УХВАЛА

про залишення заяви без руху

05 лютого 2016 року м. Мукачево Справа №303/668/16-ц

2/303/643/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача (1) ОСОБА_2

до відповідача (2) Реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області

про визнання права власності та зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України (частина пята) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною третьою ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Незважаючи на вищевказані приписи, матеріали позову не містить доказів сплати позивачем судового збору за вимоги, як і майнового так і немайнового характеру.

Поряд з цим, п. 9 частини першої ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Незважаючи на це, у позовних матеріалах відсутні дані щодо вартості обєкта нерухомості на момент звернення до суду (станом на 2016 рік), з метою визначення дійсної ціни позову для сплати судового збору за розгляд такої позовної заяви.

По відношення до цього слід також зазначити, що пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року №10 розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

За таких обставин, позивачу слід сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (визнання право власності), у порядку передбаченому п. 1 частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який слід визначити з дійсної (фактичної) вартості спірного майна на момент звернення до суду за вимоги майнового характеру, а також за вимогу немайнового характеру (зобов»язання вчинити певні дії), у порядку п. 2 частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Також, в порушення вимог ст. 15 Цивільного кодексу України, у позовних матеріалах відсутніми є фактичні дані щодо звернення позивача до відповідача відносно заявлених вимог та врегулювання спірних моментів в позасудовому порядку, що б давало суду можливість прийти до висновку про необхідність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача з боку відповідачів.

Пунктами 5, 6, 7 частини другої ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також перелік документів, що додаються до заяви.

Всупереч вищевказаним приписам, матеріали позовної заяви не містять переліку документів, що додаються до заяви, а також у позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування доказів на підтвердження вимог позивача.

Крім того, статтею 120 Цивільного процесуального кодексу України (частина перша) передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кость В.В.