Провадження № 2/344/4459/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що у період з 1996 року до 2006 року сторони перебували у шлюбі. У шлюбі в них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 09.11.2006 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області було присуджено стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частин від усіх доходів.

27.05.2015 року синові позивача ОСОБА_5 виповнилось вісімнадцять років у звязку з чим стягнення аліментів на сина позивача було припинено.

22.07.2015 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції прийнято постанову про стягнення аліментів із заробітної плати боржника за якою призначено стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку.

25.01.2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків. Та державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції прийнято відповідну постанову. Всього призначено до стягнення по двох виконавчих провадженнях на утримання дітей 1/2 частину від всіх видівзаробітку (доходу) позивача.

Так, як позивач працює в м. Монастириська Тернопільської обл., останній змушений винаймати квартиру для проживання., несе витрати по оплаті кредиту, який був отриманий у 2012 році. Матеріальний стан позивача погіршився, заробітної плати, що він отримує після відрахування аліментів, є недостатньою для наймання житла, оплати комунальних послуг тощо, вважає, що розмір аліментів на дітей слід зменшити до 1/3 частки від усіх доходів на обох дітей. На неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід призначити аліменти у розмірі 1/6 частини від доходів позивача щомісячно і стягувати до досягнення нею повноліття, на повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід призначити 1/6 частини від доходів позивача щомісячно і стягувати до 30.06.2017 року(закінчення навчання).

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що позивач фактично отримує 5000 грн. в той час як відповідачка отримує аліменти на утримання двох дітей в розмірі 12 256,13 грн., а тому просив зменшити розмір аліментів на утримання дітей, визначивши їх по 1/6 частині від доходів позивача на кожну дитину щомісячно.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у письмових запереченнях, просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

09.11.2006 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області було присуджено стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частин від усіх доходів.

22.07.2015 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції прийнято постанову про стягнення аліментів із заробітної плати боржника за якою призначено стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку(а.с.9).

25.01.2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків до 30.06.2017 року(а.с.5-7).

Вказане рішення набрало законної сили та 04.03.1016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції прийнято до примусового виконання(а.с.10).

Представником позивача до матеріалів справи долучено ксерокопії індивідуальної відомості про заробітну плату позивача за період з серпня по жовтень 2016 року, з яких вбачається, що позивачу нараховано заробітну плату у розмірі 21 750,00 грн., з яких з позивача стягуються аліменти у розмірі 50% - 12 256,13 грн та інші утримання у розмірі 4 241,25 грн, а позивач фактично отримує лише 5 252,63 грн., що вдвічі менше від розміру стягуваних аліментів (а.с. 85).

Крім того, у позивача наявна заборгованість за кредитним договором від 30.05.2012 року укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та позивачем у розмірі 58 575,95 грн. (а.с.11).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи інтереси дітей, мінливість матеріального стану платника аліментів, суд вважає що позовна вимога про зменшення розміру аліментів у частці підлягає до часткового задоволення.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд враховує положення ст. ст. 182, 183 СК України та вважає, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частини щомісячно та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, 27.05.1997 року народженняв розмірі 1/5 частини щомісячно до закінчення навчання -30.06.2017 року є достатнім для забезпечення дітям умов для їх фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, ст. ст. 11, 16 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей задоволити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2006 року і проводити до набуття дітьми повноліття по виконавчому листу №2-1936 виданому Коломийським міськрайонним судом 05.08.2014 року, та про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) до закінчення ним навчання 30.06.2017 року по виконавчому листу виданому Івано-Франківським міським судом 23.02.2016 року на підставі рішення суду від 25.01.2016 року (справа №344/16478/15, провадження №2/344/2013/16).

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/5 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 щомісячно в розмірі 1/5 частини від усіх заробітків (доходів) до закінчення ним навчання 30.06.2017 року.

Стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.