Ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Седбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою 11,9 % річних та терміном повернення до 05 грудня 2034 року.

05 травня 2012 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якої ПАТ АКБ «ТАС-Комерцбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі й за кредитним договором, укладеним із відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 09 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 2 021 081 грн 13 коп., із яких: тіло кредиту - 1 681 172 грн 37 коп., відсотки -254 361 грн 14 коп., пеня - 80 547 грн 74 коп., 3 % від простроченоїзаборгованості за тілом та процентах - 1 445 грн 68 коп. та 3 554 грн 20 коп. відповідно, з них прострочена заборгованість станом на 09 липня 2015 року за тілом кредиту - 95 030 грн 94 коп., за відсотками - 233 533 грн 01 коп.

05 грудня 2007 року із ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким остання зобов'язалась відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором від 05 грудня 2007 року.

Посилаючись на наведені вище обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило позов задовольнити.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту від 05 грудня 2007 року в сумі 2 373 386 грн 72 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 2 057 141 грн 60 коп., заборгованості за відсотками - 311 245 грн 24 коп., 3 % річних від простроченого тіла кредиту - 1 445 грн 68 коп., 3 % річних від прострочених процентів - 3 554 грн 20 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

З касаційної скарги вбачається, що рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині позовних вимог до боржника, в частині вимог до поручителя не оскаржується, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 05 грудня 2007 року між ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 100 тис. доларів США з терміном повернення до 04 грудня 2034 року та сплатою 11,9 % річних.

05 грудня 2007 року між ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язалась перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику.

Згідно із договором від 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», якє є правонаступником ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, предметом якого є права вимоги за кредитним договором, укладеним 05 грудня 2007 року із ОСОБА_3, а також за договором застави (іпотеки), укладеним 05 грудня 2007 року із поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_4

08 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» направило листа на ім'я ОСОБА_3 із повідомленням про заміну кредитора.

З 01 травня 2014 року платежі відповідачем не вносяться, прострочена заборгованість станом на 09 липня 2015 року становить 4 325,14 доларів США за тілом кредиту та 10 628,78 доларів США - за відсотками.

31 липня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» направило ОСОБА_3 листа з повідомленням про наявність заборгованості у розмірі 14 953,92 доларів США із попередженням про те, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із відсутності доказів повідомлення відповідача про перехід до позивача права вимоги за кредитним договором, як передбачено ст. 517 ЦК України, що унеможливлює визнання останнього таким, що має право витребування від відповідача коштів за кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, пославшись на положення ст. 517 ЦК України, виходив із доведеності факт переходу до ПАТ «Дельта Банк» права вимагати від ОСОБА_3 повернення кредитних коштів, отриманих за кредитним договором від 05 грудня 2007 року, укладеним із ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2007 року в розмірі 2 021 081 грн 13 коп., із яких тіло кредиту - 1 681 172 грн 37 коп., відсотки - 254 361 грн 14 коп., пеня - 80 547 грн 74 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості за тілом та процентами 1 445 грн 68 коп. і 3 554 грн 20 коп. відповідно, із яких прострочена заборгованість за кредитним договором станом на 09 липня 2015 року: тіло кредиту - 95 030 грн 04 коп., відсотки - 233 533 грн 01 коп.

Письмової заяви про зміну позовних вимог відповідно до ст. 31, ч. 1 ст. 119 ЦПК України позивач не подавав.

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просило скасувати рішення суду першої інстанції, яким у позові відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів таку ж суму, яка була заявлена в позовній заяві - 2 021 081 грн 13 коп.

Проте апеляційний суд, ухвалюючи власне рішення, вийшов за межі позовних вимог, стягнув із відповідача, без врахування пені, 2 373 386 грн 72 коп., тобто більше, ніж були заявлені позовні вимоги, на 350 тис. грн.

Заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги з приводу того, що в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу права вимоги, укладений між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити порядок, обсяг і умови, визначені цим договором, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_3

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки та також указано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судам слід надати належну оцінку всім доводам сторін у справі, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив, у який спосіб було виконано угоду про купівлю-продаж права вимоги за кредитним договором.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик