Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/538/15-ц
пр. № 2/382/6/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря - Нікішина П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що згідно договору дарування частини будинку від 20 грудня 2003 року їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина житлового будинку належить ОСОБА_2

Посилаючись на те, що частки вказаного житлового будинку відокремлені одна від одної, дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою з ОСОБА_2 вона не може, просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору дарування частини будинку, визнання права власності на 1/2 частину підсобних будівель.

Зазначав, що 12 грудня 1991 року за актом передачі житлового будинку виконкомом Фарбованської сільської ради Яготинського району Київської області на підставі прийнятого рішення від 25 червня 1991 року про надання ОСОБА_2 та членам його сім'ї житла, йому передано 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4

Посилаючись на те, що у березні 2015 року, після отримання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви, йому стало відомо, що згідно договору дарування від 12 грудня 2003 року ОСОБА_4 відчужено ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з підсобними будівлями та споруди: Б- сарай, Г - погріб з шийкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5, просив визнати договір дарування, укладений 12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, частково недійсним в частині підсобних будівель: Б- сарай, Г - погріб з шийкою, визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частину підсобних будівель, а саме на: Б- сарай, Г - погріб з шийкою, крім того, просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

У подальшому 15 грудня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання від 15 грудня 2015 року про залучення до участі у справі співвідповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, що було задоволено протокольною ухвалою суду.

У вказаному клопотанні ОСОБА_2 зазначав, що після ознайомлення із матеріалами справи йому стало відомо про те, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 травня 2003 року визнано право власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 3/8 частини будинку, а за ОСОБА_3 на 1/8 частину будинку (про підсобні будівлі не йшлось), 12 грудня 2003 року упродовж одного дня було укладено два договори дарування, а саме: ОСОБА_3 подарував 1/4 частину житлового будинку ОСОБА_4, а ОСОБА_4 - ОСОБА_1 Окрім частини будинку ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 підсобні будівлі, зазначені в плані літерами «Д» - сарай, «Г» - погріб із шийкою, а ОСОБА_4 подарувала ці ж споруди ОСОБА_1 Разом із тим вказані підсобні будівлі є спільною частковою власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 На підставі цього ОСОБА_2 вважав, що договори дарування від 12 грудня 2003 року порушують його права, а відтак є недійсними. Крім того, на думку ОСОБА_2, договір дарування між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 укладено з метою приховати договір купівлі-продажу і позбавити його як учасника спільної власності права привілейованої купівлі частки в спільній власності на будинок та будівлі, вказаний правочин є удаваним, сторони цього договору не перебувають у родинних стосунках.

Також ОСОБА_2 зазначав, що в матеріалах справи є один документ, у якому мають місце розбіжності: в екземплярі первинного договору купівлі-продажу від 26 червня 1991 року частини будинку на ім`я ОСОБА_3 і який зберігається у Фарбованській сільраді в графі «Господарські будівлі» слово «погріб» не зазначено, а в примірнику аналогічного договору, з тими ж реквізитами і з тим же текстом, який знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи з БТІ слово «погріб» зазначено. Зазначення слова погріб у первинному правовстановлюючому документі дало можливість внести його й у договори дарування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, посилаючись на те, що до поділу будинку в натурі визначення порядку користування земельною ділянкою є неможливим. Вимоги зустрічного позову підтримав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснили, що підстави для визнання договорів дарування частково недійсними відсутні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Установлено, що згідно договорів купівлі-продажу від 26 червня 1991 року виконком Фарбованської сільської ради народних депутатів набув право власності на ? частину житлового будинку в с. Фарбовано та на ? частину житлового будинку в с. Фарбовано для передачі ОСОБА_3 і його сім`ї та для передачі ОСОБА_2 і його сім`ї.

Як вбачається з актів передачі житлового будинку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 12 грудня 1991 року їм передано виконкомом Фарбованської сільської ради по ? частині будинку, ? частині сараю, погріб кожному.

Як вбачається з рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 липня 2003 року (а.с. 92-94) за ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 визнано право власності на 3/8 житлового будинку по АДРЕСА_1 а за ОСОБА_3 на 1/8.

Як вбачається зі свідоцтва на частку в спільному сумісному майні подружжя від 09 грудня 2003 року (а.с. 67) право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 із ? частини вказаного житлового будинку належить ОСОБА_4, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 із ? частини вказаного житлового будинку належить ОСОБА_3 Будівлі та споруди: Б-сарай, б-гараж, Г-погріб з шийкою, Д-сарай, 1-огорожа.

12 грудня 2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_3 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 належну йому ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 73). Згідно п. 1 вказаного договору дарування вказаний жилий будинок, частина якого відчужується цегляний, зазначений у плані літерою А-1, має жилу площу 52,60 кв.м, а також слідуючі підсобні будівлі: Б-сарай, б-гараж, Г-погріб із шийкою, Д-сарай, 1-огорожа.

12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування (а.с. 8), за умовами якого ОСОБА_4 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 належну їй ? частину жилого будинку АДРЕСА_1. Згідно п. 1 вказаного договору дарування вказаний жилий будинок, частина якого відчужується цегляний, зазначений у плані літерою А-1, має жилу площу 52,60 кв.м, а також слідуючі підсобні будівлі: Б-сарай, б-гараж, Г-погріб із шийкою, Д-сарай, 1-огорожа.

Таким чином як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні спірний житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі не поділений.

Вказані обставини підтверджуються і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, і витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, між співвласниками існує спір щодо належності господарських будівель та споруд.

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 29, 30), а відтак право спільної часткової власності слід припинити не заслуговують на увагу, оскільки спільна часткова власність припиняється у разі поділу майна між співвласниками в натурі, а такий поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 не проводився, що не оспорювалось сторонами по справі (крім того, доказів протилежного у судовому засіданні здобуто не було).

Крім того, сам ОСОБА_2 звертався до суду із позовом про поділ житлового будинку в натурі, однак вказаний позов було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

За таких обставин, ураховуючи, що поділ будинку в натурі між співвласниками не проводився, більше того, між співвласниками існує спір щодо належності господарських будівель та споруд, суд вважає, що пред'явлення позову про визначення порядку користування земельною ділянкою за наявності спору про належність господарських будівель та споруд є передчасним до вирішення такого спору, оскільки вирішення питання про встановлення порядку користування земельною ділянкою залежить у тому числі і від розташування на ній господарських будівель та споруд, що належать співвласникам.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд виходить із наступного.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання договорів від 12 грудня 2003 року недійсними, ОСОБА_2 не посилався на жодну норму закону, однак зазначав, що, на його думку, такими правочинами порушено його права в частині відчуження підсобних будівель. Також зазначав, що договір від 12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 є удаваним, оскільки сторони цього договору не є родичами.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Чинний ЦК України вступив в дію лише з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЦК УРСР недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

За змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання договорів від 12 грудня 2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 недійсними, ОСОБА_2 посилався на те, що цими договорами порушено його права в частині відчуження підсобних будівель і що договір від 12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 є удаваним, оскільки сторони цього договору не є родичами.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 показали, що погріб, хоч і розміщений ближче до частини будинку, що належить ОСОБА_1, однак будувався на дві сім`ї.

Разом із тим ОСОБА_2 у судовому засіданні не доведено ту обставину, що договори дарування від 12 грудня 2003 року порушують його права в частині відчуження підсобних будівель, оскільки жилий будинок та господарські будівлі та споруди, співвласником яких є ОСОБА_2, не поділений в натурі, а відтак відсутні і підстави приймати доводи ОСОБА_2 про те, що про порушення своїх прав в частині відчуження підсобних споруд він дізнався при ознайомленні з матеріалами справи, що розглядається. Доводи ОСОБА_2 про те, що договір від 12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 є удаваним, оскільки сторони цього договору не є родичами, також не заслуговують на увагу, оскільки доказів наявності підстав для визнання такого договору удаваним у судовому засіданні ОСОБА_2 не надано.

Вимога ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину на підставі ч. 2 ст. 213 ЦК України також не підлягає задоволенню з огляду на те, що жилий будинок та господарські будівлі та споруди, співвласником яких є ОСОБА_2, не поділений в натурі.

Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЮ.В. Бурзель