РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гусинського М. О.,

при секретарі - Мірошниченко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення в квартиру, про усунення перешкод в здійснення права користування та розпорядження майном, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення в квартиру, про усунення перешкод в здійснення права користування та розпорядження майном, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2005 року, та мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час в провадженні Слов'янського міськрайонного суду знаходяться справи про розірвання їх шлюбу та розподіл спільного майна. В період спільного життя з відповідачем за спільні грошові кошти була придбана квартира, яка розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири ВЕС№511312 від 13.10.2006 року. Після припинення шлюбних відносин, в липні 2016 року відповідач вигнав її з донькою з квартири АДРЕСА_1, також перешкоджає їм користуватися всім майном, яке було придбане під час шлюбу. Вона приїздила до квартири, однак відповідач змінив замки в вхідній двері, тому вона не може самостійно в неї вселитися, змушена з донькою проживати в найманій квартири, так як іншого житла не має. Просила суд вселити її та її неповнолітню доньку - ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та у задоволені позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав:

22.04.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22.04.2005 року (а.с. 7) та є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

13.10.2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1, яка була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8,9).

Відповідно до довідки від 01.08.2016 року (вих. № 01-01/2345), наданої директором КП "Сервіскомуненерго", ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Розглядаючи справу суд виходить з наступних норм чинного законодавства України:

Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійснені своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст. 382 ЦК України квартира може бути об'єктом права власності, під квартирою вважається ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника житла не потрібно.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інших обставин, ніж ті, що були досліджені судом, сторонами не доведено.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про вселення її та неповнолітньої доньки у спірну квартиру, оскільки квартира була придбана відповідачем ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі із позивачем ОСОБА_1, ОСОБА_1 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 були вселені до квартири зі згоди власника, були членами його сім'ї, проживали разом з відповідачем у спірній квартирі, тобто мають право користуватись спірним житлом нарівні з власником житла, при їх вселенні до квартири не було укладено будь-якої угоди про порядок користування жилим приміщенням, а на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

З тих самих підстав підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачу та їх доньці перешкод в користуванні спірною квартирою.

Вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачеві та неповнолітній дитині в розпорядженні квартирою не можуть бути задоволені, так, як виходять за межі їх прав та обов'язків як членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) відповідно до ЖК України, а право власності позивача ОСОБА_1 на спільну квартиру не підтверджено документально.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення в квартиру, про усунення перешкод в здійснення права користування та розпорядження майном задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не чинити перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Інші позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня при оголошенні рішення - в той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду М. О. Гусинський