Справа № 691/857/16-ц
Провадження № 2/691/429/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Орловецької сільської ради Городищенського району, Черкаської області, за участі у справі третьої особи - відділу Держгеокадастру у Городищенському районі Черкаської області, про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Орловецької сільської ради про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Городище (місце державної реєстрації смерті с. Орловець), Черкаської області помер ОСОБА_2 На день смерті останньому, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1, належало право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Орловецької сільської ради, Городищенського району, Черкаської області. Сертифікат на право на земельну ділянку (пай), виданий на ім'я ОСОБА_2 втрачений, про що нею подано оголошення до газети «Вісник Городищини», яке опубліковане ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 на день смерті проживав разом з нею, вів спільне господарство та перебував у неї на повному утриманні, що підтверджується довідкою Орловецької сільської ради від 02.11.2015 року № 1541. ОСОБА_2 не мав близьких родичів, які б мали право на спадкування першої та другої черги за законом. Оскільки, на день смерті ОСОБА_2, вона проживала разом з ним, та після його смерті вступила в управління належним йому майном, а отже є такою, що прийняла спадщину після нього. Коли вона звернулася до нотаріуса щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії через те, що вона не додала документів, які підтверджують її родинні стосунки з померлим та через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 Враховуючи вище викладене, просила суд: встановити факт, що вона перебувала на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, починаючи з 1990 року та до дня його смерті; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, право на земельну ділянку (пай), розташовану в адміністративних межах Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, що належала померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1, та який в даний час втрачено.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли листи, в яких вони просять справу розглядати у їхню відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає наступне.

Відповідно до чинного законодавства, судом розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У ст. 256 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом, до них зокрема відноситься встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Однією із позовних вимог позивача ОСОБА_1 є встановити факт, що вона перебувала на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, починаючи з 1990 року та до дня смерті останнього, що їй необхідно для виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тобто, у даному випадку, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати правила діючого на той час ЦК УРСР.

Згідно ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті.

Відповідно до п. 8 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2, повторно виданого 17.02.2016 року відділом державного реєстрації актів цивільного стану Городищенського РУЮ у Черкаській області, актовий запис № 60. За життя, останньому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1, належало право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Орловецької сільської ради, Городищенського району, Черкаської області.

В засіданні встановлено також, що з 1990 року до дня своєї смерті, ОСОБА_2 проживав разом з позивачем по справі ОСОБА_1 у будинку останньої по АДРЕСА_1.

У позовній заяві позивач стверджувала, що ОСОБА_2 перебував на її утриманні та посилалась на довідку виконавчого комітету Орловецької сільської ради № 1541 від 02.11.2015 року (яка знаходиться у матеріалах справи), згідно якої вона дійсно повністю утримувала ОСОБА_2 з 1990 року до дня його смерті -ІНФОРМАЦІЯ_1. В прохальній же частині позову, позивач вже просила встановити факт, що саме вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 протягом вище зазначеного періоду.

В судовому засіданні, позивач заявила клопотання про приєднання до справи ще однієї довідки, виданої виконавчим комітетом Орловецької сільської ради № 1807 від 02.09.20156 року (яка знаходиться у матеріалах справи), згідно якої ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки, через догляд за ОСОБА_2 ніде не працювала, то засобом до існування, як для ОСОБА_2, так і для ОСОБА_1 була пенсія ОСОБА_2 ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні померлого до дня його смерті.

Таку розбіжність позивач пояснила тим, що не розуміла значення слова «утримання», тому спочатку в позові писала, що ОСОБА_2 був у неї на утриманні, а в дійсності вона була на повному його утриманні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та те, що позивач доглядала за ОСОБА_2, зазначивши, що все це вони знають зі слів самої ОСОБА_1

Довідки виконавчого комітету Орловецької сільської ради суд оцінює критично, оскільки вони є повністю протилежними одна одній, а відтак з викладеного вбачається, що сільська рада не володіє достовірною інформацією щодо дійсних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а інформацію надає лише з слів інших осіб.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що ОСОБА_2 страждав на хворобу, яка дозволяла йому рухатись та обслуговувати себе, він не був прикутий до ліжка та не потребував постійного догляду, який би не давав можливості позивачу працювати. Крім того, позивач, на час проживання з ОСОБА_2 була працездатного віку (до 50 років). В судовому засіданні, ОСОБА_1 також посилалась на те, що не працювала в зв'язку з тим, що в селі не було роботи, проте жодного доказу цього суду не надала, як і не надала доказів того, що ОСОБА_2, під час проживання з нею, взагалі отримував якусь пенсію.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не було доведено, а судом не встановлено, що остання, на день смерті ОСОБА_2, була непрацездатною та перебувала на утриманні останнього і його дохід (пенсія) була основним і постійним джерелом засобів до існування позивача. Тому, позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Щодо вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_6, то суд вважає, що оскільки, останній заповіту не залишив, а правові підстави на спадкування за законом у позивача, на даний час, відсутні, позов у цій частині також до задоволення не підлягає.

Щодо визнання відповідачем позову, то суд вважає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову тільки за наявності для того законних підстав, тобто коли ці підстави встановлені зібраними у справі доказами. Виходячи зі змісту даної норми закону, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Враховуючи встановлені по справі обставини та приписи зазначеної статті, суд не може прийняти визнання позову відповідачем, оскільки воно суперечить закону.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 531 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У позовній заяві ОСОБА_1 до Орловецької сільської ради Городищенського району, Черкаської області, за участі у справі третьої особи - відділу Держгеокадастру у Городищенському районі Черкаської області, про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк. з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.11.2016 року.

Суддя В. О. Черненко