УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Дьоміної О.О., Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Дніпропетровську до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Дніпропетровську (далі - АТ «Укрексімбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі 31 травня 2007 року, з підстав, передбачених ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, та умов кредитних договірних зобов'язань між сторонами у справі.

АТ «Укрексімбанк» просило суд стягнути з відповідача 46 967,16 шв. Франків простроченої заборгованості за кредитом, 2 636,02 шв. Франків простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, 414,15 шв. Франків нарахованих процентів за кредитом, 17 893 грн 10 коп. пені за основним боргом за період з 16 серпня 2014 року по 8 червня 2015 року, 10 333 грн 29 коп. пені за процентами за період з 16 серпня 2014 року по 8 червня 2015 року, 65,72 шв. Франків у рахунок відшкодування 3 % річних на прострочену суму кредиту, 57,18 шв. Франків у рахунок відшкодування 3 % річних на суму прострочених процентів.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач послався на неналежне виконання позичальником кредитних зобов'язань та дострокової вимоги позивача щодо повернення кредиту, а також наявність непогашеної кредитної заборгованості яка в добровільному порядку не погашена відповідачем.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача загалом 50 140,23 шв. Франків та 28 226 грн 39 коп. кредитної заборгованості.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі нарахованому позивачем, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що АТ «Укрексімбанк» доведено і ОСОБА_4 не спростовано наявності між сторонами у справі кредитних правовідносин, факт наявності та розмір непогашеної кредитної заборгованості, обґрунтованості вимог позивача до відповідача в рамках даного спору щодо необхідності стягнення такої заборгованості в судовому порядку.

При цьому, суди керувалися нормами ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, умовами кредитного договору між сторонами у справі від 31 травня 2007 року з посиланням на неможливість односторонньої відмови від договірного кредитного зобов'язання, необхідність виконання зобов'язання належним чином, у тому числі з урахуванням правових наслідків, передбачених договором та нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не містять посилань на помилковість висновків судів щодо розміру непогашеної кредитної заборгованості та періоду її нарахування позивачем, а зводяться до того, що докази наявності між сторонами кредитних правовідносин позивачем підтверджено неналежними доказами. Крім того, заявник посилається на відсутність у позивача права, як суб'єкта господарювання, на здійснення валютних операцій.

Дані питання досліджувалися апеляційним судом при розгляді справи в апеляційному порядку і вичерпне спростування таких тверджень представника відповідача міститься у оспорюваній ухвалі апеляційного суду.

Частиною 2 ст. 337 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про наявність правових підстав для скасування судових рішень у справі, які ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.О. Дьоміна

А.О.Леванчук

Ю.Г. Іваненко