АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1309/16 Справа № 201/1049/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ 27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Дніпропетровського державного

аграрно-економічного університету ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету Міністерства освіти та науки України, Міністерства освіти і науки, треті особи: ОСОБА_3, Територіальна громада в особі Дніпропетровської міської ради, Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, розпорядник Єдиного реєстру об'єктів державної власності в особі Фонду державного майна України про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у січні 2014 року звернулася до суду з позовом до ДДАЕУ та після уточнення позовних вимог просила зобов'язати відповідача розглянути її заяву про передачу квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність; зобов'язати ДДАЕУ звернутися до міністерства освіти і науки України з клопотанням про надання згоди на передачу квартири у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська; зобов'язати Міністерство освіти і науки України розглянути питання щодо надання згоди на передачу цієї квартири у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська; зобов'язати відповідачів звернутися з офіційним листом на ім'я міського голови Дніпропетровської міської ради з пропозицією щодо передачі квартири у комунальну власність територіальної громади міста, яку займає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ордеру № 130 серія Д від 28.11.2006 року /т.1 а.с. 2-7, 147-152, 157-162, т.2 а.с. 75-82, 116-120/.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2002 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який 06.04.2004 року був зарахований на посаду завідувача кафедри сільськогосподарських машин ДДАУ строком на п'ять років, а саме з 05.04.2004 року до 05.04.2009 року з наданням квартири згідно умов конкурсу.

03.11.2004 року з ОСОБА_3 було укладено трудовий контракт.

25.01.2005 року між ОСОБА_3 та Дніпропетровським аграрним університетом було укладено договір найму житла, відповідно до якого ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_1 на склад сім'ї з двох осіб, у тому числі на дружину ОСОБА_2 на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та ст. 52 ЖК України.

Вищевказана квартира, відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.2004 року, який посвідчений нотаріально, належить ДДАУ. Квартира складається з трьох кімнат, житлова площа - 41,1 кв. метри, загальна - 76,7 кв. метри. У грудні 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вселилися до цієї квартири.

28.11.2006 року виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_3 був виданий ордер на житлове приміщення на сім'ю з двох осіб, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2

04.02.2005 року ОСОБА_3, а 28.10.2005 року ОСОБА_2 були зареєстровані в цій квартирі.

26.08.2008 року наказом ДДАУ № 1610 ОСОБА_3 було звільнено з посади на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України по переводу для роботи на посаді виконуючого обов'язки ректора Уманського державного університету та дозволено ОСОБА_3 працювати за сумісництвом на 0, 25 ставки на посаді професора Дніпропетровського державного аграрного університету.

Наказом Міністерства аграрної політики України № 471 від 31.07.2008 року ОСОБА_3 було призначено виконуючим обов'язки ректора Уманського державного аграрного університету.

Наказом Міністерства аграрної політики України за № 3 -п від 08.01.2009 року ОСОБА_3 було призначено ректором Уманського державного аграрного університету.

Наказом Дніпропетровського державного університету за № 656 від 13.04.2009 року ОСОБА_3 було звільнено з посади професора Дніпропетровського державного аграрного університету кафедри сільськогосподарських машин за власним бажанням з 15.04.2009 року.

Наказом Міністерства аграрної політики № 79-П від 19.04.2012 року ОСОБА_3 звільнено з посади ректора Уманського державного аграрного університету, відповідно до п.1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2013 року було змінено підстави звільнення з п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України на п.8 ст. 36 КЗпП України.

Наказом Дніпропетровського державного аграрного університету за № 655 від 13.04.2009 року позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача архівом Дніпропетровського державного аграрного університету.

З 05.05.2009 року по 26.01.2012 року позивач працювала на посаді завідувача архівом Уманського національного університету садівництва, на цей час не працює.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року, яке є чинним, встановлено, що спірна квартира не є службовою, а ордер - безстроковий /т. 1 а.с. 31-32, 33-34/.

06.09.2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та надала усі необхідні документи, посилаючись на ст. 5 та ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але їй було відмовлено через відсутність дозволу відповідного суб'єкта управління майном, а саме Міністерства аграрної політики України.

Позивач зверталася до Міністерства освіти та науки України, Дніпропетровського аграрно-економічного університету, Фонду державного майна України з проханням передати їй квартиру у приватну власність або передати квартиру до комунальної власності, але результату не було.

Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, спірна квартира значиться за Дніпропетровським аграрним університетом і перебуває у державній власності.

Оскільки орган приватизації і в університеті і в Міністерстві відсутні, то єдиним шляхом для передачі позивачу квартири у приватну власність є передача квартири до комунальної власності, тому позивач звертається до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними, та посилається на те, що Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет не може бути належним відповідачем по даній справі, що вирішення цього питання знаходиться за межами компетенції університету, вимоги позивача щодо об'єкта державної власності суперечать закону, державному інтересу та не можуть бути проведені без відповідного дозволу органу управління державним майном.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, вирішено питання щодо судових витрат /т.2 а.с. 231-234/.

З рішенням суду не погодився ДДАЕУ, представник якого звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.3 а.с. 1-4/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню, відповідно до п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що 25 вересня 2003 року ДДАУ опублікував у газеті «Сільські вісті» оголошення про проведення конкурсу на заміщення посади завідувача кафедри сільськогосподарських машин, з наданням житла.

Наказом № 572 від 06 квітня 2004 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу завідуючим кафедрою сільськогосподарських машин, строком на п'ять років, з 05.04.2004 року по 05.04.2009 року з наданням квартири згідно умов конкурсу, а 03 листопада 2004 року з ним було укладено контракт /т.1 а.с. 10, 11/.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 22.11.2004 року та листом від 09.06.2004 року для забезпечення вищого навчального закладу високо - кваліфікованими науково-педагогічними кадрами, Міністерство аграрної політики України дало дозвіл Дніпропетровському державному аграрному університету на придбання університетом квартири за рахунок спеціального фонду для запрошення на роботу доктора наук, професорів /т.2 а.с. 101,102/.

21.12.2004 року Дніпропетровський державний аграрний університет укладає договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., реєстровий № 4690 / т.1 а.с. 12/.

25.01.2005 року між ДДАУ та ОСОБА_3 було укладено договір найму житла, та останньому було надано у користування трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п. 3.4 цього договору, наймач зобов'язався, при припиненні трудових відносин з наймодавцем звільнити житло і здати його наймодавцю в належному технічному і санітарному стані. Квартира складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 76,7 кв. метри, житлова площа складає 41,1 кв. метри /т.1 а.с. 16/.

28.11.2006 року Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було надано ордер на вищевказане житлове приміщення, на сім'ю з двох чоловік. Підставою надання ордера вказано - список працівників ДДАУ затверджений рішенням Жовтневого РВК від 17.11.2006 року № 843 /т.1 а.с. 17/.

Наказом № 471 від 31.07.2008 року Міністерства аграрної політики України ОСОБА_3 призначено виконуючим обов'язати ректора Уманського державного аграрного університету та дозволено йому працювати на постійній основі на 0,25 ставки професора кафедри сільськогосподарських машин ДДАУ /т. 1 а.с. 193/.

Наказом № 1610 від 26.08.2008 року ДДАУ, ОСОБА_3 з 28.08.2008 року було звільнено з роботи за ст. 36 п.5 КЗпП України - по переводу для роботи на посаді виконуючого обов'язки ректора Уманського державного аграрного університету. Одночасно, цим же наказом з 29.08.2008 року було дозволено ОСОБА_3 працювати за сумісництвом на 0, 25 ставки на посаді професора ДДАУ кафедри сільськогосподарських машин /а.с. 12/.

Наказом № 3-п від 08.01.2009 року Міністерства аграрної політики України ОСОБА_3 було призначено на посаду ректора Уманського державного аграрного університету Черкаської області та укладено з ним контракт троком на п'ять років з 08.01.2009 року до 08.01.2014 року /т.1 а.с. 25/.

Наказом № 656 від 13.04.2009 року ДДАУ ОСОБА_3, професора 0, 25 ставки за сумісництвом 15.04. 2009 року звільнено з роботи за власним бажанням - ст. 38 КЗпП України / т.1 а.с. 26/.

Наказом № 79-п від 19.04.2012 року Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3 було звільнено з посади ректора Уманського національного університету згідно п.1 ст. 41 КЗпП України та розірвано з ним контракт /т.1 а.с. 27/.

Позивач ОСОБА_2 посилається на те, що вона з чоловіком з 2005 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується штампами у паспорті та довідкою КПЖЕП «Перемога-сервіс» № 54 від 05.09.2013 року. У вересні 2013 року вона звернулася до ректора ДДАУ з завою про приватизацію квартири, до якої додала усі необхідні документи.

Листами від 17.01.2013 року та 01.10.2013 року їй було відмовлено у приватизації житла через відсутність дозволу відповідного суб'єкта управління майном, а саме Міністерства аграрної політики України, але вона з цим не згодна.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання ДДАУ вчинити певні дії, суд посилався на те, що спірна квартира була придбана за рахунок спеціального фонду для запрошення на роботу докторів наук та професорів, що протоколом спільного засідання профспілки та ректорату ДДАУ від 06.09.2006 року було ухвалено клопотання перед виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про закріплення спірної квартири за співробітником університету ОСОБА_3 на склад сім'ї з двох осіб, у тому числі і дружини ОСОБА_2, що позивач неодноразово намагалася вирішити це питання мирним шляхом, а саме зверталася з заявами про передачу квартири у приватну власність або передати квартиру до комунальної власності, але це результату не дало. Також суд першої інстанції критично оцінив відповідь Міністерства освіти та науки України від 24.04.2014 року про відсутність правових підстав для надання згоди на приватизацію спірної квартири та прийшов до висновку, що оскільки орган приватизації і в університетів і в профільному міністерстві відсутні, то єдиним шляхом для передачі позивачу квартири у приватну власність є передача квартири до комунальної власності.

Але з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватися у комунальну власність.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та п. 6 Порядку відчуження об'єктів державної власності, затвердженого Постановою КМУ № 803 від 06.06.2007 року відчуження майна здійснюється лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном.

Таким чином, відповідно до цього закону, ініціатива щодо передачі об'єктів житлового фонду у комунальну власність може виходити від органів управління цими об'єктами, тобто орган управління має право на таку ініціативу, а не обов'язок її реалізувати.

З матеріалів справи вбачається, що адміністрація ДДАУ у 2007 році зверталася до Міністерства аграрної політики України з пропозицією передати квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність, але їм було відмовлено в такій передачі та заборонено приватизацію цієї квартири /т.1 а.с. 63, 64/.

Відповідно до п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року № 485-р «Деякі питання утворення Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету» усі об'єкти державної власності, що перебували на балансі ДДАУ передані із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства освіти і науки України, а Дніпропетровський державний аграрний університет реорганізовано в Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет /т.1 а.с. 67/.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів не підлягають вилученню, а об'єкти технологічно пов'язані з об'єктами освіти і науки, що фінансуються з бюджету, не підлягають приватизації, перепрофілюванню та використанню не за призначенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» об'єкти освіти (майно закладів освіти) не підлягають приватизації.

Крім того, відповідно до акту приймання-передачі від 25.01.2014 року цілісного майнового комплексу Дніпропетровського державного аграрного університету Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства освіти і науки України, та інвентаризаційного опису основних засобів станом на 01.10.2013 року, спірна квартира знаходиться на балансі ДДАУ та входить до майнового комплексу /т.1 а.с. 109-115, 116/.

Університет, як державний навчальний заклад фінансується з бюджету, не є забудовником, не формує власного житлового фонду та не може самостійно створювати органи уповноважені на приватизацію державного житлового фонду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

За таких обставин, та враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року - скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого моменту суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.