АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5663/15-ц 22-ц/774/295/К/16
Справа №215/5663/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/295/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія № 32 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Петренко К.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 275600,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду - 20000,00 грн., а також судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги, що ОСОБА_2 звільнився з ПАТ «Кривбасзалізрудком» не у зв'язку із втратою професійної працездатності, а у зв'язку із досягненням пенсійного віку, маючи при цьому можливість вийти на пенсію раніше за Списком № 1, проте за власним бажанням продовжував працювати на підприємстві відповідача. Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 окрім підприємства відповідача працював 3 роки і 7 місяців на інших підприємствах, при цьому відповідач не повинен відповідати за шкоду, яка могла бути спричинена здоров'ю позивача іншими підприємствами. Також представник відповідача зазначив, протягом праці позивача на підприємстві відповідача, йому надавались пільги і компенсації за важкі умови праці та шкідливі умови тощо, отже на думку представника відповідача підстави для задоволення позовних вимог відсутні. При влаштуванні позивача на роботу, його було ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для його здоров'я, отже ОСОБА_2 свідомо погоджувався працювати в шкідливих умовах праці.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, загальний трудовий стаж ОСОБА_2 становить 38 років 3 місяці, з них більше 20 років він працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача по професії кріпильник.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 13 травня 2014 року ОСОБА_2 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозом: 1) радикулопатія полісегментарна попереково-крижова і шийна, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим, м'язово-тонічним і периферичним нейроваскулярним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу і періартрозу ліктьових суглобів (ПФС першого ст.), остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого ст.).

Висновком МСЕК від 23.09.2014 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності, при повторному переогляді 10.09.2015 року відсоток втрати працездатності та група інвалідності не змінились, наступний переогляд призначено на 01.09.2017 року (а.с.6-7).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 15 липня 2014 року (а.с.3-5) причиною професійного захворювання ОСОБА_2 стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання ОСОБА_2 робіт у шкідливих умовах праці, попри ознайомлення його з наявністю шкідливих умов праці під час працевлаштування і навіть після набуття ним права виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, не знімають з ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги щодо надання позивачеві різних пільг та компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, за час перебування ОСОБА_2 в трудових правовідносинах з відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дана обставина також не звільняє від зазначеного вище обов'язку роботодавця та його відповідальності за невиконання вказаних вимог закону, крім того, вказана обставина була врахована судом першої інстанції під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості нести відповідальність за шкоду, яка могла бути завдана іншими підприємствами на яких ОСОБА_2 працював окрім підприємства відповідача, не приймається до уваги колегією суду, у зв'язку з тим, що згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 липня 2014 року, встановлено, що професійне захворювання позивача виникло за обставин праці в ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки при його визначенні суд не врахував роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, та не врахував засад розумності, виваженості та справедливості

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача з 20000 грн. до 15000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2015 рокузмінити в частині розміру стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 20000,00 грн. 15000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: