Справа № 510/58/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2016 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Лиманської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її батькові ОСОБА_2 належало:

-домоволодіння № 19, розташоване по вул. Городня в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, що підверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок.

-земельна ділянка загальною площею 0,2500 га., розташована за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, с. Лиманське, вул. Огородна, 19, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196486 від 14.01.2010 р.

-земельна ділянка, згідно державного акту серії ЯГ № 938602 виданого Ренійською державною адміністрацією, реєстраційний номер 337.

На випадок смерті ОСОБА_2 розпорядився належним йому майном, 27.05.2009 року залишив заповіт на імя ОСОБА_3, 21.04.2012р. - помер. Наведена інформація відображена у довідці про право особистої власності на дім у зв`язку з оформленням спадщини № 1826 від 13.11.2015 р. Лиманської сільської ради. ОСОБА_2 вищевказаним заповідальним розпорядженням, розпорядився тільки частиною своїх майнових прав, а саме, заповідав ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, згідно державного акту серії ЯГ № 938602 виданого Ренійською державною адміністрацією, реєстраційний номер 337.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що неохоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

З вищевказаних обставин та враховуючи наведені норми законодавства, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на неохоплену заповітом від 27.05.2009 р. вищезазначене майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1, позивачка у справі, що підверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб останньої. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за законом) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, однак позивачка прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем, що підверджується довідкою Лиманської сільської ради, протягом строку встановленного для прийняття спадщини позивачка про відмову від спадщини не заявляла, отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, 19.12.2015 р. позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (належним чином оформлені правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок, оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку), на вказаний житловий будинок, земельну ділянку, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 19.12.2015р. Після смерті ОСОБА_2, це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну ділянку, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні, представник Лиманської сільської ради, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, пізніше подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_2 не було зареєстровано належним чином вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому на підвердження права власності на спадковий будинок за померлим ОСОБА_2, позивачка не змогла надати відповідний документ нотаріусу, також відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Зареєструвати це право після смерті спадкодавця є неможливим у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р., при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.Таким чином, згідно технічного паспорту від 13.08.2014 р., власником спадкового житлового будинку є ОСОБА_2, спадкодавець, після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначений будинок та на земельну ділянку, яку позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказний житловий будинок, земельну ділянку, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на :

-домоволодіння № 19, розташоване по вул. Городня в с. Лиманське Ренійського району Одеської області.

-земельну ділянку загальною площею 0,2500 га., розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Лиманське, вул. Огородна (Городня), 19, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196486 від 14.01.2010 р.

які належали ОСОБА_2, померлому 21.04.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник