Справа № 461/4888/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/864/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, -

встановила:

Оскарженим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не було взято до уваги те, що на даний момент позивач проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, а тому сплачувати аліменти у розмірі, що встановлений рішенням суду немає можливості. Крім того зазначає, що судом не враховано положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.05.2014 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у задоволенні даного позову про зменшення аліментів до розміру 1/6 частини із всіх видів заробітку щомісячно районний суд виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували важке матеріальне або сімейне становище та інші обставини, які б суттєво впливали на можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів виходячи з наступного.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином суд може змінити розмір аліментів при певних умовах.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_2 посилався на те, що він з січня 2015 року перебуває у іншому шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просив зменшити розмір аліментів з розміру 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно до розміру 1/6 частини із всіх видів заробітку щомісячно ( згідно його розрахунків з 3900 грн. до 2600 грн.).

Однак позивачем не доведено неспроможність сплати ним визначеного розміру аліментів.

Встановлено, що за січень 2015 року ОСОБА_2 сплатив аліменти в розмірі 2243 грн., в лютому 2015 року - 3251 грн. та в березні 2015 року 2099 грн.

Отже за вказаний період 2015 року, після його вступу в січні 2015 року в шлюб з ОСОБА_6, розмір аліментів є менший ніж вказує позивач та не становить 3900 грн.

Та обставина, що ОСОБА_2 з 24.01.2015 року перебуває у іншому шлюбі та разом з ОСОБА_6 несе витрати на утримання двох її неповнолітніх дітей, не може бути підставою для звільнення його від обовязку надання матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_9 у такому розмірі, який би забезпечував нормальні умови його життя та розвитку.

ОСОБА_6 отримує на утримання своїх дітей Катерини та ОСОБА_8 соціальну допомогу від держави, оскільки батько цих дітей помер.

ОСОБА_2 цих дітей не усиновив та в засіданні судової колегії пояснив, що ця соціальна допомога на утримання кожної дитини ОСОБА_6 становить 2880 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він та ОСОБА_6 сплачують заборгованості по кредитних картках, які вказані в поясненнях від 26.10.2015 року (а.с.63), судова колегія не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 не зобовязаний сплачувати заборгованості, які є в ОСОБА_6

Також з цих підстав не можуть бути прийняті до уваги і посилання ОСОБА_2 на те, що є щомісячні витрати на автомобіль ОСОБА_6 та на експлуатацію гаража в сумі 3500 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

З врахуванням наведеного та зарплат, які отримують ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.18,19,66), судова колегія прийшла до висновку, що не встановлено обставин, які дають підставу вважати зміну матеріального стану позивача, як платника аліментів, до такого рівня, що він погіршився на стільки, що не дає можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. З висновками суду, які ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, слід погодитися.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_10