Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1061/16-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 27 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Товянської О.В.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулось в суд з даним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 15.08.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит в сумі 148000 грн., а з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5, з кожним окремо, були укладені договори поруки.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору і взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та не в повному обсязі вносить платежі, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом в сумі 149459 грн.61 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 143414,56 грн. заборгованості за кредитним договором №20.00.000229 від 15.08.2008 року, яка складається з 62966,30 грн. заборгованості за кредитом, 65187,47 грн. заборгованості за відсотками, 15260,79 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнуто в солідарному порядку, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 143414,56 грн. заборгованості за кредитним договором №20.00.000229 від 15.08.2008 року, яка складається з 62966,30 грн. заборгованості за кредитом, 65187,47 грн. заборгованості за відсотками, 15260,79 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В решті вимог позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постановлене рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526, 556, 651, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання за договором кредиту повинні виконуватись сторонами відповідно до умов договору, вимог чинного законодавства, звичаїв, ділового обороту.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») вправі вимагати розірвання договору, сплати основного боргу, процентів та пені у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за договором кредиту.

Виконання зобов'язань забезпечується, в тому числі, неустойкою (штрафом, пенею), якщо це передбачено договором.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 15.08.2008 року кредитного договору остання отримала кредит в сумі 148000 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 15.08.2008 року на вказану суму.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась погашати кредит рівними частками. Зокрема, договором передбачено сплату процентів за користування кредитом (а.с.14-23).

15 серпня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, з кожним окремо були укладені договори поруки, відповідно до умов яких останні поручалась перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором (а.с. 25-26).

Відповідно до п.4 вищевказаних договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1ст.543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зобов'язань перед ПАТ «ВТБ Банк» не виконала, внаслідок чого станом на 10.05.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 149459 грн.61 коп. що підтверджується наданим позивачем розрахунком боргу.

Таким чином, встановивши в сукупності з наявними матеріалами, що вказаний борг не погашений і в даний час існує (погашений лише частково), при цьому відповідачі не надали належні та допустимі докази на його спростування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, навівши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність судового рішення не впливають. На момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 усвідомлювала всі наслідки угоди та погодилась із всіма умовами договору про отримання коштів у вказаній сумі, про що свідчить її власний підпис.

Доводи скарги щодо припинення поруки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно п.1 договорів поруки поручителі поручалися перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором та будь - якими додатковими угодами до нього (в т.ч. що збільшують основне зобов'язання).

Таким чином, висновки відповідають обставинам справи.

При розгляді даної справи порушень судом норм матеріального та процесуального права не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді