АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкування за законом, визнання права власностіна частину квартири в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни , приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Гури Л.Б., ПАТ КБ " Приватбанк" про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

29.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкування за законом. В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_7, яка 23.09.2011 року склала заповіт, посвідчений приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області. За умовами заповіту все своє майно його померла дружина заповіла своїм сестрам ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позивач зазначає, що на час укладення заповіту 23.09.2011 року, його дружина тривалий час хворіла, а тому на момент складання заповіту, перебувала у такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з цим позивач просить визнати заповіт недійсним. Крім того вказує, що він як чоловік померлої є спадкоємцем за законом першої черги, а тому прохав суд визнати за ним право на спадкування за законом в порядку першої черги щодо спадкового майна ОСОБА_7 та визнати його право власності в порядку спадкування за законом в порядку першої черги на частку померлої ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У січні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому прохали визнати за ОСОБА_3право власності на ? частки спадкового майна після смерті ОСОБА_7 у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 в автогаражного колективі «Сади» по АДРЕСА_2 в м. Полтаві, на ? частини вкладу стандарт за № SAMDN 3322 від 17.06.2013 року на загальну суму 38164 грн. в ПАТ КБ «ПриватБанк» з відсотками, на ? частину земельної ділянки розміром 0,03 га, що розташована на території с. Писарівка, Писарівської сільської ради, садове товариство «Художник».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкування за законом, визнання права власностіна частину квартири в порядку спадкування за законом та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяни Володимирівни , приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Гури Л.Б., ПАТ КБ " Приватбанк" про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач за первісним позовом в зв'язку з чим подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано докази медичних працівників, які вказували, що ОСОБА_7 останнім часом не могла виражати власні наміри та бажання, постійно перебувала в емоційно нестабільному стані. Крім того зазначав, що судом під час розгляду справи безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про проведення повторної посмертної судово - психіатричної експертизи, незважаючи на те, що Акт судово - психіатричного експерта № 374 від 07.07.2015 року є необґрунтованим та не мав конкретного характеру.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині відмови у задоволенні первісного позову, апеляційним судом не переглядається рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним , суд першої інстанції виходив з того, щоОСОБА_7 на час складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 1985 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 НОМЕР_1 від 14.07.2014 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції / а.с. 14/.

08 серпня 2014 року за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Гурою Людмилою Борисівною відкрито спадкову справу на підставі заповіту ОСОБА_7 від 23.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Тетяною Володимирівною.

За умовами заповіту все своє майно ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2. ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідана не було вільним і не відповідало його волі.

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1247, 1248 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з пояснень приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Т.В., при посвідченні спірного заповіту нею було перевірено дієздатність осіб та було встановлено, що ОСОБА_7 хворіє, але вона усвідомлює і розуміє значення своїх дій та керує ними. При цьому вона погано говорила і погано володіла рукою, щоб підписати документ

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Заповіт дійсно посвідчено у присутності свідків у зв'язку з тим, що ОСОБА_7не могла сама підписати заповіт, оскільки погано володіла рукою., на її прохання заповіт був підписаний ОСОБА_10 в присутності свідків - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 / а.с. 36/.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п.16 постанови Пленуму ВС від 6.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст.225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст.225, ч.2 ст.1257 ЦК суд відповідно до ст.145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Частиною 6 ст.147 ЦПК передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з постановою ВС від 29.02.2012 №6-9цс12, висновки якого є обов'язковими для судів, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст.3 закону «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим законом та іншими законами.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 374 від 07.07.2015 року, проведеною Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. О.Ф.Мальцева ОСОБА_7 на час складання заповіту від 23.09.2011 року не страждала психічним розладом, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а виявляла ознаки психічного розладу у вигляді емоційно-лабільного /астенічного/ розладу органічного походження, який істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення свої дій та керувати ними в момент складання заповіту станом на 23.09.2011 року / а.с. 162-178/.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції відносно того, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України є обґрунтованими, оскільки він посвідчений уповноважною на те особою, волевиявлення заповідача було вільним, а підстави на які вказував апелянт не є істотними умовами для встановлення нікчемності заповіту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є припущеннями, не підтверджені доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: А.І.Дорош В.М.Триголов