РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16466/15-ц

Провадження № 2-о/643/20/16

03.02.2016 року м. Харків Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Поліщук Т.В.,

при секретарі Гарькавій Н.О.,

представника заявників ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ПП «ЮК «Право Груп», зацікавлена особа Московський відділ реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника ПП «ЮК «Право Груп» за участю зацікавленої особи - Московського відділу реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, звернулись до суду з заявою, в якій прохали встановити факт проживання заявників, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу, починаючи з листопада 1992 року по серпень 2015 року, та про встановити факт народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування заяви зазначили, що починаючи з 1992 року зустрілися, а незабаром стали проживати спільно однією сімєю до серпня 2015 року. 05.10.1993 року ОСОБА_2 народила їх спільну доньку ОСОБА_4, але декілька років після народження доньки, у звязку зі своєю необізнаністю та відсутністю часу, вони до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію народження доньки не зверталися. Необхідність у отриманні свідоцтва про народження доньки у них виникла наприкінці 1990-х років, але свідоцтво про народження так і не було ними отримана. Не зважаючи на вищенаведене їх донька ОСОБА_4 отримала повну загальну середню освіту, про що навчальним закладом, Харківським приватним ліцеєм «Олімп», видана довідка, де дівчинка значиться як ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник заявників ОСОБА_1, та заявниця ОСОБА_2 заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. ОСОБА_2 додатково пояснила, що визнання зазначених вище фактів їй необхідно для отримання донькою як свідоцтва про народження, так і паспорту, спір про право у неї відсутній. Остання у суді зазначила, що вона разом з ОСОБА_3 з 1992 року мешкали однією сімєю, 05.10.1993 року вона народила доньку, яку назвали ОСОБА_4, батьком якої є ОСОБА_3, з яким вони мешкали разом до серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1.

Після виписки з медичного закладу, а саме у 1993 році, вона та ОСОБА_5 були позбавлені можливості отримати відповідну довідку про народження дитини, оскільки у неї не було часу, а він не зміг здати кров, тому їм було відмовлено. Тільки у 1995 році вони отримали довідку про народження ОСОБА_2 доньки. Вони продовжили жити однією родиною, але у звязку з її завантаженістю, та працею з метою матеріального забезпечення родини, у неї бракувало часу отримати свідоцтво про народження доньки, атестату та паспарту доньки. Не зважаючи на ці обставини донька отримала повну середню освіту, про що свідчать довідки, де вона зазначена як ОСОБА_4. В свою чергу, ОСОБА_5 заявник, зловживав спиртними напоями, та у липні 2015 року заклав свою квартиру АДРЕСА_2, та знявся з реєстрації, а потім їй повідомив, що виїжджає до м. Одеса, з вересня 2015 року вона його бачила та він телефонував декілька разів. Не зважаючи на це, та в звязку з тим, що між ними перервався телефонний звязок вона зверталась до органів поліції з заявами про насильне утримання чоловіка, оскільки у останнього є великий борг. Місце перебування на цей час ОСОБА_3 їй не відомо. Більш того, заявниця не забажала суду зазначати її місце мешкання на теперішній час, але у суді зазначила, що в квартирі АДРЕСА_2, не мешкає. Заявниця повідомила, що за час мешкання з ОСОБА_3 однією сімєю вони не зареєстрували шлюб, оскільки в цьому не виникало гострої потреби.

Заявник, ОСОБА_3, та представник зацікавленої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно. Представник зацікавленої особи надали суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до довідки про народження пологового будинку №5 від 26.05.1995 року, ОСОБА_2 Л.І.05.10.1993 року народила дитину жіночого полу. ( а.с.8). Довідка дитячої поліклініки №13 м. Харкова від 01.12.2009 року свідчить про те, що дівчинка дата народження якої зі слів матері ОСОБА_2 є 05.10.1993 року, взята на облік лікувального закладу. (а.с.9). В довідці Харківської загальноосвітньої школи №123 ХМР Харківської області від 14.04.2005 року, зазначено, що ОСОБА_4 дійсно навчається у 6-В класі. (.а.с.11). В довідках Харківського приватного ліцею «Олімп» від 23.11.2009 року та від 02.02.2010 року, зазначено, що ОСОБА_4, дійсно навчається у 11 класі цього ліцею, та що вона здобуває повну загальну середню освіту. ( а.с.12,13).

Судом було задоволено клопотання представника заявників, та допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_2, яка у 1993 році народила доньку ОСОБА_4, батьком останньої є ОСОБА_3 Всі вони до 1997 року мешкали однією родиною в будинку по вул.. Ак.Павлова в м. Харкова, точну адресу свідок зазначити у суді не зміг, оскільки не памятає. Зі слів заявниці ОСОБА_2 їй відомо, що мати разом з сестрею ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкали однією родиною до серпня 2015 року, але вона як донька заявниці в квартирі у матері не була з 1997 року.

Свідок ОСОБА_7 у суді зазначила, що є тіткою ОСОБА_3 , та їй відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружилися у 1992 році та мешкали до 2013 року однією сімєю в будинку по вул..Ак.Павлова в м. Харкові, більш точну адресу свідок не памятає. У 1993 році у них народилася донька ОСОБА_4.

Згідно вимог, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику у справах про встановлення фактів які мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Між тим, встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу можливе лише після введення в силу Сімейного Кодексу України 1 січня 2004 року.

Аналізуючи вищенаведене, приймаючи до уваги покази свідків, які не зазначили час, де саме мешкали заявники, ведення ними спільного господарства, та їх покази щодо визнання батьківства є неконкретними,таким чином заявник, місце мешкання як встановлено у суді не відоме, та заявниця, яка приймала участь у суді, не надали доказів на підтвердження тих обставин, на які посилалась, як на підставу своїх вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки з до серпня 2015 року, тому в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

З огляду на те, що як зазначала заявниця у суді, вона народила доньку Олекчсандру 05.10.1993 року, суд вважає, що при вирішенні спору необхідно виходити з нормст.53 КпШСУРСР в редакції 1969р., оскільки дитина народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України.

З 01 жовтня 1968року були введені у дію Основи законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім'ю.

Статтями 6 та 7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року, який втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі Сімейного Кодексу від 10.02.2002 року "Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР" було передбачено, що правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі,застосовуються у відношенні дітей,що народилися після ведення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб і сім'ю.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) можуть бути фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд відповідно до вимог ст..ст.58,59 ЦПК України, не бере до уваги та вважає неналежним доказом, наданими заявницею копії заяви про реєстрацію народження з пропуском строку до відділу РАГС , оскільки відсутній оригінал, з копії заяви вбачається, що сама ОСОБА_2 звертається з нею, заява не датирована, та відсутні підписи. Інших доказів, які б свідчили про звернення з заявою про реєстрацію народження як ОСОБА_2, так і самим ОСОБА_3 про подання до органів реєстрації актів громадянського стану заяви про визнання себе батьком з 1993 року до теперішнього часу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявників не доведені та не підлягають задоволенню, оскільки до суду не надано достовірних доказів про спільне проживання й ведення спільного господарства заявниками до народження дитини, спільне виховання або утримання ними дитини або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства, а саме ОСОБА_3, місце перебування якого з вересня 2015 року не відоме, не зважаючи на це заява подана до суду після його відсутності, а саме 29.09.2015 року, про що зазначила ОСОБА_2 та її представник у суді.

Отже, на думку суду, зазначене вище свідчить про відсутність батьківських правовідносин, які б виникли у заявників відносно дитини, а саме не доведена наявність матеріальної допомоги, піклування, бажання спілкування, турботи, участь у вихованні, які б слугували підставами для встановлення батьківства. А тому підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту батьківства не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 213, 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу, починаючи з листопада 1992 року по серпень 2015 року, про встановлення факту народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Поліщук