Провадження № 2-к/761/1/2016
У Х В А Л А

Іменем України

04 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Малинников О.Ф.,

при секретарі - Бєловій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти», -

в с т а н о в и в :

Заявник товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» м. Алмата Республіки Казахстан звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти».

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦПК України відповідне клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду було надіслано представником товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» м. Алмата Республіки Казахстан до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю.

В клопотанні представник товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» зазначив, що 28 травня 2014 року спеціалізований міжрайонний економічний суд м. Алмати постановив рішення (заочне) в справі №2-2076/14 про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas»до Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" щодо стягнення з Боржника заборгованості в сумі 4 000 (чотири тисячі) ЄВРО, що за курсом Національного Банку Республіки Казахстан на день винесення рішення суду (250,29 тенге) склало 1 001 160 (один мільйон одна тисяча сто шістдесят) тенге, а також 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) тенге державного мита.

Вказана вище заборгованість виникла внаслідок неоплати Боржником послуг, наданих Заявником за договором про надання юридичних послуг від 1 липня 2010 року, а саме - послуг з представництва інтересів Боржника у суді апеляційної інстанції у справі щодо оскарження рішення Податкового департаменту м. Алмата. В порушення умов договору ПАТ "Інститут транспорту нафти" не сплатило у встановлений договором 15-денний строк виставлений Заявником рахунок від 2 вересня 2010 р. на суму 4 000 ЄВРО.

Справа №2-2076/14 розглядалась уповноваженим судом Казахстану на підставі норм п.п.6 ч.2 ст.416 Цивільного процесуального кодексу Республіки Казахстан (оскільки виконання договору відбувалось на території Казахстану).

Відповідно до 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Надіслані судові повістки за адресою: м. Київ, вул. Артема, будинок № 60, одержувач Публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти», зазначене товариство за даною адресою знаходиться, повістки вручені адресату відповідно до чинного законодавства. Представником Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва надано письмові заперечення на дане клопотання, в якому він не погоджується щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення (заочного) спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14 про стягнення з них заборгованості. Зазначивши в своїх письмових запереченнях, що на його думку відсутній легітимний міжнародний договір щодо порядку визнання та виконання спірного рішення винесеного судом Республіки Казахстан, в зв'язку з тим, що на його думку порушений принцип взаємності іноземним судом. Так як Публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти» вважає, що Україна не є державою учасником СНД. Посилаючись на Положення «Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності» від 20.03.1992 року а саме на ст. 7 Угоди, відповідно до якої держави - учасниці СНД взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності тощо.

На думку представника Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти», яка викладена в його письмових запереченнях зазначено, що жодний документ, який надсилала сторона відповідача на адресу іноземного Казахського суду у чіткій відповідності до положень Цивільно - процесуального кодексу Республіки Казахстан взятий до уваги казахською стороною не був (заперечення, клопотання, скарги тощо) та був зневажливо проігнорований. В ухвалі від 08.07.2015 року про розгляд апеляційної скарги (додаток № 15) Казахський суд, зазначив, що апеляційна скарга на ухвалу від 10 листопада 2014 року (додаток №10) подана з порушенням строків на 7 (сім) місяців, хоча до самої апеляційної скарги ПАТ «ІТН» (додаток №11) було додано підтвердження про вручення документа Шевченківським районним судом міста Києва від 26.06.2015 року (додаток № 12), а сама апеляційна скарга була подана вчасно, крім того в цій же ухвалі було зазначено, що ПАТ «ІТН» це сплатив державне мито, хоча до апеляційної скарги було додане клопотання (додаток №13) про винесення казахським судом ухвали з точними реквізитами для сплати державного мита.

Також як зазначив представник ПАТ «ІТН» боржник був позбавлений належним чином захищати свої права та інтереси в суді Республіки Казахстан, так як спірне рішення від 28 травня 2014 року було прийняте заочно, незважаючи на залишену без задоволення заяву ПАТ «ІТН» про відміну заочного рішення (в порядку ст. 264 Цивільно - процесуального кодексу Республіки Казахстан) з проханням визнати причину неявки представника на судове засідання, що було призначено на 28 травня 2014 року поважною та винести ухвалу про відміну заочного рішення суду і відновити розгляду справи по суті в іншому складі суду.

Дослідивши матеріали клопотання та документи, що до нього додаються, вивчивши письмові заперечення представника боржника ПАТ «ІТН» суд вважає за необхідне задовольнити його з наступних підстав.

При вивченні письмового заперечення представника боржника Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" судом не встановлено порушень зазначених в ст. 396 ЦПК України, з яких були би у суді підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

З матеріалів справи встановлено що боржник публічне акціонерне товариства "Інститут транспорту нафти" був відсутній у судовому засіданні, але належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи із застосування процедури доручення про вручення судових документів, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи: Рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року набрало законної сили 26 листопада 2014 року; 14 квітня 2015 року спеціалізований міжрайонний економічний суд м. Алмати видав виконавчий лист для примусового виконання рішення від 28 травня 2014 року, в якому, зокрема, зазначено, що рішення підлягає виконанню з моменту набрання законної сили; на даний момент рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м.Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14 боржником не виконувалось і не виконано; місцезнаходження Боржника, за адресою: м. Київ, вул. Артема, будинок № 60, одержувач Публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти» знаходиться в Україні; предмет спору є таким, що підлягає розгляду за законами України; виконання рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі №2-2076/14 інтересам України не загрожує і не суперечить публічному порядку України; інші рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і на тій самій підстав судами (іншим органами) не виносились, вважаю вищезазначене рішення підлягає визнанню та виконанню в Україні.

Суд не може погодитись з запереченнями представника ПАТ «ІТН» про його посилання, що Україна не є державою учасником СНД, в зв'язку з чим боржник посилається на ст. 7 Угоди, відповідно до якої держави - учасниці СНД взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності тощо.

Згідно із ст. 7 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (СНД) від 20.03.1992 р., Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності.

Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав.

Аналогічні норми містяться в ст.ст.51-53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р.

Оскільки Україна та Республіка Казахстан є сторонами вказаних міжнародних договорів, норми щодо можливості виконання рішення компетентного іноземного суду на території іншої держави, розповсюджуються на ці країни. Відповідно, рішення компетентного суду Республіки Казахстан може бути виконано на території України.

Вважаю за необхідне визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14, яким передбачено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» заборгованість в сумі 4 000 (чотири тисячі) ЄВРО, що за курсом Національного Банку Республіки Казахстан на день винесення рішення суду (250,29 тенге) склало 1 001 160 (один мільйон одна тисяча сто шістдесят) тенге, а також 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) тенге державного мита (зазначивши суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали суду).

У відповідності до вимог ч. 8, ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва курс НБУ складає (1 Євро - 26,22 грн.), тобто стягненню підлягає 4 000 (чотири тисячі) ЄВРО, що за курсом Національного Банку України станом на 04.01.2016 року становить 104880 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп., а також 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) тенге державного мита, що за курсом Національного Банку України станом на 04.01.2016 року становить (1 тенге - 0,07 грн.) становить 1715 (одна тисяча сімсот п'ятнадцять) грн. 00 коп..

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 390, 392, 394, 396, 400 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 28 травня 2014 року по справі № 2-2076/14, яким передбачено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» заборгованість в сумі 4 000 (чотири тисячі) ЄВРО, що за курсом Національного Банку України на день винесення ухвали суду, а саме 04.01.2016 року становить (1 Євро - 26,22 грн.) 104 880 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп., а також 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) тенге державного мита, що за курсом Національного Банку України на день винесення ухвали суду, а саме 04.01.2016 року становить (1 тенге - 0,07 грн.) 1 715 (одна тисяча сімсот п'ятнадцять) грн. 00 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інститут транспорту нафти" (ідентифікаційний код 00148429, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, буд. 60) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Аequitas» (050000, Республіка Казахстан, м. Алмати, пр. Абая, 47, оф. 2) судовий збір в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп.

Ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: О.Ф. Малинников