Справа № 466/6418/15-ц
УХВАЛА

іменем України

«27» квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за клопотанням товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Торг-2» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВестТорг -2» (далі ТОВ «ОСОБА_1 Торг-2», стягувач) звернулося в суд з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду Свердловської області Російської Федерації по справі №А60-33749/2014 про стягнення з товариства з обмеженою «Фармекс» (далі ТОВ «Фармекс», боржник) на користь ТОВ «ВестТорг -2» 7 927 744,38 руб., включаючи суму позики, відсотки за користування позикою, відсотки за користування чужими коштами та державне мито, що еквівалентно за курсом Національного банку України відповідно до офіційного курсу станом на 13.08.2015 року сумі 2 607 593,68 грн.

В обґрунтування клопотання зіслалося на те, що 01.10.2014 року арбітражним судом Свердловської області винесено повний текст рішення по справі № А60-33 749/2014 за позовом ТОВ «ВестТорг-2» до ТОВ «Фармекс» про стягнення 3 921 731, 51 руб., відповідно до якого позовні вимоги задоволено повністю, а саме: вирішено стягнути з ТОВ «Фармекс» на користь ТОВ «ВестТорг- 2» 3 921 731, 51 руб., з яких 2 900 000, 00 руб. сума боргу, 1 021 731, 51 руб. сума нарахованих відсотків за користування позикою. Також цим же рішенням постановлено стягнути з ТОВ «Фармекс» на користь ТОВ «ВестТорг-2» витрати по сплаті державного мита в розмірі 42 140, 68 руб., понесені при подачі позовної заяви, та відсотки за користування чужими грошовими коштами на стягнену суму в розмірі 3 963 872, 19 руб., за обліковою ставкою (ставкою рефінансування) Центрального банку Російської Федерації, станом на день винесення рішення суду, в розмірі 8,25% річних з моменту набрання законної сили рішенням і до повної сплати стягненої суми.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з ТОВ «Фармекс» на користь ТОВ «ВестТорг-2», включаючи позику, відсотки за користування позикою, відсотки за користування чужими коштами та державне мито, становить 7 927 744, 38 руб.

Рішення набрало законної сили, про що свідчить виконавчий лист серії АС №006964581 по справі №А60~33749/2014, виданий 10.11.2014 року.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та завданих збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності за домовленістю ad hoc з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

На даний час визнання та виконання рішення судів Російської Федерації передбачено:

- Конвенцією про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, укладеної у м. Нью - Йорку в 1958 році (Нью-Йоркська Конвенція), відповідно до ст.2 якої термін «арбітражне рішення» включає як рішення, постановлені арбітрами, призначеними в кожній окремій справі, так і рішення, постановлені постійними арбітражними органами, до яких звернулися сторони. Сторонами у таких справах можуть бути і фізичні, і юридичні особи;

- Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року (Мінська Конвенція), яку ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобовязання визнавати і виконувати рішення, постановлені на територіях держав - учасниць Конвенції за винятком визнання та виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобовязань;

- Угодою про порядок вирішення спорів, повязаних зі здійсненням господарської діяльності, яка підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20.03.1992 року (Київська Угода).

Визнання і виконання рішень іноземних судів на Україні регламентується цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та дво- і багатосторонніми міжнародними договорами, а також іншими нормативними актами.

Правове регулювання визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні здійснюється відповідно до розділу VIII ЦПК України «Про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні».

Зокрема, ст. ст. 392-393 ЦПК України встановлено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно з приписами ст.. 394 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: імя (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; імя (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання. До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, зокрема, засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

В ході розгляду справи №А60-33749/2014 арбітражним судом Свердловської області Російської Федерації встановлено, що 12.07.2010 року між ТОВ «ВестТорг-2» (позикодавець) та ТОВ «Фармекс» (позичальник), в редакції додаткових угод від 28.12.2010 року, 17.01.2011 року, 28.07.2011 року, 27.09.2012 року, укладено договір позики №1/ФМ-ВТ2, відповідно до умов якого позичальнику ТОВ «Фармекс» надана позика в розмірі 2 900 000, 00 руб., що підтверджується виписками з рахунку, зі сплатою відсотків в розмірі 19% річних, з терміном повернення до 31.12.2013 року.

ТОВ «Фармекс» зобовязань по поверненню позики не виконав. Згідно поданого арбітражному суду Свердловської області розрахунку, борг по відсотках за користування позикою у розмірі 19% річних від суми отриманих грошових коштів, що нараховуються з дня отримання позики становить 1 021 7331, 51 руб., нарахованих за період з 31.01.2010 року по 10.02.2014 року. Надіслана ТОВ «ВестТорг-2» на адресу ТОВ «Фармекс» претензія залишена останнім без уваги.

Оскільки доказів погашення боргу та сплати відсотків суду не представлено, арбітражний суд Свердловської області 01.10.2014 року постановив рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Крім цього, арбітражним судом Свердловської області постановлено стягнути з ТОВ «Фармекс» на користь ТОВ «ВестТорг-2» відсотки за користування чужими грошовими коштами на стягнену суму в розмірі 3 963 872, 19 руб., за обліковою ставкою (ставкою рефінансування) Центрального банку Російської Федерації, станом на день винесення рішення суду, в розмірі 8,25% річних з моменту набрання законної сили рішенням і до повної сплати стягненої суми.

Станом на момент звернення з зазначеним клопотанням ТОВ «Фармекс» (боржник) не розрахувався з ТОВ «ВестТорг-2», а отже, рішення, яке набрало законної сили, є невиконаним. З огляду на той факт, що стягувач є резидентом Російської Федерації, а боржник резидентом України, у звязку із невиконанням боржником ТОВ «Фармекс» в добровільному порядку рішення арбітражного суду Свердловської області по справі №А60-33749/2014 від 01.10.2014 року, яке набрало законної сили, стягувач вимушений звернутися із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання такого рішення.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання 27 квітня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Визнання та виконання рішень судів Російської Федерації передбачено Конвенцією про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, що укладена у Нью-Йорку у 1958 році, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, що ратифікована Верховною Радою України та Угодою про порядок вирішення спорів, пов»язаних із здійсненням господарської діяльності , яка підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20.03.1992 року.

При розгляді клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду встановлено, що 01 жовтня 2014 року арбітражним судом Свердловської області задоволено позов ТОВ «ВестТорг -2» до ТОВ «Фармекс» про стягнення 7 927 744,38 руб.

У рішенні арбітражного суду Свердловської області від 01.10.2014 року зазначається, що відповідач не зявився, відзив на позовну заяву не надав, вимоги не оспорив.

Крім цього, у матеріалах справи містяться повідомлення про отримання (вручення) поштового відправлення, зокрема, 22.08.2014 року та 24.09.2014 року, яке було скеровано арбітражним судом Свердловської області Російської Федерації на адресу ТОВ «Фармекс (м. Львів, вул. Шполянська,22/29) було отримано ОСОБА_2 Однак, в інших повідомленнях про отримання поштового відправлення немає відмітки про отримання, або поштове відправлення повернено, зокрема, у звязку з не розшуком, неповною адресою, через не запит (а.с. 23-46).

Положеннями ст. 396 ЦПК України визначено підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Зокрема, п.2 ч.2 ст.396 ЦПК України містить припис, відповідно до якого у задоволенні клопотання може бути відмовлено також якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесу через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

У письмових запереченнях представник ТОВ «Фармекс» зазначає, що їх не було належним чином повідомлено про розгляд справи, таким чином вони були позбавлені можливості взяти участь у судовому процесі.

Відповідно до ст. 9 Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, яка підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20.03.1992 року, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони,

проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть

компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення,

докази того, що інша сторона не була повідомлена про процес.

Наведене свідчить про неналежне повідомлення сторони, щодо якої постановлено рішення іноземної держави про судовий розгляд, та є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, Угодою про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, яка підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20.03.1992 року, ст.ст.390-396 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду Свердловської області Російської Федерації по справі А60-33749/2014 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фармекс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Торг 2» коштів на загальну суму 7 927 744,38 руб., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на 13.08.2015 року 2 607 593,68 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шевченківського районного суду м. Львова протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1