У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одеси

заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання нечинним та скасування наказу,-

Встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання нечинним та скасування наказу.

Позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про забезпечення позову в якій вона просить постановити ухвалу якою:

- призупинити дію наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 05.10.2015 № 327 «Про введення в дію організаційної структури філії «МПРС» до закінчення розгляду справи по суті.

- заборонити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» вчиняти будь-які дії, направлені та повязані із вивільненням працівників відповідно до цього наказу.

Заявник стверджує, що у випадку невжиття заходів забезпечення даного позову та безпідставної кардинальної зміни організаційної структури підприємства та дії керівництва ДП «АМПУ» повязані з введенням його в дію, створюються реальні умови, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та виконання філією «МПРС» своїх функцій. Тому заявник просив задовольнити вказане клопотання в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, заперечував проти задоволення вказаного клопотання в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухав позивача та представника відповідача, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вид забезпечення позову, про застосування якого просить позивачка, не передбачений в такій якості правилами частини 1 статті 152 ЦПК України, свідчитиме про упередженість суду на користь однієї зі сторін, а також про фактичне часткове вирішення спору ухвалою суду про забезпечення позову, що не може бути схвалене судом як таке.

Враховуючи, що при цьому, позивачем не надано жодних доказів щодо вчинення Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого виконання рішення суду, суд вважає заявлене клопотання належним чином не обґрунтованим та таким, в якому необхідно відмовити в повному обсязі.

Застосовуючи п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись правилами ст. ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання нечинним та скасування наказу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя