ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1231/16-ц
Провадження № 2/210/799/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" листопада 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Куксенко О.В.

сторони, які беруть участь у справі: позивач: - ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії та уточнивши заявлені позовні вимоги просив суд визнати дії КПТМ «Криворіжтепломережа» не правомірними , зобовязати відповідача списати незаконно нараховану заборгованість , стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір та стягнути 30 000 грн. морально шкоди .

В обґрунтування задоволення заявлених позовних вимог позивач у позові зазначив , що в вересні 2009 року згідно поданої заяви і на підставі розробленого технічного проекту в квартирі позивача було відімкнене централізоване опалення , про що було складено відповідний акт , однак Відповідач продовжує проводити нарахування суми заборгованості , не зважаючи на той факт , що до квартири позивача не подається тепло , у звязку з чим Позивач , просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги та визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати здійснити списання суми боргу , яка на думку Позивача була нарахована не законно .

Позивач , який був присутнім у судовому засіданні , заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Окрім цього зазначив , що відповідно до вимог ст. 901 ЦК України , передбачено звільнення споживача від оплати послуг , у разі відсутності послуги або відмови від послуги , також посилався на вимоги ст. 383 ч. 2 ЦК України , згідно якої , якщо власник квартири може на власний розсуд здійснювати зміни в квартирі за умови , що такі зміни не будуть порушувати право власності інших квартир .

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував протии задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі та зазначив , що відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але при цьому відповідно до п. 25 Правил, якими визначено , що відключення споживачів здійснюється у порядку , що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства . Проте, з матеріалів справи вбачається , що у позивача відсутні документи , які передбачені Наказом № 4 , на підставі яких позивач мав право вчинити дії по встановленню автономного опалення , а тому зважаючи на підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, що свідчить про виконання послуг в розумінні п. 22 Правил № 630 та зважаючи , що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання .

Суд дослідивши матеріали справи , вислухавши пояснення учасників процесу , приходить до висновку , що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так , з матеріалів справи вбачається , що власником квартири № 32 в будинку № 50 по пр.. Гагаріна в м. Кривому Розі з 05 жовтня 1998 року є відповідно до Договору купівлі-продажу товарна біржа «Криворізька» ОСОБА_4 .

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа » та ОСОБА_2 не укладався, але, як свідчать матеріали справи, теплова енергія у квартиру позивача надавалась, тобто позивач та відповідач знаходяться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа ».

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила).

Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги)

В силу ч. 2 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг із теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил.

Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як вбачається з витягу з протоколу № 13 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 07.05.2009 року від 15 травня 2009 року позивач подав заяву про відключення від системи централізованого опалення, на що відповідачем була надана відповідь щодо порядку відключення від системи, а саме розгляду вказаного питання міжвідомчою комісією виконавчого комітету та виконання відповідних умов.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 152 Житлового кодексу України переобладнання жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. При цьому, вказані закони встановлюють лише загальні правила та визначають права та обов'язки суб'єктів правовідносин у сфері споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла, наявна копія одного ( титульного ) аркушу робочого проекту реконструкції системи опалення приміщення квартири в житловому будинку за адресою : вул.. Гагаріна , буд. 50, к. 32 , що не може слугувати допустимим доказом відключення квартири позивача між мереж централізованого опалення.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивач зобовязаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_2 має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч.3).

Таким чином, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4 ЦПК).

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

На думку суду позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки такий спосіб захисту як списання заборгованості за послуги з теплопостачання з особового рахунку в судовому порядку законодавством України не передбачений.

При цьому, наявність чи відсутність заборгованості встановлюється під час розгляду справи про стягнення такої заборгованості.

За таких обставин у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

З аналогічних підстав суд відхиляє доводи позивача щодо спричинення діями відповідача моральної шкоди, та відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, суд зауважує, що підставою для стягнення моральної шкоди є встановлення незаконності нарахваної суми заборгованості,враховуючи, що доводи про незаконність нарахування суми заборгованості за послуги теплопостачання до квартири позивача ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судоустрій», тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір за розгляд справи підлягає компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 8,11, 79, 88, 209, 212 - 215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2016 року.

Суддя: О. В. Чайкіна