Справа № 520/9458/15-ц
Провадження № 2/520/424/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про стягнення грошових коштів,
ОСОБА_1 28 січня 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, який позивач неодноразово уточнював та згідно з останньою редакцією позовної заяви просить суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за невиконаним попереднім договором купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2013 року в сумі 1500000 гривень 00 копійок, та судові витрати у розмірі 3654 гривні 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 01 серпня 2013 року він та відповідач ОСОБА_2, за участю ріелтора агенції нерухомості, домовилися про купівлю квартири АДРЕСА_1, за один мільйон п'ятсот тисяч гривень та підписали попередній договір від 01 серпня 2013 року, згідно з яким він передав ОСОБА_2 суму грошей в розмірі 8140 гривень, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який сторони повинні були укласти у майбутньому. Також сторони вирішили, що угода купівлі-продажу вказаної квартири повинна відбутись 21 серпня 2013 року. Як стверджує позивач, він 21 серпня 2013 року приїхав в м. Одесу, для укладання означеного договору купівлі-продажу, але його підписання не відбулося. У приміщенні приватного нотаріуса було виявлено, що відповідач загубила паспорт і підписання угоди неможливе, також було неможливо підписати і засвідчити за відсутністю паспорта попередній договір. У зв'язку з вказаним, увійшовши в становище, позивач погодився почекати до вирішення питання з відновленням втраченого документу продажем квартири. Внаслідок того, що повертатись до м. Луганська з достатньо великою сумою грошей в кишені позивачу було небезпечно, сторони вирішили укласти попередній договір в простій письмовій формі та ідентифікувати ОСОБА_2 за пенсійним свідоцтвом. 21 серпня 2013 року ОСОБА_1 та відповідач уклали письмовий договір, згідно з яким він зобов'язався сплатити відповідачу гроші у сумі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень, як попередню оплату за продаж йому, протягом 30 днів з моменту здійснення цієї попередньої оплати, квартири за адресою: АДРЕСА_2, а останній зобов'язався продати зазначену квартиру на цих умовах. Позивач посилається, що свої зобов'язання за цим договором він виконав та 21 серпня 2013 року сплатив відповідачу гроші у повному обсязі, як засвідчено в п. 5.1. попереднього договору, однак у звязку з тим, що ОСОБА_2 протягом 30 днів свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула, позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяви, в яких позов підтримував, просив суд його задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності (а.с.30, 60, 74).
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.29) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуючи вищевикладене, оскільки поважних причин для відкладення розгляду справи відповідачем не надано та враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 157 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір №2, за яким ОСОБА_1 є покупець, а ОСОБА_2 продавцем (а.с.23-24).
Згідно з пунктом 1 вказаного попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року, сторони зобов'язуються в майбутньому, в строк, обумовлений п. 6.1. цього договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, на умовах і в порядку, визначених цим договором. Нерухомим майном є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Продавець гарантує і готов нести відповідальність, передбачену цим договором та законодавством України, нежитлове приміщення: є добросовісно ним придбаною, нікому раніше не проданою, не подарованою, не відчуженою іншим способом, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не переданою, під арештом, податковою заставою чи забороною на відчуження не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав, в тому числі речових чи претензій зі сторони третіх осіб немає; позбавлена недоліків, особливо прихованих недоліків, які Покупець не міг побачити при огляді квартири (оповзні, руйнування фундаменту, стін тощо). Продавець стверджує, що він висловлює волю всіх співвласників, що мають законне право власності або користування приміщенням і згоден нести відповідальність за їх дії (бездіяльність), які можуть привести до невиконання або неналежного виконання цього договору. Продавець стверджує, що у разі виникнення необхідності сплатити податок з доходів фізичних осіб зобов'язується сплатити зазначений податок до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири.
Згідно з п. 2 вказаного договору, продавець стверджує, що він згоден продати, а покупець стверджує, що він згоден купити зазначену квартиру за ціною 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень. Розрахунок відбуватиметься в гривнях. Ціну, вказану в п. 2.1 договору, покупець сплачує продавцю, в день підписання даного договору. Вартість нотаріального оформлення основного договору сплачує покупець. Оплату державного мита здійснює покупець. Внесок до пенсійного фонду сплачує продавець. Оплату довідок та інших документів необхідних для відчуження квартири здійснює продавець. Вартість проведення оцінки квартира сплачує продавець.
Згідно з п.5 попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року, до підписання цього договору, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав суму завдатку у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень, що складає повну вартість квартири. У випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов'язується повернути покупцю отриманий від нього аванс. Невиконанням договору є будь-який факт відмови однієї із сторін від підписання договору купівлі-продажу на визначених цим договором умовах; нез'явлення до нотаріуса у визначений час; або-невиконання договору купівлі-продажу, невиконання продавцем п. 3.1.5. - 3.1.9 цього договору. За достовірність чи справжність документів, необхідних для підписання основного договору, несе відповідальність особа, що їх надала.
Пунктом 6.1 попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року встановлено, що за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізніше 21.09.2013 року у приміщенні приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Відповідно до вимог ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Враховуючи невиконання відповідачем умов погоджених з позивачем, що викладені у попередньому договорі №2 від 21.08.2013 року, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду із відповідним позовом.
ОСОБА_1 виконав свої зобовязання узгоджені між ним та відповідачем, що викладено у п.5.1 попереднього договору №2 від 21.08.2013 року.
Доказів повернення ОСОБА_2 грошових коштів позивачеві, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 169, 212 215, 226 228, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 625 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти, які були передані за попереднім договором №2 від 21.08.2013 року у розмірі 1500000 (один мільйон пятсот тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.