АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2485/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 25 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

08 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 19 липня 2015 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1, рухаючись у правій смузі руху автодороги Золотоноша-Черкаси-Сміла зі сторони м. Сміла у напрямку м. Черкаси, будучи неуважним, не стеживши за дорожньою обстановкою, не подавши сигнал покажчиком повороту або рукою до початку маневру, перед зміною напрямку руху та повороту ліворуч, завчасно не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виконав маневр лівого повороту, виїхав на смугу руху та роздільну смугу, допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6, та рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди.

Позивач стверджує, що згідно даних висновку експерта № 69 судової автотоварознавчої експертизи, складеної 03 вересня 2015 року судовим експертом автотоварознавцем, оцінювачем СПД ОСОБА_8, вартість матеріального збитку причиненому ОСОБА_6, як власнику автомобіля НОМЕР_3 складає 122 226 грн. 81 коп.

У звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_7 не була застрахована, 08 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про страхове відшкодування.

Однак, листом від 01 квітня 2016 року № 3/1-05-9170 страхове бюро відмовило у здійсненні йому відшкодування, оскільки МТСБУ не вбачає правових підстав для цього, посилаючись на п. п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вважаючи дану відмову незаконною, ОСОБА_6 звернувся до суду та просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 50 000 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що сам факт дорожньо транспортної пригоди, причини та обставини його настання встановлені вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року, тому вважає безпідставним посилання на неможливість страховика Моторного (транспортного) страхового бюро України встановити розмір заподіяної шкоди транспортному засобу. ОСОБА_6 просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, які зявилися в судове засідання, вивчивши заперечення відповідача на апеляційну скаргу, надіслані на адресу суду, з яких вбачається, що не визнається апеляційна скарга та відповідач просить розглядати справу без участі представника МТСБУ, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 19 липня 2015 року відбулася дорожньо транспортна пригода за участю належного позивачу ОСОБА_6 автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2 та автомобіля ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7

ОСОБА_7 близько 20.00 год., рухаючись у правій смузі руху автодороги Золотоноша Черкаси - Сміла зі сторони м. Сміла у напрямку м. Черкаси, в порушення вимог пунктів 2.3 б). 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, знаходячись на 54 км. + 390 м., не подавши сигнал покажчиком повороту або рукою до початку маневру, перед зміною напрямку руху та повороту ліворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виконав маневр лівого повороту, виїхав на ліву смугу руху та роздільну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль.

Під час здійснення кримінального провадження стосовно факту дорожньо транспортної пригоди, причин та обставин її настання, висновком експерта № 69 від 03 вересня 2015 року судовим експертом автотоварознавцем, оцінювачем СПД ОСОБА_8, визначено вартість матеріального збитку причиненому ОСОБА_6, як власнику автомобіля НОМЕР_3 під час дорожньо транспортної пригоди 19 липня 2015 року, що складає 122 226,81 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_7 не була застрахована, тому 08 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування.

Листом від 01 квітня 2016 року № 3/1-05/9170 МТСБУ відмовило у здійсненні відшкодування, оскільки відповідач не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6, посилаючись на п. п 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримати відшкодування від МТСБ України.

Відповідно до п. п. 41.1 ст. 41 цього Закону МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст.1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву.

За змістом ст. 33.3 Закону власники пошкодженого транспортного засобу зобов'язані зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих піp, поки його не огляне призначений страховиком представник (аварійний комісар, експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вимог закону МТСБУ було направлено аварійного комісара для огляду пошкодженого транспортного засобу, який 26 лютого 2016 року зявився для огляду пошкодженого транспортного засобу, проте оглянути його не зміг, оскільки на момент огляду позивач ОСОБА_6 не зберіг його у тому стані, в якому він був після дорожньо транспортної пригоди , так як автомобіль було продано. Вказане підтверджується листом позивача ОСОБА_9 від 26 лютого 2016 року - "Повідомлення, про те , що у звязку з реалізацією пошкодженого автомобіля (продажа) можливість представить його на огляд експерту не представляється можливим".

Таким чином, аварійний комісар, який з'явився для огляду пошкодженого транспортного засобу та подальшого визначення розміру шкоди надав повідомлення про неможливість дачі висновку, оскільки пошкоджений автомобіль на момент огляду продано. Отже, МТСБУ правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки як вбачається з матеріалів справи на момент огляду транспортного засобу в межах 10 робочих днів, позивач не зберіг свій транспортний засіб у тому стані, в якому він знаходився після ДТП.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_6, оскільки позивачем не дотримано вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_6 не зберіг належний йому пошкоджений транспортний засіб в такому стані, в якому він знаходився після ДТП до моменту огляду його аварійним комісаром, призначеним МТСБ України.

Зазначене унеможливлює для страховика - МТСБ України визначення заподіяної шкоди і відповідно до вимог ст. 37.1.3 цього Закону зазначене є підставою для відмови ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування.

У абз. 4 п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках ?МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Суд першої інстанції, керуючись нормами матеріального права, вірно відмовив у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_6 не виконав обов'язку щодо збереження транспортного засобу у тому стані, який існував після ДТП, пошкоджений автомобіль відчуджено до звернення до МТСБУ, що призвело до неможливості МТСБУ встановити розмір заподіяної шкоди, тому у МТСБУ були відсутні правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на вирок суду та висновок автотоварознавчої експертизи, якою встановлено розмір матеріальної шкоди, не дають підстав для задоволення позову і скасування рішення суду, оскільки позивачем не дотримано вимог закону щодо стягнення шкоди з МТСБУ щодо порядку отримання страхового відшкодування за рахунок МТСБУ, а винуватець дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_7 не висловлював згоди у вигляді письмової заяви та виконання обовязку, передбаченого ст. 33 вказаного Закону на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ .

Позивач має право звернутися з позовом до винної особи та стягнути з нього заподіяну шкоду.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, тому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :