Справа № 629/4306/15-ц
Номер провадження 2/629/86/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.01.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Мішуровської С.Т.,
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача, просив відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку з пропущенням процесуального строку на звернення до суду.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Останній платіж в рахунок погашення даного кредиту відповідно до розрахунку заборгованості відбувся 24.11.2010 року.
Позивач звернувся до суду лише 13.10.2015 року, пропустивши строк позовної давності.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов надання споживчого кредиту від 10,10.2005 року закінчився 24.11.2010 року. Позивач направив позов до суду лише 13.10.2015 року.
Позивач у позові не зазначив причини пропуску строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення.
При цьому, виходячи з розрахунку заборгованості за договором від 10.10.2005 року, доданого позивачем до позову, судом вбачається, що відповідачем не здійснювалася відповідна сплата за користування кредитом, про що було достеменно відомо позивачу.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.
Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.7, 10, 15, 27, 44, 57-60, 77, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК України; ст.253, 256-258, 266, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд, -
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області шляхом подання через Лозівський міськрайонний суд Харківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя: С.Т.Мішуровська