АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/1217/14-ц
Провадження № 22-ц/792/75/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого судді Баса О.Г.,

суддів: Матковської Л.О.

ОСОБА_1А

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: прокурора Параскевича О.Г., представника відповідача ОСОБА_2 третьої особи ОСОБА_3 представника районної державної адміністрації ОСОБА_4, розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-/792/2374/15 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Хмельницької області та ОСОБА_3 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року у справі за позовом прокурора Деражнянського району в інтересах держави до Деражнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, ОСОБА_3, про визнання недійсними розпорядження та державного акту на право власності на землю.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року прокурор Деражнянського району Хмельницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави про визнання недійсними розпорядження Деражнянської РДА №313/2006-р від 30.08.2006 року про передачу у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства та виданий на його підставі ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 06.09.2006 року за № 13.

В обґрунтування цих вимог вказував, що на підставі оспорюваного розпорядження ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,5454 га на території Клопотівецької сільської ради для ведення фермерського господарства. Оскільки розмір земельної частки (паю) для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Клопотівці» становить 3,1 умовних кадастрових гектарах, а згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Клопотівецької сільської ради - 1,94 га, то Деражнянською райдержадміністрацією у порушення закону прийнято рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки площею понад норму, встановлену законом щодо безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати рішення місцевого суду через невідповідність висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вказує на те, що судом не було враховано докази, що свідчать про більшу вартість спірної земельної ділянки порівняно з вартістю земельної частки (паю). Попри повідомлення архівного відділу у червні 2014 року про відсутність розпоряджень щодо затвердження розміру середньої частки (паю) на території Клопотівецької сільської ради, 27.01.2015 року, після розгляду справи судом першої інстанції, до прокуратури району архівом надіслано копії цих розпоряджень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також просить скасувати рішення суду перщої інстації та задоволити позовні вимоги через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права які призвели до неправильного вирішення справи.

В засіданні апеляційного суду прокурор апеляційні скарги підтримав вказуючи на доведеність порушень допущених Деражнянською районною державною адміністрацією при передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 3,5454 га на території Клопотовецької сільської ради для ведення фермерського господарства. Що стосується пропуску строку позовної давності, то на думку прокурора цей строк не пропущено з огляду на те, що у вказаній справі прокурор є позивачем оскільки у визначеного державою органу, уповноваженого здійснювати функції конторолю за використанням та охороною земель відсутні повноваження на заявлення позову.

ОСОБА_3 підтримала апеляційні скарги з викладених у них мотивів.

Представник відповідача апеляційну скаргу вважав безпідставною, докази надані прокурором вважав не належними, а строк позовної давності пропущеним без поважних причин.

Представник Деражнянської РДА вважав апеляційні скарги такими що не підлягають задоволенню.

Представник Державної інспекція сільського господарства у Хмельницькій області правом на участь у розгляді справи в апеляційному суді не скористався.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що прокурором не доведено достатніми та допустимими доказами, що оспорювані розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації та державний акт про право власності на землю видані з порушенням закону, а саме: з перевищенням встановленої законом норми безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок.

Пунктом „а ч.1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Судом встановлено, що розпорядженням Деражнянської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 313/2006-р ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,5454 га із земель запасу державної власності за межами населених пунктів, що знаходиться на території Клопотовецької сільської ради для ведення фермерського господарства. 06 вересня 2006 року на підставі вказаного розпорядження ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, що зареєстрований 06.09.2006 року за № 13 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відповідно до розпорядження Деражнянської РДА від 18.03.2002 №61/2002-р «Про затвердження розміру середньої частки (пай) у колективних підприємствах» (а.с.154), розмір земельної частки (паю) для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Клопотівці» становить 2,84 умовних кадастрових гектари вартістю 14559 грн.

Згідно витягу з техдокументації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_5 від 07.08.2014 року (а.с.11-12) її вартість складає 37875,14 грн.

З наданого апеляційному суду розрахунку відділу Держземагенства у Деражнянському районі (лист № 9-2210-0.5-1314/2-15 від 28.05.2015 року, а.с.236-237), вартість середньої частки (паю), визначеної для членів СТОВ „Клопотовецьке на території Клопотовецької сільської ради станом на 01.01.2006 року становить 15053,26 грн.

Згідно проведеного 28.05.2015 року спеціалістом Державного земельного кадастру розрахунку (а.с.245), вартість земельної ділянки площею 3,5454 га, переданої у власність ОСОБА_5 станом на 01.01.2006 року становить 17213,63 грн., що перевищує вартість середньої частки (паю), визначеної для членів СТОВ „Клопотовецьке на 2160,37 грн.

Вказані дані свідчать про те, що при прийнятті оспорюваного розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку Деражнянською районною державною адміністрацією не було дотримано вимог ч.1 ст. 121 ЗК України щодо законодавчо встановленої норми безоплатної передачі у власність земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Прокурор звертаючись до суду з позовом прокурор посилаючись на п. 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» відповідно до якого, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, вважав що строк позовної давності ним не пропущено.

В засіданні апеляційного суду прокурор також вважав строк позовної давності не пропущеним з огляду на те, що у вказаній справі прокурор є позивачем і про порушення інтересів держави прокурор дізнався у червні 2014 року після звернення до прокуратури ОСОБА_3

Колегія суддів вважає ці аргументи такими що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлені на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст. 46 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-178цс15, 16 вересня 2015 року у справі за № 6-68цс15, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до заяви ОСОБА_3, земельна ділянка на території Клопотівецької сільської ради була надана їй у травні 2012 року, тому оскаржуваним розпорядженням Деражнянської РДА від 30.08.2006 року, передачею у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства та виданий на його підставі ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 06.09.2006 року її право не порушувалось.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що державі в особі її органів як субєктів владних повноважень не було відомо про розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №313/2006-р від 30.08.2006 року про передачу у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства та виданий на його підставі ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 06.09.2006 року за № 13. Відсутні дані і про те, що можливі порушення вимог ч.1 ст. 121 ЗК України щодо законодавчо встановленої норми безоплатної передачі у власність земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства допущені Деражнянською районною державної адміністрацією, держава в особі її органів як субєктів владних повноважень, у тому числі прокурор не могли довідатися.

Відповідно до розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації від 07.06.2006 року про надання згоди ОСОБА_5 на розроблення документації із землеустрою щодо виділення в натурі земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель за межами населених пунктів, що знаходяться на території Клопотовецької сільської ради, у розмірі земельної частки (паю ) визначеної для членів сільськогосподарського підприємства, розташованого на території вказаної сільської ради.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 просив виділити йому земельну ділянку у більшому розмірі ніж та на яку він мав право, чи вчинив будь-які інші дії для цього, тому колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_5 вправі був очікувати того, що земельна ділянка буде передана йому з дотриманням вимог закону, у тому числі щодо її розміру передбаченого ч.1 ст. 121 ЗК України. Встановлення після спливу строку позовної давності порушень вимог ч.1 ст. 121 ЗК України щодо законодавчо встановленої норми безоплатної передачі у власність земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства допущених Деражнянською районною державної адміністрацією при передачі у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_5 не можуть бути підставою для позбавлення його права спірну земельну ділянку. Тому підстави для задоволення позову прокурора були відсутні.

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не призвело до неправильного вирішення справи, а правильне по суті рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, то судове рішення місцевого суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Хмельницької області та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

Копія вірна

Суддя апеляційного суду Бас О.Г.

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа № 22ц-/792/75/16

Доповідач Бас О.Г. Категорія №47