Справа № 265/6522/16-ц
Провадження № 4-с/265/29/16
У Х В А Л А

14 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2, зацікавлена особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла скарга ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Сидоренко В.Е., в якій вона просила скасувати постанову Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11 жовтня 2016 року ВП № 52519586 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень. В обґрунтування зазначеної скарги вказувала, що 29 червня 2016 року Апеляційний судом Донецької області було винесено рішення, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4048,62 долари США заборгованість за кредитом, 559,39 доларів США проценти за користування кредитом, 185,55 гривень пеня та 5000 гривень штраф. 12 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом було видано виконавчий лист № 2/265/1021/15. 04 жовтня 2016 року державним виконавцем Сидоренко В.Е. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52519586. Вказану постанову вона отримала 10 жовтня 2016 року, та 13 жовтня 2016 року оплатила всю суму заборгованості, про що одразу же повідомила державного виконавця. Проте, 11 жовтня 2016 року головним державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень. На підставі викладеного, просила скасувати постанову Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11 жовтня 2016 року ВП № 52519586 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності за участю її представника.

Представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав доводи скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній. Додатково зазначив, що державним виконавцем в порушення вимог ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» було надіслано ОСОБА_1 постанову про відкриття провадження 06 жовтня 2016 року, тоді як повинен був надіслати не пізніше 05 жовтня 2016 року, що фактично позбавило можливості боржника своєчасно оплатити заборгованість. Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, наступного дня, тобто 11 жовтня 2016 року приходила до відділу виконавчої служби, повідомила про добровільну сплату боргу та взяла реквізити, на які необхідно оплатити суму боргу. Вважає, що рішення суду було виконано в строк, наданий державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду. Просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6, діюча на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення скарги, та пояснила, що 04 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_1, та зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення у строк до семі днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору, що вказано у ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанов були направлені боржникам рекомендованим листом, згідно повідомлення ОСОБА_1 10 жовтня 2016 року було отримано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження. 11 жовтня 2016 року державним виконавцем на підставі ст.. 28 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень. 17 жовтня 2016 року згідно довідки з Депозитного рахунку Лівобережного ВДВС міста Маріуполя, ОСОБА_1 було сплачено борг у розмірі 119802,41 гривень. Боржники знали про існування рішення суду, так як 01 березня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, при його першому надходженні на виконанні, але згідно Апеляційної скарги на вищевказане рішення від 18 травня 2015 року, ухвалою від 30 травня 2016 року апеляційного суду Донецької області відкрито апеляційне провадження. 28 квітня 2016 року боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зявлялися до відділу ДВС та були ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відмітка на обкладинці виконавчого провадження. 07 червня 2016 року державним виконавцем на підставі ст..ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду без виконання. Просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, оскільки державний виконавець при винесенні постанови від 11 жовтня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень, діяв в межах Закону.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

На підставі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, рішення які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. У звязку з наведеним, державний виконавець при винесенні постанови від 11 жовтня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень, керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року. Отже, суд при розгляді даної скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, також керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 1999 року.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/265/1021/15, виданого 12 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4048,62 долари США заборгованість за кредитом, 559,39 доларів США проценти за користування кредитом, 185,55 гривень пеня та 5000 гривень штраф.

04 жовтня 2016 року за заявою стягувача ПАТ «Банк Форум» про примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 12 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документу в строк до семі днів та попереджено, що в разі невиконання рішення в наданий строк його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору в розмірі 10 % від суми стягнення та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

При цьому за ч. 5 ст. 25 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Судом встановлено, що постанова про відкриття провадження від 04 жовтня 2016 року була надіслана боржнику державним виконавцем 06 жовтня 2016 року, про що свідчить штамп на конверті, тобто з порушенням вимог ч.5 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження».

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала 10 жовтня 2016 року, про що свідчить поштове повідомлення.

Як вбачається з пояснень представника ОСОБА_1, остання, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, наступного дня, тобто 11 жовтня 2016 року приходила до відділу виконавчої служби, повідомила про добровільну сплату боргу та взяла реквізити, на які необхідно оплатити суму боргу. Данні обставини не заперечувалися у судовому засіданні державним виконавцем Масловою М.О.

Відповідно до копії квитанції № 131 від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя грошові кошти у розмірі 119802,41 гривень, тобто виконала вимоги постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження.

Проте, постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя від 11 жовтня 2016 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 11980,24 гривень.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-785цс15.

Як встановлено судом, постанова державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесена до здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Окрім того, боржником було виконано вимоги постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо сплати боргу у повному обсязі 13 жовтня 2016 року, державним виконавцем отримані відомості про сплату боргу 17 жовтня 2016 року, тобто також до вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення.

Суд не приймає до уваги посилання державного виконавця на те, що боржникам ОСОБА_1 було відомо про існування боргу ще з квітня 2016 року, і вони мали можливість раніше сплатити стягувачу грошові кошти, тому як рішення Орджонікідзевського районного суду переглядалося Апеляційним судом Донецької облісті, і після його перегляду виконавчий лист про стягнення суми заборгованості було видано Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 12 вересня 2016 року, а заява ПАТ "Банк Форум" про примусове виконання подана 04 жовтня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку про безпідставне винесення державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1, а тому скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2, підлягає задоволенню.

Щодо вимог заявника ОСОБА_1 про стягнення з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя сплаченого нею судового збору у розмірі 551,21 гривень, слід зазначити наступне.

Виходячи із правової позиції, закріпленої в п.14 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якою встановлено, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується, та, відповідно, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Заяви про повернення помилково сплаченого судового збору від заявника та її представника до суду не надходило.

Керуючись ст.ст.383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2, зацікавлена особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ОСОБА_2 щодо винесення 11 жовтня 2016 року постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 11980,24 гривень, - неправомірними.

Скасувати постанову Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11 жовтня 2016 року ВП № 52519586 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11980,24 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя