Справа № 366/1358/16-ц Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/5408/16 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 15.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Лівінського С.В., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11945 грн. 79 коп.

Посилався на те, що відповідно до укладеного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 від 30.09.2012 року №б/н, відповідач отримав кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі,встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 31.03. 2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 11 945 грн. 79 коп., яка складається з наступного: - 496 грн. 38 коп. заборгованості за кредитом; - 7454 грн. 37 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; - 2950 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 545 грн. 04 коп. штрафу (процентна складова).

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року в позові відмовлено за пропуском строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що трирічний строк позовної давності, який встановлено ст.257 ЦК України, закінчився 30.09.2015 року.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з копії наданих позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг убачається, що між сторонами було укладено саме кредитний договір. КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2, кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» (а.с.7).

До Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач долучив: справку об условиях Кредитования с использованием кредитки «Универсальная», «55 дней льготного периода, извлечение из Условий и правил…(а.с.8-33).

Як убачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н, укладеного 30.09.2012 року між позивачем та клієнтом ОСОБА_2, станом на 31.03.2016 року існує заборгованість: 11 945 грн. 79 коп. (а.с.5-6), з яких: - тіло кредиту - 496 грн. 38 коп.; - нараховані відсотки - 7454 грн. 37 коп.; - нарахована комісія - 2950 грн.; - нараховані штрафи - 1045 грн. 04 коп.

Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач надав суду докази, а саме: Анкету - заяву від 30.09. 2012 року про приєднання ОСОБА_2 до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку,оскільки на документі мається його підпис, який ніким не оспорюється та не спростовується.

Також позивач надав Розрахунок заборгованості по договору від 30.09.2012 року, який представники відповідача не спростовують.

Рішення суду є незаконним, якщо воно ухвалене з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо суд:

а) не застосував закон, який підлягав застосуванню;

б) застосував закон, який не підлягав застосуванню; .

в) неправильно витлумачив закон.

Суд помилково застосував встановлену Законом позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами та на підставі ст.257, п.1 ч.2 ст 258 ЦК України та ч.4 ст.267 ЦК України, відмовивши в задоволенні позову.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частішою 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернулися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте, позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, що підтверджується наступним.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст.ст.629, 525, 612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачу надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну карту НОМЕР_1, строк дії котрої до 31.01.2016 року, в подальшому відповідачу за його заявою для обслуговування кредитного ліміту по кредитному договору від 30.09.2012 року видано відповідачу додаткову кредитну карт НОМЕР_2 зі строком дії до 30.06.2016 року, котра отримана відповідачем, що підтверджується випискою про рух коштів. А отже, позивач звернувся до суду 13.05.2016 року в межах позовної давності, оскільки кредитний договір діяв до 30.06.2016 року, що підтверджується квитанцією поштового відправлення.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору; картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу; а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давність як строк, у межах якого особа може звернулися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу.

Згідно з умовами Кредитного договору №б/н від 30.09.2012 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі 7 % від загальної заборгованості по кредиту; але не менше 50 грн. та в строки (з 20 по 28 число кожного місяця), визначені умовами кредитного договору щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок Боржника повернули весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку - погашення кожного чергового траншу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постановах від 9.03.2014 року по справі №6-14цс14, від 12.11.2014 року №6-167 цс14, постанові від 29.10.2014 року по справі №6-169цс14, а відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до розрахунку про заборгованість та виписки про рух коштів останній платіж Відповідачем внесений 12.09.2013 року на суму 50 грн. через касу Лук'янівського відділення (КЗОб) та відповідно частково погашена поточна заборгованість по кредиту, що відображено в розрахунку про заборгованість (стовпчик "Сума погашення за наданим кредитом"), і відповідно здійснено переривання позовної давності за ст.264 ЦК України.

Так як кредитним договором встановлено, що відповідач повинен був внести черговий місячний платіж до 28 числа місяця, то через невнесення на картковий рахунок (кредитну карту) чергового місячного платежу в зазначене число місяця, то виникає прострочена заборгованість. 31червня 2013 року відповідачем порушено умови зобов'язання та не внесено черговий щомісячний платіж по кредитному договору в розмірі 48 грн. 79 коп., що відображено в розрахунку про заборгованість стовпчик "Сальдо простроченої заборгованості за наданим кредитом" і від 01липня 2013 року починає збігати позовна давність з моменту порушення умов кредитного договору (ст.ст.251, 261 ЦК України) та виникнення права на позов, а тому позивач має право на стягнення заборгованості за період від 01.07.2013 року до 13.05.2016 року в розмірі 11945 грн. 79 коп.

Позивач має право на стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 11945 грн. 79 коп., оскільки звернувся до суду в межах позовної давності по стягненню чергових місячних платежів, котрі є самостійними зобов'язаннями, а кредитний договір діє до 30.06.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.11, ч.1 ст.15, ст.16 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки судом першої інстанції належним чином не досліджено право на стягнення заборгованості по чергових місячних платежах, котрі становлять самостійні зобов'язання в межах загальної позовної давності відповідно ст.257 ЦК України, і момент виникнення такого права на захист, то відповідно до ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позову істягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2012 року у розмірі 11945 грн. 79 коп. (одинадцять тисяч дев'ятсот сорок п'ять грн. 79 коп.), яка складається з наступного: 496 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 7454 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована) частина, 545 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова).

Також слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2012 року у розмірі 11945 грн. 79 коп. (одинадцять тисяч дев'ятсот сорок п'ять грн. 79 коп.), яка складається з наступного: 496 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 7454 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована) частина, 545 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893 грн. 80 грн. (дві тисячі вісімсот дев'яносто три грн.)

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: