Справа № 585/1402/14-ц
Номер провадження 2-др/585/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ганзя О.Д.,

при секретарі - Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни справу за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роменської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, що видані на підставі цих рішень, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Роменської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: управління Держземагенства Роменського району Сумської області, ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, що видані на підставі цих рішень, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, було винесено рішення, яким позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

10 грудня 2015 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про винесення по даній справі додаткового рішення, мотивуючи тим, що під час ухвалення рішення по цивільній справі суд не вирішив питання про судові витрати, які вона понесла це витрати на проведення судової-земельно-технічної експертизи в розмірі та за надання правової допомоги.

В судове засідання сторони не зявилися.

Від ОСОБА_1 мається заява про розгляд її заяви у її відсутності, заяву підтримала та прохала її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення прохав відмовити. В письмових запереченнях ОСОБА_2 вказав про те, що ОСОБА_1 не має права на відшкодування вказаний нею в заяві судових витрат, оскільки експертиза, про яку вона заявляла і проводила оплату була складена не її користь і в частині позовних вимог, відносно яких стосувалася ця експертиза йому було задоволено. А з приводу стягнення витрат на оплату правової допомоги, то позивач наголосив, про те, що ФОП ОСОБА_4 у процесі розгляду справи приймала участь не як спеціаліст в галузі права, про якого йде мова у ст. 56 ЦПК України, а на підставі довіреності, як представник інтересів ОСОБА_1 з повноваженнями, передбаченими ст. 44 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_5 надала заяву про згоду з заявленими вимогами ОСОБА_1 і прохала розглядати справу у її відсутності.

Представники третіх осіб Управління Держгеокадастру (згідно позову до перейменування управління Держземагенства) та Роменської міської ради до суду не зявилися і також надали заяви про слухання справи у їх відсутності, при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивачка посилається на те, що при винесені рішення судом не було вирішено питання по судових витратах. Оскільки позов було задоволено частково, то відповідач ОСОБА_1 вважає, що її користь підлягають стягненню витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 7000 грн. згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 15.05.2014 року (а.с. 5), а також витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 2460 грн., згідно з рахунком № 239 від 04.09.2014 року та квитанцією № 351820381 від 18.09.2014 року (а.с. 4).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може, за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення якщо , зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2015 року, яким було вирішено спір ОСОБА_2 по суті і частково задоволено його вимоги, вбачається, що судом було вирішено питання по судових витратах у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, і стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 81 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

З роз'яснень, наданих у п. 47 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вбачається, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_4 є представником ОСОБА_1 за довіреністю, тобто позивач уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в суді. В той же час вона не заявляла клопотання про допуск до участі у справі у якості фахівця у галузі права ФОП ОСОБА_4 і суд першої інстанції відповідної ухвали не виносив.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_4 приймала участь у справі як представник позивача, а не як фахівець у галузі права, так як у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач подавала до суду заяву про допуск названої особи у якості фахівця у галузі права та що названа особа ухвалою суду у цій якості була допущена до участі у справі, як це передбачено ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

І оскільки діюче законодавство не відносить витрати на представника до судових витрат, тому відшкодування таких витрат не може бути стягнуто.

Що ж стосується стягнення на користь відповідача ОСОБА_1 судових витрат по оплаті судової булівельно-технічної експертизи № 10 від 27.03.2015 року в розмірі 2460 грн., то ці витрати не можуть бути присуджені до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1, оскільки висновок згаданої експертизи був зроблений не на користь ОСОБА_1 і рішення в цій частині було позивачу задоволено.

За таких обставин, суд вважає заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 88, 220 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роменської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, що видані на підставі цих рішень, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду ОСОБА_6