У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Конотопської міської ради Сумської області про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання, за касаційною скаргою Конотопської міської ради Сумської області на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Конотопської міської ради Сумської області про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року з Конотопської міської ради Сумської області на її користь стягнуто 43 216,00 грн матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Позивач вважає, що оскільки рішення суд до цього часу не виконане, відповідач, відповідно до ст. 625 ЦК України, повинен сплатити на її користь інфляційні втрати у розмірі 23 261,00 грн та три проценти річних в сумі 1 500,00 грн за період з 03 грудня 2014 року по 11 листопада 215 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_6 24 761,25 грн інфляційних втрат, трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди та 1347,30 грн витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Конотопська міська рада Сумської області просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про стягнення 3 процентів річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що на правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджуються положення ст. 625 ЦК України.

Однак, з таким висновком судів першої та апеляційної інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_6 стягнуто 43 216,00 грн майнової шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Вказане рішення суду залишається невиконаним, що підтвердила представник відповідача, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Згідно наданого ОСОБА_6 розрахунку індекс інфляції за період з грудня 2014 року до жовтня 2015 року становить 23261,00 грн, три проценти річних за період з 04 грудня 2014 року по 11 листопада 2015 року - 1 500,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про відшкодування майнової та моральної шкоди відповідно до ст. ст. 1167, 1173 ЦК України, тобто між сторонами виникли деліктні правовідносини.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій, на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, вказаних вимог закону не врахували, не визначилися з характером спірних правовідносин, не звернули уваги на те, що спірні правовідносини виникли, у зв'язку з виконанням судового рішення про відшкодування шкоди, тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законним і обґрунтованим не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Конотопської міської ради Сумської області задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 січня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова