Номер провадження 2/754/1493/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю секретаря Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» через представника звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги представник позивача мотивує наступним.

16.06.2009 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір страхування транспортних засобів №ОТР.102929, предметом якого є страхування автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1.

09.08.2010 року за участю автомобілів, марок «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 сталася ДТП, внаслідок обидва транспортні засоби були пошкоджені.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП.

10.08.2010 року страхувальник - ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу, у зв?язку з ДТП, яка є страховим випадком, відповідно до договору страхування №ОТР. 102929.

В 2011 році на підставі страхових актів та розрахунку суми страхового відшкодування позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника - ОСОБА_5 в розмірі 19 380 грн., що підтверджується відповідними дорученнями.

Позивач звернувся до ОСОБА_4 з регресною вимогою, запропонувавши йому в добровільному (позасудовому порядку) відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 19 380 грн., яку ОСОБА_4 так і не відшкодував позивачу, а тому виникла необхідність звернутися до суду.

Згідно ухвали суду від 24.02.2014 року ОСОБА_4 був виключений з кола відповідачів, у зв'язку зі смертю та залучені співвідповідачами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до останніх уточнень позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 19 380 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не з?явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з урахуванням останніх уточнень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надавала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 152).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, однак, заявив клопотання про розстрочку виконання рішення суду, у разі задоволення судом позовних вимог, мотивуючи тим, що є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, в підтвердження чого надав суду довідку від 17.10.2016 року №6576, видану Житомирським об'єднаним управління ПФУ в Житомирській області. Також зазначив, що зможе здійснювати виплати в розмірі 400 грн. в періоди з 10 по 15 число кожного місяця протягом 49 місяців. Також зазначав, що його батько ОСОБА_4 дуже погано бачив, що підтверджується медичними картками, які містяться в матеріалах справи. Керувати транспортним засобом його батько не міг, оскілько його зір складав 3%.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

04.12.2013 року позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди (в порядку регресу) (а.с. 1-2).

З матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що 09.08.2010 року о 14:50 год, по вул. Харківське шосе в напрямку вул. Тепловоїної, в м. Києві, ОСОБА_4, керуючи автомобілем, марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смугу руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 14).

Відповідно до копії звіту про оцінку колісного транспортного засобу №877/10 та додатків до нього, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_3, складає 16 020 грн. 52 коп. (а.с.15-25).

З копії наряду-замовлення №Шо-К-0959 від 25.11.2010 року вбачається, що потерпілим від ДТП ОСОБА_5 за виконання робіт з відновлювального ремонту автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_3 , було сплачено ТОВ «Шогун» 20 680 грн. (а.с. 26-27).

Відповідно до страхових актів, розрахунків страхового відшкодування до страхових актів, а також платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_5 - власнику автомобіля, марки «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_3, позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхове відшкодування в сумі 19 380 грн. (а.с. 29-34).

17.02.2014 року до суду надійшов лист П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого зазначено, що 27.12.2012 року в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №1633/2012 до майна померлого ОСОБА_4 За оформленням своїх спадкових прав із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись 27.12.2012 року - дружина померлого ОСОБА_2 та 16.05.2013 року - син померлого ОСОБА_1 Станом на 13.02.2014 року свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року визнано недійним шлюб, зареєстрований 22.09.2012 року, актовий запис №1146, у відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві між ОСОБА_4, та ОСОБА_2; визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідчений 30.10.2012 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської Державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1-1436; визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого 01.12.2012 року ОСОБА_4 право власності на 39/200 частин житлового будинку №7 по провулку Люботинського в м. Києві; визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого 01.12.2012 року ОСОБА_4 право власності на 195 кв.м земельної ділянки, що знаходиться у Дніпровському р-ні м. Києва по провулку Люботинського, 7 в м. Києві. (а.с. 126-129).

19.03.2015 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст.225 ЦПК України вказавши, що шлюб, укладений 22.09.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є недійсним на підставі ч.1 ст.40 СК України. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 130-134).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 року залишено без змін (а.с. 135-140).

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно приписів ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Згідно ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначеної процесуальної норми, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4, є його син ОСОБА_1 - співвідповідач по справі, а тому саме до нього переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, як того вимагають приписи ст. 1231 ЦК України.

Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що його батько ОСОБА_4 не спроможний був керувати транспортним засобом через вади зору, суд не приймає до уваги, оскільки Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2010 року встановлено, що саме ОСОБА_4 керував автомобілем, марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2. Дана постанова жодною стороною не оскаржувалась.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем через представника не було заявлено клопотання про виключення з кола відповідачів ОСОБА_2, вимоги позову підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 заявив відповідне клопотання, є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, а також зазначив, що зможе здійснювати виплати в розмірі 400 грн. в періоди з 10 по 15 число кожного місяця протягом 49 місяців, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та розстрочити виконання рішення за обставин, викладених у клопотанні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 217 ЦПК України, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191, 1231 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, НОМЕР_4, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 19380,00грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн., а всього суму в розмірі 19609 грн. 40 коп.

Розстрочити виконання рішення суду в сумі 19609 грн. 40 коп. на 49 місяців, зобов'язавши ОСОБА_1, НОМЕР_4, вносити на рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (р/р4127, в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) заборгованість рівними частинами в сумі 400,00грн. з десятого по п'ятнадцяте число кожного місяця, починаючи з листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: