Провадження № 2/756/839/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року позивач звернулася у суд в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2013 року помер троюрідний брат позивача - ОСОБА_2, після смерті якого залишилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшла земельна ділянка та садовий будинок АДРЕСА_1. Позивач звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого троюрідного брата та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність у позивача державного акту про право власності на земельну ділянку та у зв'язку з тим, що не була здійснена спадкодавцем державна реєстрація права власності на будинок.

За таких обставин, позивач просить визнати за собою право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,0418 гектарів, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 51,1 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій останній зазначає, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність.

Від відповідача надійшли пояснення, згідно з якими Київська міська рада просить прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів та у відповідності до норм чинного законодавства та розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Третя особа Шоста Київська державна нотаріальна контора на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розглянути справу у відсутність її представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 квітня 2013 року. (а.с. 7)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,0418 гектарів, та садовий будинок АДРЕСА_1. Вказане майно ОСОБА_2 отримав у спадщину від своєї матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих 18 грудня 2000 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В.

Згідно з Державним актом про право приватної власності на землю, НОМЕР_1, виданим на підставі рішення Київської міської ради від 26 листопада 1998 року, земельна ділянка, площею 0,0418 гектарів, яка розташована в АДРЕСА_1, передана у приватну власність ОСОБА_3 (а.с.14)

У відповідності до свідоцтва про право власності від 18 травня 1999 року, НОМЕР_2, садовий будинок в АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Зазначене свідоцтво зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №9-261 за реєстровим №3852 від 18 травня 2000 року. (а.с.13)

За роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у листі від 16 травня 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до положень ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За приписами ст. 560 ЦК Українського РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, визначено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, до числа яких включено також свідоцтва про право на спадщину, видані державними нотаріальними конторами.

Таким чином, на час відкриття спадщини ОСОБА_2 набув право власності на садовий будинок та земельну ділянку, які є предметом розгляду у даній справі, у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ст. 1270 ЦК України)

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є троюрідною сестрою ОСОБА_2, що підтверджується рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року. (а.с.10)

18 червня 2013 року позивач звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_2, яка у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надійшло. 24 жовтня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою від відмову від спадщини, що залишилася після смерті її племінника ОСОБА_2

Такі обставини підтверджені копією матеріалів спадкової справи № 399/2013 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

До спадкової маси після смерті ОСОБА_2, зокрема, увійшли земельна ділянка, площею 0,0418 гектарів, та садовий будинок №5, загальною площею 51,1 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно з постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. від 18 червня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю у позивача державного акту про право власності на земельну ділянку та з відсутністю державної реєстрації права власності на будинок.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 за життя у визначеному законом порядку не здійснив державну реєстрацію права власності на належний йому садовий будинок та не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку на своє ім'я.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 набув право власності на спірні об'єкти нерухомого майна: садовий будинок та земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, які відповідно до чинного законодавства станом на 2000 рік були належними правовстановлюючими документами.

Відповідно до вимог чинного на час розгляду справи законодавства із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно може звернутися лише заявник, який реєструє право власності на своє майно.

Враховуючи вищенаведене, позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості вирішити питання про визнання за собою права власності на спірне спадкове майно.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,0418 гектарів, цільове призначення: ведення садівництва, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 51,10 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко