Справа № 654/950/16-ц
Провадження №2-о/654/20/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Данилевич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа управління Державної міграційної служби у Херсонській області, про встановлення факту проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09.03.2016р. звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, вказавши, що в кінці серпня 1991 року сімя заявниці переїхала з Російської Федерації на постійне місце проживання в Україну, а саме до Кіровоградської області. З початку вересня заявниця разом із сестрою почали відвідувати дитячий садок радгоспу ім.Гагаріна в с.Бандурівка Олександрівського району Кіровоградської області. Батько заявниці з 29.10.1991 року влаштувався на роботу в радгосп ім.Гагаріна трактористом, мати з 12.12.1991 року поваром. Встановлення факту проживання в Україні станом на 13.11.1991 року необхідне для оформлення належності до громадянства України відповідно пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила заяву задовольнити, встановити факт її проживання на території України станом на 13.11.1991 року по теперішній час.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки згідно даних, які містяться в особовій справі УДМС про видачу посвідки на постійне проживання, батько заявниці ОСОБА_2 проживає в с. Бандурівка з 02 грудня 1991 року, мати заявниці ОСОБА_3 прописана на території Кіровоградської області з 02 грудня 1991 року. Крім того, під час подання заяви про оформлення посвідок на постійне проживання в Україні всі члени сім'ї, а також сама заявниця вказали, що прибули на територію України з Росії 02.12.1991 року. Зокрема, дата прибуття 02.12.1991 зазначена в посвідці постійного проживання в Україні.

Заслухавши пояснення заявниці, проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Пунктом 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215, передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Заявницею на підтвердження своїх вимог надано архівну довідку №58 від 21.01.2016 року, з якої вбачається, що її батько ОСОБА_2 прийнятий трактористом тракторної бригади №2 в радгосп ім.Гагаріна (с.Бандурівка Олександрівського району Кіровоградської області) з 29.10.1991 року; довідки виконавчого комітету Бандурівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №№ 59, 60, 61 від 21.01.2016 року про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 дійсно проживали без реєстрації в с.Бандурівка Олександрівського району Кіровоградської області по вул.Жовтнева, 2, з вересня 1991 року.

Також заявницею надано копію трудової книжки ОСОБА_2, згідно якої батька заявниці прийнято в радгосп ім.Гагаріна з 29.10.1991 року. Дата заповнення трудової книжки 11.03.1992 року.

Разом з тим, в довідці Бандурівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 710 від 19.08.2004 року зазначено інші відомості, зокрема про те, що батько заявниці ОСОБА_2 проживає в с. Бандурівка з 02 грудня 1991 року.

У військовому квитку серії МН № 1378939, виданого ОСОБА_2, проставлений штамп про зняття з військового обліку в Куйбишевському РВК Курської області 19.11.1991 року.

В паспорті громадянина колишнього СРСР матері заявниці - ОСОБА_3 проставлено штамп виписки з Курської області лише 28.11.1991 року. Вказаний факт вказує, що 28.11.1991 мати заявниці перебувала на території Курської області. Також, у паспорті проставлений штамп прописки на території України - 02 грудня 1991 року.

Дані докази спростовують твердження заявниці про те, що вона разом із сімєю постійно проживала в Україні станом на 13 листопада 1991 року, а тому відсутні підстави для задоволення даної заяви.

На підставі викладено та керуючись ст.ст.10,11,60,179,209,212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко