Справа № 236/3638/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

представника боржника ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красний Лиман заяву КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського ВУВКГ про скасування судового наказу по справі № 236/3638/15-ц, виданого 21.12.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського ВУВКГ на користь ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10102,89 грн.,

В С Т А Н О В И В:

21.12.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області винесений судовий наказ за заявою ОСОБА_2 до КП «Компанія Вода Донбасу» в особі Краснолиманського ВУВКГ про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року включно. Вказаним судовим наказом стягнуто з боржника на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 10102,89 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

22.01.2016 року КП «Компанія Вода Донбасу» в особі Краснолиманського ВУВКГ звернулось до суду із заявою про скасування судового наказу. Ухвалою судді від 25.01.2016 року заява про скасування судового наказу прийнята до розгляду.

Необхідність скасування судового наказу представник боржника обґрунтовує тим, що КП «Компанія Вода Донбасу» внаслідок дії обставин непереборної сили, якими визнається здійснення антитерористичної операції на території Донецької області, завдано значних збитків, внаслідок чого у підприємства виникла заборгованість по заробітній платі перед найманими працівниками, збільшилась заборгованість за спожиті паливо та електроенергію. При цьому КП «Компанія «Вода Донбасу» на постійній основі здійснює виплату заробітної плати працівникам. Зокрема, станом на 22.01.2016 року залишок несплаченої заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 складає 7961,26 грн., на 01.02.2016 року 6071,26 грн. (з урахуванням заборгованості за грудень 2015 року 2038,37 грн., відносно якої стягувач не заявляв вимог у суді).

В судовому засіданні представник юридичної особи боржника ОСОБА_1 підтримала заяву та просила скасувати судовий наказ від 21.12.2015 року.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти скасування судового наказу, пояснив, що виплата йому заборгованості по заробітній платі підприємством розпочалась, зокрема, здійснювалася частинами 21.12.2015 року, 31.12.2015 року, в січні та лютому 2016 року, але на сьогоднішній час несплачена заборгованість ще існує.

Представник боржника мотивує необхідність скасування наказу наявністю спору про право.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Стягувачем ОСОБА_2 на підтвердження існування у нього субєктивного права на отримання оплати своєї праці разом із заявою про видачу судового наказу надані до суду довідки КП «Компанія «Вода Донбасу» про перебування в трудових відносинах з підприємством та про наявність заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно зі ст. 43 Основного Закону кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Заборгованість по заробітній платі порушує трудові права ОСОБА_2 і підтверджує наявність у нього субєктивного права вимагати своєчасної та в повному обсязі оплати праці. Наявність заборгованості підприємства перед стягувачем не заперечується КП «Компанія «Вода Донбасу» і підтверджується довідками цієї юридичної особи. Боржник не заперечує і визнає, в тому числі і шляхом часткового виконання, свій обовязок перед ОСОБА_2. Стягувач своєчасно, протягом розумних строків, звернувся до суду, скориставшись захистом своїх прав в порядку наказного провадження.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 60 ЦПК України).

Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», в заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорювання наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог; самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Суд вважає, що представником КП «Компанія «Вода Донбасу» не доведено будь-яких підстав, які б свідчили про наявність між боржником та стягувачем спору про право; вимоги стягувача відповідають ст. 96 ЦПК України; при розгляді справи не встановлено існування обставин, передбачених пп.2-5 ч.2 ст. 122 ЦПК України; судові витрати суд відповідно до ст. 88 ЦПК України поклав на боржника.

Беручи до уваги, що із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 звернувся до суду 18.12.2015 року та на той час існувала заборгованість по заробітній платі, КП «Компанія «Вода Донбасу» почало сплачувати заборгованість лише після видачі судового наказу, і до теперішнього часу заборгованість повністю не відшкодована, боржником в судовому засіданні не доведено факту неправильного нарахування чи зменшення заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_2 станом на дату винесення судового наказу, тобто на 21.12.2015 року, суд вважає, що немає підстав для скасування судового наказу.

Відповідно до ч.8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право,зокрема, залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 105-1, 210,293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського ВУВКГ про скасування судового наказу по справі № 236/3638/15-ц, виданого 21.12.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення цієї ухвали.

Суддя -