Справа № 510/1825/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі продажу від 17.05.1991р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 32 по вул. Садова в м. Рені.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що на підставі договору купівлі продажу від 17.05.1991р. відповідачу ОСОБА_2 належить ? частина житлового будинку № 32 по вул. Садова в м. Рені, а інша ? частина цього будинку належить ОСОБА_3 Фактично будинок поділений на дві квартири та встановлений порядок користування земельною ділянкою.

У 2004р. ОСОБА_2 подарував позивачу свою частку вищевказаного житлового будинку, безоплатно передав у володіння та користування обєкт нерухомості. Тоді ж позивач заселилась на житлоплощі вищевказаної частки будинку, з того часу мешкає там. Отже, з 2004 року по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє ? частиною житлового будинку №32 по вул. Садова в м. Рені, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги та ін. На момент фактичного укладення угоди дарування нерухомості позивач та власник не оформив її у письмовому вигляді та не засвідчили її нотаріально. Позивач неодноразово зверталась до ОСОБА_2 із проханням переоформити ? частини будинку відповідним чином, але кожен раз він запевняв її, що документи виготовлюються. Лише, у 2011р. за замовленням позивача був виготовлений технічний паспорт на будинок. За весь час володіння позивача частиною будинку, відповідач, як власник, не предявив до позивача жодних вимог про витребування будинку. У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на ? частину будинку, оскільки з 2004 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на нерухомість.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2004р. між нею та власником будинку фактично була досягнута домовленість про дарування ? частини житлового будинку № 32 по вул. Садова в м. Рені. Письмово та в нотаріальному порядку вони цю угоду не оформляли. Таким чином, з 2004р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє ? частиною житлового будинку, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивача частиною будинку, відповідач, як власник, не предявляв до позивача жодних вимог про витребування будинку, документів на нього, не брав участі у його утриманні та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_4 не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Співвласник будинку відповідач ОСОБА_3 також не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем ? частиною житлового будинку є добросовісним (тобто позивач вважає, що вона володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про дарування нерухомості), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачувала комунальні платежі за утримання будинком, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що ? частина житлового будинку цілком з законних підстав була передана у володіння та користування ОСОБА_1 внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на ? частину будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на ? частину житлового будинку № 32 по вул. Садова в м. Рені Одеської області.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.І. Дудник