Справа № 653/1517/15-ц
Провадження № 2/653/175/16
РІШЕННЯ

іменем України

26.01.2016 Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою с. Привільне Генічеського району Херсонської області по вул.. Насакиральська, 5 за набувальною давністю в обґрунтування якого вказує, що її чоловік ОСОБА_3 з 27 червня 2000 року є власником ? частини житлового будинку, розташованого по вул. Насакиральська, 5 в с. Привільне Генічеського району Херсонської області. Іншим співвласником вказаного житлового будинку був ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вказує позивач, починаючи з 1998 року ОСОБА_4 через свій похилий вік переїхав на постійне місце проживання до Запорізької області, а позивач через декілька років після його відїзду вселилася у належний йому будинок змінила замки, та почала користуватися належною йому часткою вказаного будинку, здійснювала поточні ремонти та відкрито ним користувалася. Вважаючи, що на даний час закінчився встановлений законом строк давнісного володіння та нею добросовісно набуто право власності на вищезазначене нерухоме майно, посилаючись на норми ст.344 ЦК України, звернулася до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові, додатково суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 з 2001 року проживає в частині житлового будинку, розташованого по вул.. Насакиральська, 5 в с. Привільне Генічеського району Херсонської області , який на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4. Вказує, що після свого переїзду до родичів в Запорізьку область, ОСОБА_4 права на користування та розпорядження своєю часткою будинку позивачеві не надавав, однак через тривалу відсутність осіб, які б проживали у його частині будинку, останній почав руйнуватися та ОСОБА_1 з метою недопущення його руйнування, почала здійснювати заходи щодо підтримки вказаної частки будинку в належному стані, шляхом проведення поточного ремонту та в подальшому вселилася до цієї частини будинку та почала його використовувати для проживання. Додатково вказує, що 2012 року позивачем вживалися заходи, щодо розшуку спадкоємців ОСОБА_4 з метою вирішення питання щодо відчуження частки, що належала ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства, однак розшук спадкоємців результатів не дав, а враховуючи давність володіння спірним майном та враховуючи добросовісність його набуття з урахуванням вимог ст.. 344 ЦК України, вважає що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області. Будучи належним и чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача як односельчанку. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком в ? частині житлового будинку по вул.. Насакиральска в с. Привільне Генічеського району Херсонської області. В іншій частині вказаного житлового будинку проживав літній чоловік. Приблизно з 2000 року позивач ОСОБА_1 почала використовувати належну йому частину будинку у власних цілях, оскільки вказана частина житлового будинку почала руйнуватися та перебувала у занедбаному стані. Як їй відомо, дозволу на вселення ОСОБА_1 ніхто не надавав та остання почала користуватися частиною будинку, що належав як їй на даний час відомо ОСОБА_4 самовільно.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача як односельчанку та вони разом працюють. Будучи далекою родичкою ОСОБА_4 на протязі чотирьох років приходила до його будинку для нагляду за ним. Вказує, що в подальшому позивач самовільно зайняла будинок та почала проводити в ньому поточні ремонти та використовувати його на свій розсуд. Вказує, що остання дійсно відкрито володіє ним та користується на протязі 10 років. Також пояснила, що домовленостей щодо відчуження вказаного будинку як їй відомо між позивачем та ОСОБА_4 при його відїзді та в подальшому не було.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача за довіреністю, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 22 січня 1993 року набув право власності на ? частину житлового будинку, розташованого по вул.. Насакиральська, 5 в с. Привільне Генічеського району Херсонської області.

Відповідно до договору дарування від 27.06.2000 року ОСОБА_3 набув право власності на іншу частину вказаного домоволодіння та спільно з ОСОБА_4 став власником будинку на праві спільної часткової власності.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що з 1998 року ОСОБА_4 виїхав на постійне місце проживання до Запорізької області та відповідно перестав користуватися належною йому частиною житлового будинку, розташованого по вул.. Насакиральська, 5 в с. Привільне Генічеського району Херсонської області, що підтверджено, зокрема показами свідків, поясненнями позивача, а також не заперечувався відповідачем.

В подальшому а саме 05 серпня 1998 року ОСОБА_4 в м. Нікополь Дніпропетровської області помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть АМЕ 757194.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, отриманою від Генічеської державної нотаріальної контори, інформація щодо звернення будь-яких осіб із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відсутня.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із вказаним позовом, в його обґрунтування посилається на те, що з 2000 року вона з метою недопущення руйнування частки будинку, що належала ОСОБА_4 здійснила там поточний ремонт та в подальшому почала використовувати належну йому частку житлового будинку на свій розсуд, та вважала себе повноцінним власником цього будинку. Оскільки на даний час користується будинком понад 10 років вважає, що є такою особою, яка набула право власності на нерухоме майно відповідно до ст.. 344 ЦК України.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року виникнення права власності, як набувальна давність, виникає при вирішенні юридичної долі так званого задавненого майна, власник якого пропустив позовну давність і не може повернути собі майно назад. Потреба у набувальній давності виникає, і у випадку придбання майна на законних підставах, коли власник втрачає необхідні докази свого статусу і проволодівши достатній час таким майном, не може довести своїх прав.

Умовами виникнення права власності за давністю володіння є:1) добросовісність; 2) відкритість; 3) безперервність: 4) тривалість володіння.

Тривалість володіння для виникнення права власності на нерухоме майно передбачає, що особа повинна ним проволодіти протягом 10 років.

Крім спливу набувальної давності, для виникнення права власності необхідним є факт державної реєстрації.

Для набуття права власності на нерухоме майно, перебігу строку набувальної давності не достатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Набувальна давність застосовується до випадків безтитульного володіння чужим майном.

В судовому засіданні позивачем та її представником не доведені обставини, які дають підстави вважати рішення суду завершальним юридичним фактом, що призводить до виникнення права власності у позивачки. Так позивачем не додано документів що підтверджували б її доводи, щодо безперервного проживання у спірному будинку /квитанції про сплату комунальних послуг, договори про водо, газо постачання, тощо/ та добросовісності його заволодіння/договору оренди, найму, купівлі-продажу та ін../ а також тривалості володіння /довідки з сільської ради про місце фактичного проживання, місце реєстрації/. При цьому позивач як і своєму позові так і в ході судового розгляду справи вказувала, що самовільно зайняла частину будинку що належав ОСОБА_4 та самовільно в нього вселилася, та їй було відомо про належність вказаного нерухомого майна іншій особі, оскільки нею вживалися заходи щодо розшуку власника будинку з метою його відчуження, тобто дії позивача при вселення у квартиру свідчать про відсутність добросовісності заволодіння майном, що суперечить положенням ст.. 344 ЦК України.

Суд вважає, що саме по собі користування спірним будинком з 2000 року не дає підстави для задоволення позовних вимог про набуття права власності на майно на підставі ст. 344 ЦК України.

За правилами ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачка та її представник не довели тих обставин, на які посилалися, як на підставу своїх вимог, не надали докази в обґрунтування своїх вимог, що є їх обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому судом створено всі умови для змагального процесу, розяснено представнику позивачки його права та обовязки, вказано на необхідність подання додаткових доказів, витребувано інформацію про смерть ОСОБА_4, а також відомості щодо наявності спадкоємців.

Відповідно до правової позиції Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітленої у постанові №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирiшеннi спорiв, повязаних iз набуттям права власностi за набувальною давнiстю, суди повиннi враховувати, зокрема, таке: володiння є добросовiсним, якщо особа при заволодiннi чужим майном не знала i не могла знати про вiдсутнiсть у неї пiдстав для набуття права власностi; володiння визнається вiдкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володiннi. Вжиття звичайних заходiв щодо забезпечення охорони майна не свiдчить про приховування цього майна; володiння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давностi.

Як вбачається з пояснень наданих позивачем в судовому засіданні, остання вказувала, що через певний проміжок часу після виїзду ОСОБА_4 із належного йому будинку, вона саме з метою недопущення руйнування його частки провела поточний ремонт його будинку, а в подальшому достовірно знаючи про належність останньому на праві приватної власності спірного майна, вселилася у будинок без достатніх правових на те підстав.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст.317,321,325,328, 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,розташованого в с. Привільне по вул. Насакиральська,5 Генічеського району Херсонської області за набувальною давністю відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя : Н.Б. Венглєвська