Ухвала іменем україни
09 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Приватного підприємства «Укр-Петроль» про поновлення на роботі, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПП «Укр-Петроль» про поновлення на роботі, визнання недійсним наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за невидачу трудової книжки, за час затримки розрахунку з 01 червня 2009 року до дня ухвалення рішення судом, стягнення лікарняних виплат, пов'язаних з вагітністю та пологами, та відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що під час перебування у відпустці по догляду за дитиною, з 31 грудня 2011 року її було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. Звільнення ОСОБА_3 вважала незаконним, оскільки згоди не надавала.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді оператора АЗС № 2 м. Івано-Франківська ПП «Укр-Петроль».

Стягнуто з ПП «Укр-Петроль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 31 грудня 2011 року до 05 червня 2015 року.

Стягнуто з ПП «Укр-Петроль» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2 тис грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Останнім рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2016 року зазначене судове рішення в частині задоволення позовних ОСОБА_3 про поновлення на посаді оператора ПП «Укр-Петроль», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2011 року та відшкодування моральної шкоди скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_3 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов та поновлюючи ОСОБА_3 на роботі, суд першої інстанції встановив, що наказ про звільнення позивача відсутній, а отже, не може бути скасований. Одночасно суд вважав, що поновлення ОСОБА_3 на роботі є формою поновлення порушеного права та у зв'язку з цим підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Зазначеного суд першої інстанції не врахував, не дав правильної оцінки поясненням адміністрації ПАТ «Укр-Петроль» про помилкове внесення запису до трудової книжки, пропозицію його скасувати доводи про те, що позивач і на даний час рахується працівником ПАТ «Укр-Петроль».

З матеріалів справи, зокрема із постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 травня 2014 року, вбачається, що дії ОСОБА_4 про порушення вимог законодавства про працю щодо ОСОБА_3 були предметом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці, а в подальшому - предметом судового розгляду. За результатами судового розгляду провадження у справі про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові також зазначено, що наказ про звільнення ОСОБА_3 на підприємстві не приймався і запис в трудовій книжці позивача про її звільнення здійснено помилково. Про вказаний факт позивач повідомлялась відповідними листам, а також про необхідність з'явитися на підприємстві для внесення відповідного запису про недійсність та анулювання запису про звільнення та терміново з'явитись в офіс підприємства для визначення робочого місця, подальшої роботи на підприємстві та видачі необхідних документів щодо трудової участі на підприємстві.

У даному судовому засіданні позивач пояснила, що до цього часу до підприємства про анулювання запису у трудовій книжці про звільнення та надання робочого місця не зверталась.

За таких обставин суд першої інстанції, встановивши, що наказ про звільнення позивача з роботи не видавався, а запис про її звільнення до трудової книжки виконано помилково, неправомірно вирішив питання про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗПП України.

Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій представник відповідача неодноразово пропонував позивачу надати трудову книжку для внесення виправлення, і така можливість передбачена п. 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних ОСОБА_3 про поновлення на посаді оператора ПП «Укр-Петроль», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2011 року та відшкодування моральної шкоди та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

На підставі ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова