У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2957/06

№ 4-с/183/25/16

20 травня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Юр'євої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

заявника ОСОБА_1,

представника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області, -

встановив:

25 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якої вказує, що 21 липня 2015 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області постановлена Ухвала, якою залишено без задоволення заявлені стягувачем вимоги. 23 лютого 2016 року апеляційна скарга Дніпропетровським апеляційним судом задоволена частково на його користь. Станом на день подання скарги начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ не виконано рішення, яке зазначено в Ухвалі від 23.02.2016 року. Строк на оскарження бездіяльності начальника ВДВС не є порушеним, оскільки бездіяльність є триваючим порушенням. На даний час йому не відомо про отримання ВДВС ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року , та ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 03.11.2014 року. Він вважає, що бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області у питанні виконання законних рішень є очевидною. У разі ухвали судового рішення у справі судового контролю, яким задоволені вимоги стягувача, начальник ВДВС повинен направити на адресу суду та стягувача письмове повідомлення, про виконання зазначеного судового рішення протягом місяця з дня одержання цього судового рішення. Наявність письмового повідомлення у матеріалах судової справи є належним і допустимим доказом виконання судового рішення державним виконавцем або іншими службовими особами ВДВС, а відсутність повідомлення - вказує на невиконання судового рішення цими особами. У начальника ВДВС було достатнього часу на витребування з суду відповідних ухвал, якщо ці ухвали ним не отримувались раніше. Процедура витребування відноситься до категорії службового обовязку зазначеної особи , якщо судове рішення не було отримано одразу після його оголошення і ця особо або її представник були присутні в судовому засіданні. У випадку коли судове рішення було отримано ВДВС, начальник ВДВС був зобовязаний діяти у порядку ст. 389 ЦПК України. Тривалість порушення з невиконання судового рішення в ухвалі від 23.02.2016 року складає більш ніж 50 днів. Матеріали виконавчого провадження не містять жодного повідомлення про виконання судових рішень.

Бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ носить завідомо протиправний характер, ним завідомо порушені і продовжують порушуватися вимоги закону.

Стан справ вимагає визнати бездіяльність начальника ВДВС неправомірною. Зобовязати начальника ВДВС повідомити суд та стягувача про виконання судового рішення від 23.02.2016 року протягом 10 днів з дня проголошення рішення за цією скаргою.

Заявник просить визнати бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ неправомірною. Зобовязати начальника ВДВС повідомити суд та стягувача про виконання судового рішення від 23.02.2016 року в строки встановлені ст. 389 ЦПК України. Повідомити орган ДВС вищого рівня та правоохоронні органи про випадки правопорушень з боку начальника ВДВС стосовне невиконання ним ст. 389 ЦПК України та вимог судових рішень у справах судового контролю.

Заявник в судовому засіданні підтримав свою скаргу в повному обсязі, дав суду пояснення, аналогічні вищевказаним.

Представник начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ скаргу не визнала, суду пояснив, що ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року не містить жодного зобовязального характеру, крім того на момент отримання ухвали суду вже була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2015 року і начальник не міг діяти в межах закінченого виконавчого провадження. Тому ухвала суду надійшла до ВДВС Новомосковського МРУЮ і була залучена до матеріалів закінченого виконавчого провадження. Ніяких дій стосовно даної ухвали суду начальник ВДВС здійснити не міг, ухвала була прийнята до уваги, що цією ухвалою визнано неправомірними дії начальника ВДВС.

Представник 194 понтонно-мостового загіну державної спеціальної служби транспорту в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення справи до суду не надав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи № 4-с/183/25/16, матеріали справи № 4-с/183/24/15, а також дослідивши в судовому засіданні виконавче провадження № 25829695, дійшов до наступного висновку.

Строк для звернення із скаргою до суду, встановлений ч.1 ст.385 ЦПК України, заявником не пропущено, оскільки не отримавши повідомлення про виконання ухвали суду апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року заявник не міг знати про порушення його права.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014р., у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК- про відкриття провадження у справі;статті 26,27,45 ЦПК- щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК- про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК- про судовий розгляд; глав 1,2 розділу V ЦПК- щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Частиною 1 ст. 386 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

У відповідності до положень ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються для проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадови особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року було скасоване рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2006 року, а позов ОСОБА_1 до 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту задоволений частково.

На виконання вище вказаного рішення суду за заявою стягувача ВДВС Новомосковського МРУЮ 04 грудня 2009 року відкрито виконавче провадження.

При огляді матеріалів цивільної справи № 4с/183/25/16, матеріалів цивільної справи №4-с/183/24/15 і виконавчого провадження №25829695, встановлено, що протягом з 2010 року по 2016 рік Новомосковським міськрайонним судом розглядались цивільні справи за скаргами ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Погорілого Р.С. і начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ неодноразово.

Аналіз вимог заявника і аналіз доказів, якими ОСОБА_1 підтверджує свою скаргу в даному судовому засіданні, свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржує неправомірність дій начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ, які вже були предметом судового розгляду і повторний розгляд з тих самих вимог не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб ДВС предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При розгляді таких скарг суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а уст. 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 року скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність виконуючого обовязки начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 задоволена частково. Суд визнав неправомірними дії виконуючого обовязки начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 в частині розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 липня 2014 року про відвід складу виконавчої групи. Визнана неправомірною бездіяльність виконуючого обовязки начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 в частині не направлення заяви ОСОБА_1 від 23 липня 2014 року про відвід складу виконавчої групи керівнику відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня, у відповідності до ч.4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження». Визнана неправомірною бездіяльність виконуючого обовязки начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 в частині не розгляду та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23 липня 2014 року.

Ухвала суду від 03.11.2014 року залишена без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року, ухвала набула законної чинності, в установлений законом строк ухвала суду була направлена до ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області

На виконання Ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 3.11.2014 року, яку залишено без зміни Ухвалою від 14.01.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ винесена постанова від 19 травня 2015 року.

Стосовно скарги заявника на невиконання начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області відповідно до Ухвали суду від 3.11.2014 року судом винесена ухвала від 21 липня 2015 року, яка в цієї частини залишена без змін Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року.

Тому повторний розгляд скарги заявника в цієї частині не можливо відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року - в частини відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 про не розгляд його заяви від 13 лютого 2015 року про невиконання судових рішень та заходів на виконання, а також про незалучення експертів для виконавчих дій скасована та постановлено в цій частині нову ухвалу. Суд визнав неправомірними дії начальника Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2015 року про невиконання судових рішень та заходи на виконання, а також про незалучення експертів для виконавчих дій.

Вступна та резолютивна частина ухвала суду апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року була отримана представником відповідача в суді апеляційної інстанції в той же день. В матеріалах справи за скаргою ОСОБА_3 № 4с/183/24/15 є розписка про отримання представником відповідача 23.02.2016 року копію вступної та резолютивної частини цієї ухвали.

З огляду справи № 4с/183/24/15 вбачається, що ухвала суду від 23.02.2016 року набула законної чинності і підлягає виконанню.

Як зазначено у цієї ухвалі начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_4 невиконані вимоги ст..ст. 6,11,13,42 Закону України «Про виконавче провадження» та останній взагалі ухилився від розгляду заяви скаржника, чим було порушено його права.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ніяких дій відносно заяви ОСОБА_1 від 13.02.2015 року начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_4 зроблено не було.

Відповідно до ст. 389 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

В матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення на адресу суду та стягувача щодо виконання ухвали суду від 23.02.2016 року від начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області.

В матеріалах виконавчого провадження також відсутнє письмове повідомлення щодо виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1,2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Аналогічні положення містить ст. 383 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 82,83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник ВДВС Новомосковського МРУЮ був зобовязаний вжити всі заході щодо не порушення прав та інтересів заявника.

Перевіривши матеріали виконавчого провадження № 25829695, суд встановив, що відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України начальник ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_4 був повинен направити на адресу суду та стягувача письмове повідомлення про виконання зазначеного судового рішення протягом місяця з дня одержання цього судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ не винесено повідомлення про задоволення чи відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 13.02.2015 року, та і не надано доказів, що скарга розглядалась в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», незважаючи, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року суд визнав неправомірними дії начальника Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2015 року про невиконання судових рішень та заходи на виконання, а також про незалучення експертів для виконавчих дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ в частині ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 13.02.2015 року до наступного часу, незважаючи на судове рішення від 23.02.2016 року є неправомірною. Направлення письмового повідомлення щодо виконання судового рішення від 23.02.2016 року протягом місяця з дня отримання цього рішення є обовязковим для начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ, тому суд вважає визнати бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_4 неправомірною. Суд вважає зобовязати начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ повідомити суд і стягувача про виконання судового рішення від 23.02.2016 року.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Суд не вбачає в діях (бездіяльності) начальника ВДВС Новомосоквського МРУЮ Дніпропетровської області ознак кримінального правопорушення, або ознак адміністративного правопорушення, тому скарга ОСОБА_1 в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 384 - 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ, - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_4 неправомірною. Зобовязати начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_4 повідомити суд та стягувача ОСОБА_1 про виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене протягом 5 днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні ухвали суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.І. Юрєва