У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Власов С.О., Собослой Г.Г.

при секретарі : Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 12 травня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та 03.04.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №MKW0AL00000030 про надання банком кредитних коштів у розмірі 9863, 00 доларів США на строк до 01.04.2011 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строк та в порядку визначеному договором.

Відповідач свої зобов'язання по кредиту належним чином не виконував, в результаті чого станом на 01.02.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18255, 08 доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.02.2016 року складає 466 417, 29 гривень, які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Воловецького районного суду від 12 травня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредиту у розмірі 6973, 76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.02.2016 року 25,55 становить 178 179 гривень 57 копійок та судовий збір в сумі 2672 гривні 69 копійок, а всього 180 852 гривні 26 копійки. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з доводами та висновками суду першої інстанції, відповідач в апеляційному порядку оскаржив рішення суду першої інстанції та просить скасувати як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Так, на думку апелянта судом першої інстанції не визначено початок перебігу строку позовної давності по кожному окремому платежу, крім того суд дійшов помилкового висновку що саме відповідачем здійснено платіж за кредитним договором, що зазначений у виписці по рахунку з погашення платежів, яка до того-ж оформлена з порушенням вимог які ставляться до оформлення документів. Крім того відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що пред'явленням позову до відповідача за результатами розгляду якого, рішенням суду від 13.12.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитом було звернуто стягнення на автомобіль, були змінені строки виконання основного зобов'язання.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №MKW0AL00000030, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику готівкою через касу банку 8000 доларів США у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на придбання автомобіля і 1863 долари США на сплату страхових платежів під 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,05 % від суми виданого кредиту, на строк до 01.04.2011 року, а відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строк та в порядку визначеному договором, а саме щомісяця в період з 1 по 5 число кожного місяця по 183,63 долари США. (а.с.11-14).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 03 квітня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер АО 7552АС (а.с.15-19)

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Позичальник в строки обумовлені договором, не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, в результаті чого 14 жовтня 2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на автомобіль марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер АО 7552АС в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKW0AL00 від 03 квітня 2006 року в розмірі 5824 долари США. Рішенням Воловецького районного суду від 13 грудня 2010 року , яке залишено без змін апеляційним та Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, позов було задоволено (а.с.76-77, 103-105).

ОСОБА_1 подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.35)

Згідно з частиною пятою статті 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у

постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

З позовом про звернення стягнення на автомобіль марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKW0AL0030 ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 звернувся 14 жовтня 2010 року, що слідує з самого рішення суду (а.с.76).

ПАТ «ПриватБанк» скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості з позичальника шляхом звернення стягнення на предмет застави, чим фактично змінив строк виконання кредитного зобовязання.

З огляду на викладене 3-річний строк позовної даності почав спливати починаючи 14 жовтня 2010 року.

Частинами 1,3ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

10 січня 2012 року ОСОБА_1 уповноважив ПАТ КБ "Приват Банк" бути його представником при вирішенні питань пов'язаних з відчуженням, користування належним йому автомобілем марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с.92)

Відповідно до експертної оцінки, вартість автомобіля марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 09 січня 2013 року становить 24275,70 грн.(а.с.85-91)

З виписки по рахунку з погашення заборгованості по кредитному договору №MKW0AL00000030 вбачається, що останнє погашення відбулося 12.02.2013 року в сумі 24275,70 грн. (а.с.75, 95-102).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не пропустив строк позовної давності щодо стягнення основного боргу та комісії.

Також суд першої інстанції вірно застосована позовна давність в один рік по вимозі щодо стягнення пені в розмірі 3968, 46 доларів США, що згідно виписці по рахунку еквівалентно 89476,10 гривень (а.с.111-132).

Твердження апелянта про те, що пред'явленням позову до відповідача за результатами розгляду якого, рішенням суду від 13.12.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитом було звернуто стягнення на автомобіль, були змінені строки виконання основного зобов'язання, не впливає на суть прийнятого рішення, оскільки з часу звернення до суду до часу останнього погашення кредиту, не пройшов трирічний строк позовної давності.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахував перебігу строку позовної давності по кожному окремому платежу.

Погашення здійснено 12.02.2013 року в розмірі 24275,70 грн. що еквівалентно 3037 доларам США проведено за рахунок власних засобів, що надійшли від продажу автомобіля, здійсненого за дорученням від 10 січня 2012 року яким ОСОБА_1 уповноважив банк на розпорядження та користування автомобілем (а.с.102).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.208, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Воловецького міськрайонного суду від 12 травня 2016 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: