Справа № 465/5615/12 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/1142/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ЖБК-92, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в кінцевій редакції позовних вимог якого просили суд стягнути з відповідача 18 918 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 10.02.2012 року внаслідок того, шо у квартирі відповідача № 10 на вул. Володимира Великого, 81 у м. Львові тріснула труба на зєднанні між трубою та батареєю центрального опалення, квартира позивачів № 2 на вул. Володимира Великого, 81 у м. Львові була залитою гарячою водою та стала непридатною для проживання. Після залиття квартири позивачі змушені були викинути частину меблів, міняти паркетне покриття, проводити ремонтні роботи стін тощо. Залиттям квартири позивачам завдано майнової шкоди на загальну суму 18 918 грн., а також моральної шкоди, яку позивачі оцінили у 5 000 грн. (т.1, а.с. 5-8, 113-119; т.2, а.с. 16-17).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів 18 918 грн. майнової шкоди, 1 000 грн. моральної шкоди та 235 грн. 19 коп. судових витрат, а всього 20 153 грн. 19 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2, а.с. 41-43).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове „по суті позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає що, ні позивачами, ні судом не було доведено його вини та причинового звязку між його діями чи бездіяльністю і завданням позивачам майнової шкоди.

Вважає, що належним відповідачем по даній справі мав би бути ЖБК № 92, оскільки саме на ЖБК покладено обовязок проводити перевірку стану внутрішньобудинкових систем опалення багатоквартирного будинку.

Покликається на те, що позивачі в період, який передував аварії, самочинно провели перепланування своєї квартири, що (на переконання апелянта) спричинило пошкодження різьбового зєднання радіатора центрального опалення у квартирі відповідача, а згодом стало причиною залиття гарячою водою трьох квартир будинку.

Стверджує, що підлога у його квартирі після висихання не зазнала жодних пошкоджень, а відтак посилання позивачів на необхідність повної заміни у їхній квартирі паркетного покриття та капітальний ремонт стель і стін вважає надуманими.

Також апелянт не погоджується з висновками судової інженерно-технічної експертизи, проведеної по справі.

Оскаржуване рішення в частині стягнення на користь позивачів моральної шкоди також вважає надуманим та безпідставним (т.2, а.с. 50-54).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача ОСОБА_3 і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З наведеного вбачається, що обовязок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Статтею 177 ЖК України встановлено, що громадяни зобовязані (зокрема) забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до обєктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території (ч.1), і що члени житлово-будівельного кооперативу на умовах і в порядку, що визначається законодавством України, повинні провадити за свій рахунок поточний ремонт жилих приміщень (ч.2), а статтею 179 ЖК України що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572 (в редакції Постанови КМ від 14.01.2009 року № 5), встановлено, що (зокрема) власник квартири зобовязаний проводити за власні кошти ремонт квартири.

Факт залиття квартири позивачів 10.02.2012 року внаслідок тріщини різьби на зєднанні між трубою і батареєю центрального опалення у квартирі відповідача (апелянта) стверджується матеріалами справи та визнається самим відповідачем, а відтак (у відповідності до частини 1 ст. 61 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

В той же час, відповідачем (апелянтом) не доведено відсутність його вини у заподіянні шкоди майну (квартирі) позивачів.

На клопотання відповідача ОСОБА_5 (т.1, а.с. 170) ухвалою суду першої інстанції від 04.07.2013 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.1, а.с. 175), згідно висновків якої перепланування проведені в квартирі (позивачів) № 2 по вул. В.Великого, 81 у м. Львові не могли вплинути на цілісність системи опалення у квартирі відповідача, а вартість відновлювальних робіт, які необхідно провести для ліквідації наслідків залиття квартири позивачів, станом на час проведення дослідження становить 18 918 грн. (т.1, а.с. 215-222).

Вище згадані Висновки експертизи апелянтом належними та допустимими доказами не спростовано, а відтак доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів ці Висновки ..., до уваги прийматися не можуть.

Колегія суддів вважає безспірним той факт, що в результаті залиття їхньої квартири позивачі зазнали моральної шкоди, а відтак відхиляє доводи апеляційної скарги щодо надуманості та безпідставності доводів позивачів про заподіяння їм моральних страждань та погоджується з висновками оскаржуваного рішення про відшкодування їм моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: