АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1002/16 Головуючий 1-ї ін-ї ОСОБА_1
Справа № 640/229/15-ц Доповідач Сащенко І.С.
Категорія договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за кредитним договором №CL- 700/1594/2008 від 21.03.2008 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16880,33 доларів США, що в еквіваленті становить 452387,24 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 907,28 доларів США, що в еквіваленті становить 24314,80 грн., пені у розмірі 1739962,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 21.03.2008 року між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CL-700/1594/2008. Відповідно до договору факторингу від 22.02.2013 року ПАТ «ОТП Банк» продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори. За вказаним договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права банку щодо права вимоги від ОСОБА_4 виконання зобовязання за договором.

За умовами кредитного договору від 21.03.2008 року банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 34700 доларів США з кінцевим строком їх повернення 25.03.2015 року, а позичальник ОСОБА_4 прийняла кредит та зобовязалася належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 перед позивачем за кредитним договором №CL- 700/1594/2008 від 21.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки №SR 700/1594/2008, відповідно до умов якого остання зобовязалася солідарно з ОСОБА_4 відповідати за повне та своєчасне виконання нею взятих на себе зобовязань.

ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 19.02.2015 року допустила заборгованість за тілом кредиту 16880,33 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - 907,28 доларів США, по пені 1739962,94 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL- 700/1594/2008 від 21.03.2008 року в сумі 576702,04 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16880,33 доларів США, що еквівалентно 452387,24 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 907,28 доларів США, що еквівалентно 24314,80 грн., по пені 100000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ТОВ «ОТП Факторинг у позові відмовити у повному обсязі.

При цьому посилається на: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем не доведено виникнення у нього права вимоги до відповідачів. Крім того ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущено строк для пред`явлення вимоги до поручителя, встановлений, ст.554 ЦК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення зявившихся осіб, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги банку частково, суд першої інстанції виходив з доведеності заборгованості позичальника перед банком та відсутності підстав для припинення поруки.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 21.03.2008 року між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CL-700/1594/2008, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 34700 доларів США з кінцевим строком їх повернення 25.03.2015 року (а.с.11-16).

Виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором №CL- 700/1594/2008 від 21.03.2008 року забезпечено договором поруки №SR 700/1594/2008, укладеним між банком та ОСОБА_5 Відповідно до умов цього договору ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання солідарно з ОСОБА_4 відповідати за повне та своєчасне виконання останньою своїх боргових зобовязань(а.с.29).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором , станом на 19.02.2015 року її заборгованість за тілом кредиту склала 16880,33 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - 907,28 доларів США, по пені 1739962,94 грн., що підтверджується детальним розрахунком.

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Посилання представника відповідача на те, що порука є припиненою у відповідності до ч.4 ст.559 ЦПК України судовою колегією не приймається.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк дії поруки договором не встановлено. Проте, у п. 4.2 договору зазначено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань у повному обсязі.

Відповідно до п.2.1 договору порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику. Боржник зобовязаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 23.03.2015 року.

Позов до боржника та поручителя предявлено 13.01.2015 року, тобто до настання строку виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором (а.с.85).

Безпідставним є і посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 грошові кошти у валюті не отримувала, оскільки розрахунки за купівлю автомобіля здійснювались у національній валюті у розмірі 170030 грн.

Дійсно, відповідно до платіжного доручення №1 від 21.03.2018 року з поточного рахунку ОСОБА_4 №0143, відкритого у ЗАТ «ОТП Банк» на поточний рахунок ВАТ «Завод ім.Фрунзе» було перераховано 170030 грн. в рахунок оплати кредитних коштів за автомобіль KIA SORENTO згідно договору №115-К від 19.03.2008 року (а.с.39).

Згідно п.2.3 вказаного договору розрахунки за товар здійснюються у національній валюті.

Проте, із кредитної заявки ОСОБА_4 вбачається, що вона просила видати кредит в розмірі 34700 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок №0143, відкритий у ЗАТ ОТП Банк на її ім`я (а.с.38).

Не заслуговують на увагу і доводи про недоведеність позивачем факту переходу до нього права вимоги до відповідачів, оскільки в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу кредитного портфелю та витяг з додатку 1 до цього договору (а.с.59-71).

Доводи про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо пені спростовуються розрахунком заборгованості, згідно з яким пеня розрахована за період з 19.02.2014 року по 21.01.2015 року, тобто в межах одного року до дня звернення до суду.

Власного розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування тверджень представника банку ОСОБА_4 та її представником не надано.

З огляду на викладене, рішення суду є законними та обґрунтованим, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді