Номер провадження: 22-ц/785/5662/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», ОСОБА_4 про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання договору фінансового лізингу № 001418 від 03.10.2015 року недійсним та стягнення коштів у розмірі 40 000 гривень (а. с. 3-5).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 03.10.2015 року між нею та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», в особі ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, підписано договір фінансового лізингу № 001418, предметом якого був автомобіль Hyundai Accent 2013 року випуску. На виконання умов зазначеного договору ОСОБА_3 03.10.2015 року перерахувала 40 000,00 гривень. Перераховуючи вказані грошові кошти, вона вважала, що частково сплачує за договором купівлі-продажу автомобіля за ціною у розмірі 199 000 гривень, як це було зазначено в оголошені про продаж автомобіля та підтверджено ОСОБА_4 при підписанні договору. Проте, всупереч домовленості, після здійснення платежу, позивачка виявила, що в п. 1.3. договору зазначено, що лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу (автомобіль) у власність та передати предмет лізингу лізингоодержувачу у користування, а не у власність та в п. 8.2. договору - вартість предмета лізингу, вписана сума у розмірі 17 467 доларів США з ПДВ, що в еквіваленті складає 400 000 гривень з ПДВ. Крім ціни, перед підписанням договору, ОСОБА_4 запевнила позивачку, що автомобіль буде переданий протягом трьох діб, але автомобіль не був поставлений у заявлений строк. На звернення до ОСОБА_4 було повідомлено, що про надходження автомобіля зателефонують, а за всіма питаннями необхідно звертатись до офісу ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» у м. Київ. Крім того, позивачка зазначила, що ОСОБА_4, з метою спонукання здійснити платіж у розмірі 40 000 гривень, навмисно ввела її в оману щодо предмета договору та суттєвих його умов ціни та строку передання автомобіля оскільки вона не мала наміру набувати автомобіль у користування, а підписувала договір з метою придбати автомобіль у власність на умовах зазначених в оголошенні про продаж. Згодом, через мережу Інтернет вона дізналася, що Лізингова компанія «ВАШ АВТО» діє шахрайськими засобами і багато людей зазнали шкоди від дій її представників. Вказане стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_3 сплачені 03.10.2015 року грошові кошти в сумі 40 000 гривень. В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487,20 гривень (а. с. 45-46).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 51-55).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає,

що апеляційна скарга представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 00407, відповідно до вимог якого лізингодавець зобов'язався придбати у власність предмет договору, а саме: автомобіль Hyundai Tucson GLS 4WD'12, та передати у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором (а. с. 6 - 12).

В цей же день ОСОБА_3 сплатила на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 40 000 гривень, що підтверджується квитанцією від 03.10.2015 року.

Даний договір був укладений у простій письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч. 2 ст. 806 ЦК України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - у можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, що відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого у лізинг майна.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів найму (оренди) та купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 1.7 договору, предмет договору передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмет а лізингу.

Проте, автомобіль ОСОБА_3 переданий не був.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що спірний договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, тому такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин породжує лише наслідки, які пов'язані з його недійсністю.

Отже, договір лізингу, укладений між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», не будучи нотаріально посвідченим у встановленому законом порядку, є нікчемним, а відтак грошові кошти, які отримані за договором, відповідач набув та зберігає без достатньої на то правової підстави, у звязку з чим зобовязаний повернути їх потерпілому за правилами ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Сплачені 03 жовтня 2015 року грошові кошти в сумі 40 000 гривень підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_3

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

ОСОБА_5