Справа №478/1811/16-ц
пров. №2/478/316/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В с т а н о в и в:

04.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування в якій зазначила, що після смерті матері ОСОБА_4, що мало місце 02.05.2014 року, залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок №22 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Сільська в с. Тарасівка Казанківського району Миколаївської області, який не був зареєстрований за її життя. Посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, просила визнати в порядку спадкування за нею як спадкоємцем за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 02 травня 2014 року, право власності на житловий будинок №22 з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по вул. Сільська в с. Тарасівка Казанківського району Миколаївської області.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до вимог ч.1,ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При вирішенні цього спору, суд виходить з того, що слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з погосподарських книг ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області за 2011-2015 роки головою домогосподарства, розташованого по вул. Сільська, 22 в с. Тарасівка Казанківського району, з 1987 року являлася ОСОБА_4, яка померла 02.05.2014 року.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ФП №199927, виданого 06.05.2014 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області, ОСОБА_4 померла 02 травня 2014 року у віці 93 років, про що 06 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за №07.

Свідоцтвом про народження серії ЯХ №623120 підтверджується, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4.

З довідки від 10.08.2016 року №278, виданої ОСОБА_3 сільською радою Казанківського району Миколаївської області, вбачається, що ОСОБА_4 згідно даних книг по господарського обліку з 1987 року є власником будинку №22, розташованого по вул. Сільська в с. Тарасівка Казанківського району, за вказаною адресою була зареєстрована та фактично проживала до 22.10.2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, в тому числі і житловий будинок №22, розташований по вул. Сільська в с. Тарасівка Казанківського району Миколаївської області.

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч.ч.1,2 ст.1223, ч.1 ст.1261 ЦК України).

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З копії спадкової справи №77/2014 року, заведеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 до майна померлої 02 травня 2014 року ОСОБА_4 вбачається, що 09 жовтня 2014 року спадкоємець за заповітом так і спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 (донька), у встановлені ст.1270 ЦК України строки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 26.11.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке складається із земельної ділянки та свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається із недоотриманої пенсійної виплати.

Постановою приватного нотаріуса від 05.04.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за №22 по вулиці Сільська в с. Тарасівка Казанківського району, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи (копії) №77/2014 до майна померлої ОСОБА_4

Таким чином, визнання за спадкоємцем ОСОБА_2 права власності на спадкове майно у виді житлового будинку в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 02 травня 2014 року, право власності на житловий будинок №22 з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по вулиці Сільська в с. Тарасівка Казанківського району Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Казанківського району Миколаївської області на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідач, який не був присутніми у судовому засіданні може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя