Справа № 346/4976/15-ц
Провадження № 2/346/112/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області в складі : судді - Пятковського В.І.,

секретаря Реви М.М., за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 31 серпня 2010 року відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримав кредитну карту «Універсальна картка», яку 12 лютого 2014 року йому переоформлено на престижну карту «Універсальна Gold 55 днів». Відповідно до тарифів останньої, Янко отримав кредит у розмірі 12 600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначив, що відповідач порушив умови договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24 340,60 гривень, що вбачається із доданого ним розрахунку.

У звязку з виниклими обставинами, просить стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» зазначену вище заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та повідомив, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та його представника, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так з поданих до суду документів вбачається, що 31 серпня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Як зазначається у вказаному вище документі, дана анкета-заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг.

Згідно даних Анкети-заяви відповідач просив видати йому платіжну картку "Універсальна" та надав банку відповідний пакет документів (паспорт, код тощо). Про те, що ОСОБА_1 отримав дану картку та відповідно підписав кредитний договір, жодних документів суду не надано.

Також у матеріалах поданих позивачем немає доказів переоформлення відповідачу кредитної картки чи умов кредитування.

Таким чином суд погоджується з позицією представника відповідача, що Янко не отримував жодних кредитних карток - як "Універсальна" так і "Універсальна Gold 55 днів", відповідно дані про тарифи, розмір сплати відсотків, строки відповідачу відомі не були.

Обов'язковою умовою регулювання відносин між банком (позивач) та держателем платіжної картки (відповідач) при здійсненні розрахунків за операціями з використанням платіжних карток за кредитною схемою є кредитний договір, який відповідно до статті 1055 Цивільного Кодексу України, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з пунктом 2 статті 215 Цивільного Кодексу України, нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Тобто кредитний договір укладений з порушенням письмової форми не підлягає виконанню та не створює ніяких юридичних наслідків. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Також, вимога щодо обов'язкового укладення кредитного договору (договору) передбачена і самими внутрішніми нормативними документами на які посилається позивач. Так, в абзаці 2 пункту 2.1.1.1. та пункту 2.1.1.2.1. (загальні положення Розділу Кредитні картки) "Умов та Правил надання банківських послуг" і "Правилами користування платіжною карткою" затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року передбачено: Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. ОСОБА_2 та відкриття ОСОБА_3 здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки. Для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Пам'ятці Клієнта / Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання ОСОБА_3, зазначена в Заяві.

Слід зазначити, що позивачем суду не подано рішення Банку про задоволення заявки відповідача про надання картки "Універсальна". Також відсутня Пам'ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування з підписом відповідача.

За таких обставин, надання суду однієї заявки (без зазначення отримання картки, без підписання кредитного договору, тощо), посилання на ознайомлення відповідача із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" і "Правилами користування платіжною карткою" та надання розрахунку заборгованості носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами в розумінні статей 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між відповідачем та позивачем, і відповідач із ними дійсно ознайомився та підписував кредитний договір.

Окремо необхідно зазначити, що на офіційному сайті позивача - https://conditions-and-rules.privatbank.ua/main/view-content-71/?lang=ua&bank=PB, передбачені вищевказані правила, текст яких суперечить тим правилам, що надані суду в письмовому вигляді та належним чином завірених. А саме, пункт 2.1.1.2.1 має додатковий текст: "Договір укладається терміном на п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін".

Даних положень в правилах наданих суду не має взагалі. Тобто, цей факт вказує на те, що позивач може і здійснює самостійно зміни до своїх внутрішніх документів з якими відповідач не міг і не може ознайомитись та керуватись для свого захисту.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне виконання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів.

Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне:

по-перше, чому розмір основного боргу складає 12112,50 гривень, якщо у доданій позивачем анкеті-заяві визначено розмір кредитного ліміту у 8000,00 гривень, зазначений факт викликає обґрунтований сумнів у достовірності позовних вимог;

по-друге, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми основного боргу, оскільки жодних документів, де б зазначалося, що відповідач ознайомився із процентами: їх розміром, можливим збільшенням, тощо, не має взагалі;

по-третє, анкета-заява не містить угоду про сплату комісії та пені, а тому правова підстава для нарахування відсутня, відповідні докази вчинення даного правочину між сторонами не надано;

по-четверте, штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої (відповідальності) позивач намагається притягнути відповідача, що прямо суперечить статті 61 Конституції України, до речі, Верховний Суд України у своїй Постанові по справі № 6-47цс12 від 31 жовтня 2012 року чітко визначив дану позицію;

по-п'яте, незрозумілим є вид відповідальності як штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова). Жодним нормативним законодавчим актом такої відповідальності не передбачено взагалі.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути відповідача до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на те, що позивач не надав доказів отримання відповідачем кредитних карток та надання йому кредитних коштів, відповідно і заборгованість останнього не доведена, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 218, 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позововних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П'ятковський В. І.