Номер провадження: 22-ц/785/744/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () заборгованість за кредитним договором № 0 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер змінено на № ) від 10.07.2007 року, а саме за додатковою угодою: заборгованість за кредитом 518194 грн. 35 коп., заборгованість за відсотками 305373 грн. 84 коп.; за кредитним договором № 0: відсотки 15574 грн. 92 коп. Всього: 839143 грн. 11 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () судовий збір в розмірі 3441 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, вякій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та надала заяву про застосування строку позовної давності.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явилися, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74-77 ЦПК України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 10.07.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер змінено на № ). Згідно цього кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 74800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік, строком до 10.07.2017 року.

Станом на 24.09.2013 року ОСОБА_2 не виконала умови погашення кредиту і заборгованість склала 839143 грн. 11 коп., з них: За додатковою угодою: заборгованість за кредитом 518194 грн. 35 коп., заборгованість за відсотками 305373 грн. 84 коп.; За кредитним договором № 0: відсотки 15574 грн. 92 коп.

27.04.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_3 в забезпечення кредитного договору № 0 було укладено іпотечний договір. Згідно з умовами вказаного договору відповідач ОСОБА_3 передала в іпотеку до АКІБ «Укрсиббанк» нежитлові приміщення перукарні, загальною площею 33,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Встановивши вказані обставини справи та застосувавши названі норми права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка утворилася через неналежне виконання останньою умов погашення кредиту, а підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 33,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_3 відсутні, оскільки договір іпотеки укладений раніше ніж договір кредиту та укладений в забезпечення зовсім іншого кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та її заява щодо застосування строку позовної давності через те, що 19.04.2010 року ПАТ «Укрсиббанк» пред'явивши вимогу про повне дострокове повернення кредиту змінив строк виконання основного зобов'язання, є неспроможними з огляду на наступне.

За правилами, встановленими ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно частини першої статті 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд бере до уваги те, що рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2307цс15 від 02.03.2016 року , яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

З урахуванням вказаної правової позиції та того, що право вимоги до позивача перейшло лише в 2011 році, першу вимогу про дострокове повернення кредиту на адресу апелянта ПАТ «Дельта Банк» було направлено 24.09.2013 року, а до суду з позовом позивач звернувся 10.12.2013 року , ПАТ «Дельта Банк» не пропущено строку звернення до суду.

Несповіщення відповідачки у судове засідання на 14 липня 2014 року, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, у даному випадку, не є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову частково, в частині стягнення боргу з ОСОБА_2

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова