Справа № 522/7215/15-ц Провадження № 2/522/5839/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі її органу опіки та піклування, про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного 11.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, договору про відступлення права вимоги (цесії) - в частині зазначення померлого ОСОБА_5 набувачем прав та обов'язків на квартиру під АДРЕСА_1, яка є предметом даного договору, та про визнання, що набувачем прав та обов'язків за цим договором є він - ОСОБА_1, а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 30.01.2012 року померлому ОСОБА_5, та про визнання права приватної власності на вказану квартиру (а.с. 2-5, 122-123).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з метою придбання житла він в серпні 2011 року домовився в ОСОБА_2 про укладення з ним договору про відступлення вимоги (цесії) прав на квартиру під АДРЕСА_1, але у зв'язку з тим, що в нього існували певні складності у підтвердженні джерел доходів для придбання квартири та у зв'язку з тривалим та частим перебуванням за межами України, так як він працює за контрактами на судах іноземних судновласників, цей договір був оформлений на його батька ОСОБА_5, й в подальшому на ім'я останнього було оформлено свідоцтво про право власності на вказану квартиру, хоча насправді грошові кошти за оспорюваним договором про відступлення вимоги (цесії) від 11.08.2011 року були сплачені ОСОБА_2 ним та зароблені ним.

Ухвалою суду від 17 червня 2015 року, за клопотанням представника позивача, до участі у даній справі в якості співвідповідача була залучена ОСОБА_3 як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.58).

Крім того, ухвалою суду від 21 грудня 2015 року до участі у даній справі залучена Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі її органу опіки та піклування у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, для захисту прав і законних інтересів неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 90).

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтримали позов, а відповідач ОСОБА_3 визнала позов.

Відповідач ОСОБА_2 просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що в серпні 2011 року між ним і позивачем ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо укладання договору про відступлення права вимоги (цесії) на квартиру, яка будувалась за адресою : АДРЕСА_1, та при цьому вони погодили усі істотні умови цього договору, а також, що грошові кошти за цим договором були ним отримані він позивача ОСОБА_1 (а.с.76).

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради - Чечітко А.Ю. просив розглянути дану справу без участі представника Виконавчого комітету Одеської міської ради, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи (а.с. 119, 120).

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі її органу опіки та піклування не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею судової повістки (а.с. 150).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача ОСОБА_3, та допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 05 серпня 2011 року ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 підписали угоду про намір укласти договір відчуження об'єкту нерухомості (а.с.8-9), відповідно до п.п. 1, 4 якої ОСОБА_2 зобов'язався передати у власність, а ОСОБА_5 зобов'язався прийняти та оплатити об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 66 800 доларів США (а.с.8-9).

Відповідно до п. 2 цієї угоди, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 домовились укласти договір відчуження вищевказаного об'єкту нерухомості в строк до 12 серпня 2011 року (п.2 угоди).

11 серпня 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір про уступку вимоги (цесія), згідно з умовами якої ОСОБА_2 відступив, а ОСОБА_5 прийняв в повному обсязі право вимоги на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,0 кв.м. (а.с.110-112, 113).

Водночас суд бере до уваги, що вказані права на спірну квартиру належали ОСОБА_2 на підставі договору № 2 про уступку права вимоги (цесія) від 08 лютого 2007 року, укладеного ним з ОСОБА_12, який набув права на цю квартиру на підставі договору № 38 про інвестування у будівництво квартири в багатоповерховому 3-хсекційному житловому будинку по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 укладеного ним з Колективним підприємством «Одеська пересувна механізована колона № 8» 23 листопада 2005 року (а.с.102-105, 106-108).

23 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та Колективним підприємством «Одеська пересувна механізована колона № 8» був підписаний акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_1 (а.с.114).

Відповідно до виданої КП «Право» довідки про резервування адреси об'єкта нерухомого майна від 21 липня 2010 року за № 327210/1, було зарезервовано наступну адресу квартири: АДРЕСА_1 (а.с.115).

Згідно технічного паспорту на квартиру під АДРЕСА_1, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» станом на 12.08.2011 року, загальна площа цієї квартири складає 59,3 кв.м., а житлова площе - 33,7 кв.м.

На підставі вищевказаних договору № 38 про інвестування у будівництво квартири у багатоповерховому 3-х секційному житловому будинку по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 (блок секція № 2) від 23.11.2005 р., договору № 2 про відступлення вимоги (цесії) від 08.02.2007 р., договору про відступлення вимоги (цесії) від 11.08.2011 р., акту № 81 прийому-передачі від 23.10.2011 р., 30 січня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видане ОСОБА_5 свідоцтво про право власності (НОМЕР_1) на вказану вище квартиру (а.с. 101), на підставі якого 05.03.2012 року у встановленому законом порядку була здійснена державна реєстрація права власності на цю квартиру за ОСОБА_5, що підтверджується виданим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» Витягом про державну реєстрацію прав за № 33385718 від 05.03.2012 р. (а.с.18).

Також судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 20).

Як вбачається з копії спадкової справи № 5/2014 до майна померлого ОСОБА_5, заведеної 15 жовтня 2014 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_5, а неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є спадкоємцем за правом представлення померлого ОСОБА_5 При цьому, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Сегеченко А.М. (а.с. 29-44).

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що доводи позивача стосовно того, що 11 серпня 2011 року, у день укладання договору про уступку вимоги (цесія) між померлим ОСОБА_5 і відповідачем ОСОБА_2, позивач зняв зі свого банківського рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у сумі 61 686,90 доларів США, які, разом з іншими наявними у нього коштами були передані ним ОСОБА_2 у якості оплати вартості прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 66 800,00 доларів США за вказаним договором, - підтверджується роздруківкою руху коштів по рахунку позивача ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11-15, 127-132).

Крім того, доводи позивача стосовно того, що саме він проводів усі домовленості із продавцем ОСОБА_2 та сплатив йому обумовлену договором про уступку вимоги (цесія) від 11.08.2011 р. грошову суму, підтвердив сам відповідач ОСОБА_2, про що він зазначив у своєї адресованій суду письмовій заяві (а.с. 76), та не заперечувала в суді відповідач ОСОБА_3

Більш того, допитані судом свідки ОСОБА_15, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підтвердили, що зі слів самого позивача ОСОБА_1 та його померлого батька ОСОБА_5 їм відомо, що, по-перше, спірна квартира була придбана саме позивачем за зароблені ним грошові кошти ; по-друге, позивач, з огляду на свої постійні та тривалі перебування поза межами України, що пов'язано з тим, що він працює на судах іноземних судновласників, вирішив оформити цю квартиру на ім'я свого батька ОСОБА_5; по-третє, ремонт в цій квартирі був зроблений за зароблені позивачем кошти ; і, по-четверте, в цій квартирі ніколи не проживав батько позивача, оскільки мав інше житло. При цьому, свідок ОСОБА_15 також пояснив суду, що на початку серпня 2011 року позивач в його присутності зняв грошові кошти зі свого банківського рахунку в одному із відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Одеса, після чого вони разом поїхали до офісу, де в його присутності відбулося підписання оспорюваного договору про відступлення права вимоги (цесії) між ОСОБА_5 і ОСОБА_2

Той факт, що в період з 2007 року по 2014 рік позивач дійсно працював на судах іноземних судновласників, щорічно перебуваючи поза межами України до півроку, та що він не знаходився у рейсі станом на дату укладання оспорюваного договору про уступку вимоги (цесія) від 11.08.2011 р. між його батьком ОСОБА_5 і ОСОБА_2, повністю підтверджується довідкою ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна за вих. № 3726 від 12.02.2015 р. (а.с. 10(.

Як вбачається з листа ОСББ «Асташкінський» за вих.№ 167 від 20 січня 2016 року, з моменту прийняття цим об'єднанням на баланс будинку за адресою : АДРЕСА_1 цього будинку була та є зареєстрованою одна особа -ОСОБА_7 (а.с.140).

Той факт, що місце проживання ОСОБА_7 у встановленому законом порядку зареєстровано за вказаною адресою також підтверджується її паспортом громадянина України, який був досліджений судом у судовому засіданні та ксерокопія якого приєднана судом до матеріалів справи (а.с.139).

Також суд враховує, що з 20.03.2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновскому районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 20.03.2013 р. (а.с. 138).

Відповідно до наданих представниками позивача квитанцій, (а.с.133-137), оплата комунальних платежів за спірну квартиру в період 2012-2015 роки, тобто, як за життя ОСОБА_5, так і після його смерті проводилась позивачем та його дружиною - ОСОБА_7

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач довів в суді факт придбання ним спірної квартири (шляхом придбання прав вимоги щодо її передачі після завершення будівництва) за власні кошти на підставі договору про уступку вимоги (цесія) від 11.08.2011р., оформленого на ім'я його батька ОСОБА_5, а визнання позову відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є таким, що відповідає обставинам справи та таким, що може бути прийнято судом.

Також встановленим є той факт, що померлий ОСОБА_5 у спірній квартирі ніколи не проживав та не був зареєстрований, а проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою : АДРЕСА_3, що підтверджується показаннями допитаних судом вищевказаних свідків та матеріалами спадкової справи № 5/2014 від 15.10.2014 р. до майна померлого ОСОБА_5 При цьому, у спірній квартирі зареєстрована дружина позивача, яка разом з позивачем сплачувала комунальні послуги за користування нею ще за життя ОСОБА_5, робила разом з позивачем у квартирі ремонт.

Оцінюючи правовідносини між сторонами за оспорюваним договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11 серпня 2011 року, з урахуванням угоди про намір укласти договір відчуження об'єкту нерухомості від 05 серпня 2011 року, що передувала укладенню цього договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.08.2011 р., суд вважає, що цей договір за змістом відноситься до договорів купівлі-продажі майнових прав. Відповідно, суд застосовує до правовідносин за вказаним договором положення ЦК України щодо договорів купівлі-продажу.

Згідно частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Згідно пунктів 1.2. та 1.3. оспорюваного договору про уступку права вимоги (цесія) між від 11 серпня 2011 року, за цим договором до ОСОБА_5 перейшло право вимоги передачи спірної квартири.

Встановленим судом є факт внесення коштів за договором про відступлення вимоги (цесії) від 11 серпня 2011 року саме позивачем ОСОБА_1, а не його померлим батьком ОСОБА_5, який був формально вказаний стороною (набувачем прав) за цим договором.

Відповідно до статті 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (частина 1 статті 217 ЦК України).

Згідно частин 1 та 3 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи наведене, існують підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_5, в частині зазначення померлого ОСОБА_5 набувачем прав та обов'язків на квартиру, що будувалась за адресою : АДРЕСА_1, та визнання набувачем вказаних прав та обов'язків позивача ОСОБА_1

З огляду на це, правових підстав для видачі оспорюваного свідоцтва про право власності на вказану квартиру на ім'я померлого ОСОБА_5 не було, оскільки це право мав позивач по справі - ОСОБА_1 Відповідно, вказане свідоцтво має бути визнано недійсним.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З урахуванням наведеного, обґрунтованою є вимога позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру, так як дана вимога спрямована на поновлення його прав на цю квартиру, як особи, що набула права на неї за власні кошти.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії) від 11 серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4) та ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_4, виданий Теплодарським СВМ Центрального РВ УМВС України в Одеській області), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - в частині зазначення ОСОБА_5 набувачем прав та обов'язків на квартиру, що будувалась за адресою : АДРЕСА_1, - та визнати набувачем цих прав та обов'язків за вказаним договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11 серпня 2011 року ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ УМВС України в Одеській області 10.04.2000 р., ІПН : НОМЕР_6, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3).

Визнати недійсним свідоцтво про право власності (НОМЕР_1) на квартиру під № 6, видане 30 січня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_5, яким посвідчується, що квартира під № 6, яка в цілому складається з приміщень, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., відображених у технічному паспорті від 12.08.2011 р., та розташована у будинку АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ УМВС України в Одеській області 10.04.2000 р., ІПН : НОМЕР_6, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3) право приватної власності на квартиру під № 6, яка в цілому складається з приміщень, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., відображених у технічному паспорті від 12.08.2011 р., та розташована у будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2016 року.

Суддя Н.А. Ільченко