15.11.2016 227/4333/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
за участю заявника ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті, -
Заявник звернувся до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він э родичем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Поспіне Пролетарського району міста Донецька. Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті від 15.11.2016 року № 911/15.32-24, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 (далі за текстом - Наказ).
Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть у відділі РАЦС.
Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 у м. Поспіне Пролетарського району м. Донецька, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Заявник ОСОБА_1. в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Допитана у судовому засіданні, в якості свідка гр. ОСОБА_3. пояснила, що заявник є її рідним братом, померла ОСОБА_2. є тещею заявника. З початку антитерористичної операції ОСОБА_1. та ОСОБА_2. переїхали до неї жити в АДРЕСА_1. ОСОБА_2. погано себе почувала та просила відвезти її в місто Моспіне Пролетарського району м. Донецька, тому ОСОБА_1. відвіз її в будинок АДРЕСА_2. ОСОБА_2. погано себе почувала та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свідок пояснила, що була присутня на похоронах на міському цвинтарі міста Моспіне.
Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, беручи до уваги показання свідка вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Як вбачається із довідки від 23.09.2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, гр. ОСОБА_1. є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання/перебування якої: АДРЕСА_1.
Заявник звертався до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті ОСОБА_2., але 15.11.2016 року йому було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній Наказом.
З наданої копії лікарського свідоцтва про смерть №85, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року Амбулаторією №5 м. Донецька-53, вбачається фіксування смерті гр. ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Поспіне Пролетарського району міста Донецька, Україна. Вказана копія лікарського свідоцтва про смерть видана закладом, яке розташоване на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.
Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть у відділі РАЦС.
У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
В судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 р. державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
За ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Згідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Надане заявником лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2., яке видано установою на тимчасово окупованій території України, суд керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вважає, що даний документ не є дійсним і не може створювати правових наслідків.
Між тим, суд приймає до уваги роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ст.257-1 ЦПК України викладені у листі від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також справах проти Молдови та Росії("Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilasku and Others v. Moldova and Russia), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, із врахуванням «намібійського винятку», приходить до висновку, що рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України, щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Отже, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, показання свідка, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті підлягають задоволенню.
Керуючись ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 10, 60, 212-216, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у місті Моспіне Пролетарського району міста Донецька, Україна.
У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 15 листопада 2016 року.
Повний текст рішення суду виготовлено 16 листопада 2016 року у нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко