АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/2832/16-ц Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В.М.
Провадження № 22-ц/790/6784/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів -Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення авансу.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 17.01.2014р. вони з відповідачем домовилися протягом 3-х місяців укласти договір купівлі-продажу квартири. Вона виступала покупцем. В рахунок майбутнього договору передала відповідачу 1000 доларів США., однак вказаний договір так і не був укладений.

В зв'язку з цим просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 1000 доларів США в рахунок повернення авансу.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання в якому просив розглядати справу за відсутності сторони позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких посилався на те, що квартира належала його дружині, однак її продажем займався саме він. Позивач звернулася до нього з приводу придбання квартири, погодили ціну. Повної суми у позивача не було, домовилися відтермінувати купівлю-продаж на 3-ри місяці. Отримав від позивача 1000 доларів США в рахунок забезпечення бронювання квартири для неї та не продажу квартири протягом 3-х місяців. Про це була складена розписка. Вважає, що ці гроші отримав як залог, як вказано у розписці, а не як завдаток, як стверджує позивач. Свої зобов'язання він виконав, квартира протягом 3-х місяців не була продана, однак позивач відмовилася від придбання квартири. А так-як між ними не було відносин завдатку-авансу, то і повертати отримані від позивача гроші не потрібно. Також вважає, що гроші можливо стягувати лише в гривні, а не в іноземній валюті.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25990 гривень авансу, 551,20 гривень судового збору, а всього 26541 гривень 20 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 606 грн. 32 коп. сплаченого судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно розписки 17 січня 2014 року відповідач ОСОБА_1 взяв залог 1000 доларів США за квартиру за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язався не продавати її протягом 3-х місяців. Остаточна ціна за квартиру складає 17600 доларів США. (а.с. 37).

Відповідач у своїх запереченнях визнав цю обставину (а.с. 24).

Оригінал цієї розписки перебуває у позивача.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що між сторонами 17.01.2014р. було досягнуто попередню угоду про продаж квартири ОСОБА_3, від імені якої діяв її чоловік-відповідач ОСОБА_1, позивачу ОСОБА_2 протягом наступних 3-х місяців за 17600 доларів США, з яких відповідач одразу отримав 1000 доларів США. Однак договір купівлі-продажу квартири укладений так і не був.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_1 грошова сума в розмірі 1000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

З огляду на зазначене та положення ст. ст. 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Оскільки предметом попереднього договору є зобов'язання сторін у майбутньому укласти основний договір, то укладення такого договору не тягне за собою виникнення основного зобов'язання, виконання якого може бути забезпечено у відповідності до положень глави 49 ЦК України.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч.ч. 2 і 3 ст. 635 ЦК України).

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Частиною 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти зобов'язання (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти, сума яких за офіційним курсом Національного Банку України станом на 26 вересня 2016 року, на день ухвалення рішення, складає: 1000 доларів США х 25,99 гривень = 25990 гривень (а.с. 39).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -