Справа № 352/768/15-ц
Провадження № 22-ц/779/66/2016
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю апелянта ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Тисменицького районного суду від 06 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивував тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №014/0321/3/15213 від 13.05.2008 року, згідно якого банк надав боржнику кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США строком до 12.05.2018 року зі сплатою 14,50 % річних. Однак, позичальник не виконував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами, яка станом на 12.03.2015 року становить 55 363, 19 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 193 239, 29 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань, банк та ОСОБА_2 13.03.2008р. уклали договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., відповідно до умов якого відповідач виступив майновим поручителем в забезпечення вимог банку, що витікають з кредитного договору, укладеного з ОСОБА_5, та передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,1380 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та домоволодіння, загальною площею 186 кв.м., які знаходяться АДРЕСА_1 та належить йому на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно.

Просив звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, загальною площею 186 кв.м., цегляний житловий будинок, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та на земельну ділянку площею 0,1380 га, що належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності в цілому. За рахунок вартості предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Фідобанк» що випливають з умов кредитного договору №014/0321/3/15213 від 13.05.2008 року становить 55 363, 19 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2015 року становить 1 193 239, 29 грн. Визнати спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 06 серпня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 186 кв.м., цегляний житловий будинок, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Старолисецькою сільською радою 06.11.2006 року згідно рішення виконкому Старолисецької сільської ради №б/н від 18.10.2006 року, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 06.11.2006 року за реєстровим номером запису 795 та на земельну ділянку площею 0,1380 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності в цілому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Старолисецькою сільською радою 22.08.2006 року.

За рахунок вартості предмету іпотеки задоволено вимоги ПАТ «Фідобанк» що випливають з умов кредитного договору №014/0321/3/15213 від 13.05.2008 року становить 55 363, 19 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.03.2015 року становить 1 193 239, 29 грн.

Визнано спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Початкову ціну встановлено на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» судові витрати в сумі 3 654 грн.

Відстрочено виконання даного рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 06.08.2015р. залишена без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що з 15 березня 2010 року в банку виникло право на стягнення всієї кредитної заборгованості, та відповідно від цієї дати й розпочався перебіг трирічного строку позовної давності по вимозі про стягнення заборгованості за кредитним договором, який сплив 15 березня 2013 року. При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом 06 квітня 2015 року, тобто із значним пропуском позовної давності. Однак, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та не надав заяві про застосування строків позовної давності жодної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Зазначив, що суд не залучив до участі у справі позичальника ОСОБА_5, чим не сприяв повному та всебічному з'ясуванню всіх обставин справи, оскільки йому, як поручителю, невідомі всі умови кредитування, погашення кредиту, та дійсний розмір заборгованості по кредиту та відсотках.

Також вказав, що суд не перевірив чи зареєстроване обтяження його майна іпотекою, та чи дійсно позивач Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є правонаступником прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк».

Просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши апелянта та представника позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її частково обґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 303 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з невиконанням відповідачем основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, обґрунтованою є вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1380 га та домоволодіння, загальною площею 186 кв.м., які знаходяться в с. Старий Лисець Тисменицького району по вул. Садова, 58 і належать відповідачу, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», що виникли на підставі кредитного договору №014/0321/3/15213 від 13.05.2008 року в розмірі 55 363, 19 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 193 239, 29 грн., шляхом проведення прилюдних торгів вказаного предмета іпотеки, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_5 Ярославовичембуло укладено кредитний договір №014/0321/3/15213 від 13.05.2008 року, згідно якого банк надав боржнику кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США строком до 12.05.2018 року зі сплатою 14,50 % річних. (а.с.4-6).

Для забезпечення виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_2 13.05.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано відповідачем домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: цегляний житловий будинок, загальною площею 186 кв.м., зазначений в плані під літерою «А», що належить ОСОБА_2 на праві приватної особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Старолисецькою сільською радою 06.11.2006 року згідно рішення виконкому Старолисецької сільської ради №б/н від 18.10.2006 року, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 06.11.2006 року за реєстровим номером запису 795, вартістю 335 997,00 гривень, та земельну ділянку площею 0,1380 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Івано-Франківської області Тисменицького районуу АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності в цілому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Старолисецькою сільською радою 22.08.2006 року на підставі рішення 2 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради від 2 червня 2006р., зареєстрованого Тисменицьким районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № НОМЕР_3, експертною вартістю згідно звіту, складеного ПП «Інвест-Експерт» 08.05.2008р., 154 015,00 гривень. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами договору в сумі 422 474.00 гривень. (а.с.10-12).

В порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 12.03.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 55 363, 19 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 193 239, 29 грн. і складається із: 44 583, 23 долари США - основного боргу за кредитом; 10 779, 96 доларів США - заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках. (а.с.18-20).

27 жовтня 2014 року ОСОБА_2 було направлено повідомлення-вимогу про наявну заборгованість за кредитним договором і вказано на те що у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, банк буде змушений вжити заходів примусового стягнення суми заборгованості за кредитним договором відповідно до ст.ст. 22, 611, 623 ЦК України, шляхом звернення стягнення на майно, кошти та всі інші активи, що належать йому на правах власності, незалежно від способу їх набуття. (а.с.15-16).

Апеляційним судом витребувані відомості про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек предмету іпотеки, а саме домоволодіння та земельної ділянки, належних ОСОБА_2, що підтверджується витягом з відповідного реєстру. (а.с.155).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач намагався захистити свої права щодо повернення кредитних коштів, вимагаючи від ОСОБА_2 забезпечити виконання зобов'язання шляхом продажу предмета іпотеки та повернення коштів. На підтвердження цього факту суду надано дві заяви, подані ОСОБА_2 голові правління АТ «Ерсте Банк» 09 листопада 2010 року та 05 серпня 2011 року про те, що він зобов'язується погасити заборгованість за кредитним договором за рахунок реалізації у трьохмісячний строк домоволодіння та земельної ділянки. (а.с.152-153).

У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом 28 серпня 2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на іпотечне майно. ОСОБА_2 оспорено цей виконавчий напис і рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. 28 серпня 2012 року за реєстровим № 2276. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 15 серпня 2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації належного ОСОБА_2 нерухомого майна: домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1. Скасовано акт про проведені прилюдні торги предмета іпотеки від 05 вересня 2013 року. (а.с.159-166).

Із розрахунку заборгованості за кредитом, наявного у матеріалах справи виходить, що станом на 12.03.2015р. заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором становить 55 363, 19 доларів США, з яких основний борг - 44 583, 23 доларів США та відсотки - 10 779,96 доларів США. Останній платіж за кредитом ним здійснений 27.05.2014р. у сумі 10 570,36 доларів США, які зараховані на погашення процентів. (а.с. 18-20).

Крім того, у суді апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 363, 19 доларів США, з яких основний борг - 44 583, 23 доларів США та відсотки - 10 779, 96 доларів США. Заборгованість розрахована станом на 03.06.2014 року. Зазначене рішення набрало законної сили, звернуто до виконання, але не виконано, що підтверджується постановою державного виконавця про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження. (а.с.154-157).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним

чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» потека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (частина четверта ст. 631 Цивільного Кодексу України).

У ст. 11 вказаного Закону зазначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

В силу ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За приписами ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки передбачено у ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Так, за приписами цієї статті, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя.

Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Позивач по справі ПАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником прав та обов'язків «Ерсте Банк», що підтверджується статутом ПАТ «ФІДОБАНК» (а.с.21-27), отже зауваження апелянта про те, що позивач не має права вимоги, спростовані цим документом.

Судом апеляційної інстанції перевірено, відповідно до доводів апеляційної скарги, що обтяження майна, переданого в іпотеку, зареєстровано в порядку, передбаченому на час укладення договору іпотеки Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410, якою був затверджений та діяв Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек (втратив чинність 1 січня 2013 року), що дає право іпотекодержателю на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Судом встановлено, що строк дії договору на час звернення кредитора до суду не сплинув, договір діє до 12 травня 2018р., графік погашення кредиту встановлювався при укладенні договору, заборгованість за договором фактично почала утворюватися з 15.06.2009р. (а.с.8-9, 18-20), а з листопада 2010 р. позивач почав звертатися з вимогами про погашення заборгованості, які відповідач за іпотечним договором ОСОБА_2 визнавав 09 листопада 2010р. та 05 серпня 2011 року. 28 серпня 2012 року позивач, захищаючи свої права, звернувся до приватного нотаріуса про вчинення нотаріального напису, надалі з листопада 2013р. оспорювався нотаріальний напис та проведені у порядку виконання прилюдні торги аж до 10 жовтня 2014р., основне зобов'язання боржником не виконане.

Отже, за таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності щодо пред'явлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в цій частині доводи апеляційної скарги теж є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що у справу не залучено боржника у справі ОСОБА_5, не заслуговують на увагу, оскільки позивач вправі заявити позов окремо до майнового поручителя ( у даному випадку іпотекодавця) з огляду на ст. 11 ЦПК України, якою встановлено принцип диспозитивності, відповідно якої особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, та п. 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Однак, доводи апеляційної скарги про те, що суд не зазначив у рішенні складові розміру заборгованості є обгрунтованими, оскільки рішення в цій частині не у повній мірі відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, суду необхідно було зазначити і початкову ціну предмета іпотеки у грошовому виразі, яка, за відсутності інших даних, погоджена сторонами у договорі іпотеки у розмірі 422 474,00 гривень, і повинна бути зазначена у рішенні суду відповідно до вимог ст.ст. 38-39 Закону України «Про іпотеку». У цій частині, колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України виходить за межі апеляційної скарги, оскільки це впливає на правильність та законність судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає змін в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та невірно застосовані норми матеріального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути суму відстроченого судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 349, 50 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 06 серпня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 186 кв.м., цегляний житловий будинок, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Старолисецькою сільською радою 06.11.2006 року згідно рішення виконкому Старолисецької сільської ради №б/н від 18.10.2006 року, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 06.11.2006 року за реєстровим номером запису 795 та на земельну ділянку площею 0,1380 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності в цілому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Старолисецькою сільською радою 22.08.2006 року, за початковою ціною, погодженою сторонами у договорі іпотеки, у розмірі 422 474, 00 гривень, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором, укладеним між ним як фізичною особою та Закритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», № 014/0321/3/15213 від 13 травня 2008 року в розмірі 55 363, 19 доларів США (п'ятдесяти п'яти тисяч триста шістдесяти трьох доларів США дев'ятнадцяти центів), що еквівалентно 1 193 239, 29 (один мільйон сто дев'яносто три тисячі двісті тридцять дев'ять гривень двадцять дев'ять копійок) гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44 583, 23 доларів США (сорока чотирьох тисяч п'ятсот вісімдесяти трьох доларів США двадцяти трьох центів) та заборгованості за відсотками у розмірі 10 779, 96 доларів США (десяти тисяч семисот сімдесяти дев'яти доларів США дев'яноста шести центів).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму відстроченого судового збору у розмірі 3 349, 50 гривень за подання апеляційної скарги, який підлягає перерахуванню за такими реквізитами: отримувач - УДКУ у м. Івано-Франківську, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, банк отримувача - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) - 836014, рахунок отримувача - 0002, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк