Справа № 359/6579/15-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/482/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 38 03.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагеєва В.О.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок Валентина Василівна про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом і просив визнати недійсним заповіт своєї матері ОСОБА_5, яким вона заповіла належне їй майно на користь ОСОБА_3, посвідчений 16 липня 2008 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на час складання заповіту 16 липня 2008 року ОСОБА_5 була хворою людиною, страждала на поведінкові та психічні розлади здоров»я, а тому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Крім цього вказував на те, що вважає, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним та не відповідало її волі, оскільки за свого життя вона постійно говорила, що все що залишиться після неї буде належати йому та його сім»ї.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким заявленим ним позов задовольнити, посилаючись на невідповідність його вимогам закону, порушення норм матеріального права і процесуального права, неврахуванням судом фактичних обставин справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача на те, що спадкодавець ОСОБА_5 не могла залишити заповіт на його сестру ОСОБА_3, позбавивши його права на спадщину, є безпідставними.

Інші доводи позивача на те, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним та не відповідало її волі, а також те, що на час складання заповіту ОСОБА_5 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, відхилені судом за відсутністю належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Статтею 1257 ч.2 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2008 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. посвідчено заповіт, за яким ОСОБА_5 зробила розпорядження і заповіла все своє майно на випадок своєї смерті своїй дочці ОСОБА_3.

Одночасно вказаним заповітом ОСОБА_5 було скасовано заповіт, посвідчений Бориспільською міською державною нотаріальною конторою 20.10.1995 року. (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 у віці 83 років померла і відкрилась спадщина на належне їй майно за заповітом. (а.с.7).

Сторони у справі: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є дітьми спадкодавця і відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК України у встановлений законом строк прийняли спадщину, подавши нотаріусу заяви про прийняття спадщини. (а.с.37, 48, 59).

7 квітня 2015 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_5 заведена спадкова справа. (а.с.36-60).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, пояснень сторін, показів свідків та інших доказів, наданих сторонами на підтвердження - заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку .про відсутність правових підстав для задоволення позову і визнання заповіту недійсним.

Відповідно до роз»яснень, наданих в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

З врахуванням зазначених роз»яснень застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд правильно вказав у рішенні про недоведеність позивачем тих обставин, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 перебувала в такому стані, що не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (Стаття 225 ч.1 ЦК України).

Колегія суддів погоджується із оцінкою судом показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Також суд обґрунтовано вказав у рішенні, що позивачем не надано письмових доказів та висновків лікарів щодо стану здоров»я ОСОБА_5 на час посвідчення заповіту - 16 липня 2008 року та не заявлено клопотання щодо проведення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5

Колегія суддів також погоджується із мотивами, наведеними судом в частині недоведеності вимог щодо визнання заповіту недійсним з підстав, визначених ч.2 ст.1257 ЦК України щодо того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд вірно зазначив, що волевиявлення заповідача підтверджується змістом заповіту, в якому вказано що «Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний нею у моїй присутності о 14год50 хв. Особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено».

Крім цього, про волевиявлення заповідача свідчить також те, що з часу посвідчення заповіту 16 липня 2008 року і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 заповіт не скасувала.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Позивач не довів свого позову відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги на те, що позивач в зв»язку із важким матеріальним становищем не мав можливості в суді першої інстанції заявити клопотання про проведення посмертної судової -психіатричної експертизи підлягають відхиленню.

ОСОБА_2 при розгляду справи судом першої інстанції не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення посмертної судової - психіатричної експертизи.

Обов»язок доказування обставин, на які посилається ОСОБА_2 як на підставу своїх вимог, відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України лежить на позивачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав невірну оцінку показам свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки покази свідків за відсутності висновку посмертної судової - психіатричної експертизи на підтвердження перебування особи в момент вчинення правочину в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними не є належними і допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги на невідповідність рішення вимогам закону, порушення норм матеріального і процесуального права, неврахуванням судом фактичних обставин справи підлягають відхиленню, так як не впливають на законність і обгрунтованість рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,_

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: