відсотків річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит був наданий Позивачу строком на 5 років. В якості забезпечення своїх зобов'язань за цим Договором Позивач надала фінансовій установі в іпотеку квартиру, вказану в договорі.

Згідно листа вимоги про повернення коштів від 06.03.2015 року ТОВ «Інвестмент Фінанс Груп» виставив ОСОБА_1 до сплати пеню в сумі 122 412 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (стаття 550 ЦК України).

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Розмір пені збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наразі чинне законодавство не передбачає жодних обставин за яких особа, винна у порушенні зобов'язання, звільняється від відповідальності за умисне невиконання умов договору.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом, а також у випадку погашення чергової частини заборгованості за Кредитом відсотків за користування Кредитом в неналежному обсязі Позичальник сплачує Фінансовій установі пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1 % від суми кредиту за весь період прострочення, а також річна відсоткова ставка визначена цим договором, збільшується на 2 % кожен випадок порушення строку внесення платежу.

На виконання вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються послуги зокрема із надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3. ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, аналіз вищезазначеної статті свідчить про те, що за рішенням суду розмір неустойки, в тому числі пені, може бути зменшений. Однак, норми цієї статті не передбачають можливості скасування пені, як про це просить позивач.

Тобто, вимоги позивача про скасування неустойки (пені) та звільнення його від її сплати суперечать загальним нормам права та є неналежним способом захисту прав позивача.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1060, 1068, 1074 ЦК України, ст. ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Фінанс Груп» про скасування нарахованої пені - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя І.П. Романишена