РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/651/16-ц

01 листопада 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судового засідання Забейда А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АТ "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення збитків, завданих майну внаслідок ДТП, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: АТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 276960 гривню 71 копійку збитків завданих при ДТП за вини відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.03.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Toyota Land Gruser 200, номер державної реєстрації АА2197ВР. 28.05.2013 року відповідно до постанови Костопільського районного суду Рівненської області винним у скоєнні вищевказаної ДТП визнано відповідача ОСОБА_4 водія автомобіля марки Hyndai Santa fe, номерний державної реєстрації АІ2606ЕВ. При складанні протоколу про ДТП остнній повідом, що згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ-9037624 від 13.10.2012 року, його страховою компанією є АТ «Українська охоронно-страхова компанія» і що саме вона має відшкодувати кошти за пошкоджений автомобіль. 28.03.2013 року до вищезазначеної страхової компанії на прохання потерпілої ОСОБА_5 була подана заява про ДТП, яке сталося 26.03.2013 року. 18.04.2014 року до страхової компанії була надіслана копія постанови Костопільського районного суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП. Однак до цього часу ні страхова компанія, ні відповідач не відшкодували їй завданих збитків внаслідок ДТП. Керуючись статтями 386, 525, 526, 1188 ЦК України позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування їй збитків завданих при ДТП.

В поданих на адресу суду запереченнях ОСОБА_4 повністю заперечував проти задоволення позову. Обгрунтовуючи тим, що позовну заяву було подано зі спливом строку позовної давності, оскільки ДТП внаслідок, якого позивач зазнав збитків трапилося 26.03.2013 року, а позовну заяву до суду подано 28.03.2016 року, тобто з моменту ДТП до звернення з позовом до суду про стягнення збитків пройшло 3 роки. Також відповідач зазначив, що у матеріалах позовної заяви відсутні документи про оплату, зокрема товарні чеки, платіжні доручення, які б свідчили про те, які витрати понесла позивач на відновлювальні ремонти по автомобілю. Відповідач заперечив також, щодо того, що він є належним відповідачем, так як цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в АТ «Українсько охоронно-страхова компанія» згідно полісу № АВ-9037624 від 13.10.2012 року відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а згідно статті 22 цього закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоровю, майну третьої особи, також у відповідності до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Тобто збитки внаслідок ДТП (страхове відшкодування) підлягають стягненню з АТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позові, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував стосовно позовних вимог позивача з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, причини його неявки суду не відомі. 09.08.2016 року на адресу суду від представника АТ «Українська охоронно-страхова компанія» ОСОБА_6 надійшли пояснення по справі за № 313 від 05.08.2016 року, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 вважають обґрунтованими.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив той факт, що машина Toyona Land Gruiser 200, належна ОСОБА_3 була відремонтована нею в м. Заліщики Тернопільської області.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 26.03.2013 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем Hyndai Santa fe, номерний державної реєстрації АІ2606ЕВ по автодорозі Київ-Чоп не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення в попутний автомобіль Toyota Land Gruser 200, номер державної реєстрації АА2197ВР належний ОСОБА_3 Згідно постанови Костопільського районного суду № 564/1118/13-п від 28 травня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 124 КУпАП (а.с 5).

Встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження. Згідно звіту «Експерт-Авто» №0720 від 23.04.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Land Gruser 200, номер державної реєстрації АА2197ВР внаслідок пошкодження при ДТП, складає 338071, 55 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля (а.с. 10-12).

В судовому засіданні встановлено, що на ремонт автомобіля ОСОБА_3 витратила власні кошти в сумі 276960,71 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 59 від 12.01.2015 року (а.с. 15-17) та квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 67-94).

Судом встановлено, що дані кошти позивачу не були відшкодовані.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Заперечення позивача та його представника, щодо того, що ОСОБА_8 є неналежним відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Також, відповідачем в поданих запереченнях та його представником в судовому засіданні було заявлено, що позивачем було пропущено строк звернення з позовом до суду, оскільки з моменту ДТП до звернення з позовом до суду про стягнення збитків пройшло 3 роки.

В судовому засіданні представник позивача пояснили, що строк звернення з позовом до суду пропущено не було, оскільки подія відбулася 26.03.2013 року, так як 26.03.2016 року був вихідним днем субота, то останнім днем строку на звернення до суду із позовом був понеділок 28.03.2016 року, саме цього дня позовна заява була надіслана до Костопільського районного суду.

Згідно ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 260 цього ж кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього ж кодексу.

Так статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Згідно ч.5 цієї ж статті, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої позивач зазнала збитків трапилася 26.03.2013 року, тобто строк позовної давності закінчується 26.03.2016 року. Враховуючи те, що 26.03.2016 року була субота, тобто вихідний день, то останнім днем строку звернення з позовом до суду є понеділок 28.03.2016 року.

Згідно, поштового штемпеля на конверті позовна заява представником позивачки за довіреністю ОСОБА_1 була направлена до Костопільського районного суду 28.03.2016 року (а.с. 19).

Отже, строк звернення позову до суду позивачем пропущено не було.

Заперечення представника відповідача, щодо фальсифікації поданих позивачем квитанцій до прибуткового касового ордеру, суд вважає необґрунтованими і не доведеними.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягає до задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі понесені останньою на оплату судового збору в розмірі 2770 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», статтями 253, 254, 258, 1166, 1187, 1188 ЦК України, статтями 10, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АТ "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення збитків, завданих майну внаслідок ДТП - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 276960 (двісті сімдеся шість тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати понесені останньою на оплату судового збору в сумі 2770 (дві тисячі сімсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_9