АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1161/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1529/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В. Суддів: Пилипчук Л.І.; Чумак О.В. при секретарі: Ткаченко Т.І. з участю: позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому апелянт посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, ОСОБА_2 зазначив, що при вирішенні спору по суті місцевий суд не врахував вимог ст. 215 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також положень, які містяться у висновках судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня по справі 6 - 2766 цс 15 про визнання договору фінансового лізингу недійсним щодо недійсності та нікчемності договору фінансового лізингу, який містить несправедливі умови договору фінансового лізингу, який містить несправедливі умови договору та не посвідчений нотаріально.

Перевіривши матеріали справи , з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що 9.02.2016р. між сторонами було укладено договір № 004018 фінансового лізингу, предметом якого є придбання лізингодавцем та передача на умовах фінансового лізингу у користування майно - автомобіль Volkswagen Polo Comfortline.

9.02.2016р. позивач сплатив відповідачеві 25800 грн. комісії за організацію, згідно договору фінансового лізингу.

4.03.2016р. позивач направив вимогу відповідачеві про розірвання договору фінансового лізингу та повернення йому коштів у розмірі 25800 грн., сплачених як комісію за організацію договору фінансового лізингу.

За згодою відповідача договір фінансового лізингу був розірваний 9.03.2016 року.

Тобто на час звернення позивача до суду із позовом про визнання договору фінансового лізингу недійсним, договір був розірваний за ініціативою позивача

Врахувавши наведені обставини, в подальшому місцевий суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що обставини справи судом були встановлені вірно і їм дано належну правову оцінку.

Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та наслідками розірвання договору.

п.12.12 фінансового лізингу, укладеного між сторонами, передбачено, що у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до підписання акту приймання - передачі предмету лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

На момент подачі ОСОБА_2, а саме на 11.03.2016 року, договір фінансового лізингу, з ініціативи позивача, було розірвано, тобто припинено будь-які правовідносини між сторонами. При цьому, в даному провадженні позивачем не оскаржуються факт та підстави розірвання договору.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тій обставині, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є: визнання правочину недійсним.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Враховуючи дати розірвання договору та пред'явлення позову, на момент пред'явлення останнього між сторонами цивільно-правових відносин не існувало, тому, враховуючи факт, що позивачем не оспорюються підстави та факти розірвання договору фінансового лізингу, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

На думку колегії суддів не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення норм матеріального права місцевим судом та неврахування висновків Верховного Суду України по справі 6 - 2766 цс 15, оскільки вони стосуються безпосередньо правочинів, які не є розірваними та цивільно-правові відносини по них існують.

Керуючись ст.ст. 303; 308; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) Ю.В. Дряниця

Судді: (підпис) О.В. Чумак

(підпис) Л.І. Пилипчук

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.В. Дряниця