У х в а л а

19 травня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 квітня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 3 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні прибудинковою земельною ділянкою - подвір'ям площею 469,5 кв. м. будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою через те, що ОСОБА_1 не брала участі у справі, як сторона, рішенням суду першої інстанції її права чи обов'язки не вирішувались, оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 правомірно користується земельною ділянкою площею 510,5 кв. м. на АДРЕСА_1, спірна земельна ділянка площею 89,4 кв. м. не вилучалася під проїзд, у земельно-кадастровій документації не обліковується як землі загального користування, а ОСОБА_1 має улаштований заїзд до своєї земельної ділянки по АДРЕСА_2, а тому не має права користуватися спірною земельною ділянкою.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 не убачається, що суд, ухвалюючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою, вирішив питання про права, свободи чи обов'язки заявниці.

У заяві до Верховного Суду України заявниця належним чином не обґрунтувала порушення її прав оскаржуваними судовими рішеннями.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано особою, яка не має права на подання такої заяви.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про перегляд судових рішень підлягає поверненню, як така, що подана неповноважною особою.

Керуючись ч.1 ст. 354, ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 квітня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема