Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

за участі представника позивача - Бойко О.І.

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «АктаБанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням 11.05.2012 року кредитного договору з ТОВ «Еліт» №01-966/Т, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 3 000 000 грн., за умови сплати 22 % річних, відповідно графіку, зі строком повернення до 10.05.2013 року. В подальшому, між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Еліт» було укладено додаткові договори від 28.02.2013 року, 08.05.2013 року, 13.05.2014 року, якими було погоджено зміну розміру зобов'язань сторін, зокрема, суму виданого кредиту та розмір відсоткової ставки. В порушення умов договору позичальником не було виконано прийняті на себе зобов'язання, тому станом на 24.03.2015 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 496 555,13 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за відсотками - 10 137,38 грн., строкової заборгованості за тілом кредиту - 471 957,16 грн., строкової заборгованості за відсотками - 8 327,13 грн., пені по простроченій заборгованості по кредит у - 5 913,42 грн., пені по простроченій заборгованості по відсоткам - 220,04 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.05.2012 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №01-966/Т/1, а 08.05.2013 року та 13.05.2013 року додаткові угоди до договору поруки, у зв'язку зі зміною зобов'язання позичальника.

03.09.2015 року позивачем уточнено вимоги та остаточно позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №01-966/Т від 11.05.2012 року станом на 07.05.2015 року в сумі 12 180,12 грн., з яких 5830,03 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5913,42 грн. - пеня по простроченій заборгованості по кредиту, 436,67 грн. - пеня по простроченій заборгованості по відсоткам.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень та просив задовольнити уточнений позов, посилаючись на обставини, викладені у позові, а також письмових поясненнях на заперечення ТОВ «Еліт».

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме наявність боргу перед банком, проте у позові просив відмовити, оскільки договірні відносини передбачали право банку на списання коштів з рахунків ТОВ «Еліт» на погашення кредитної заборгованості, чого зроблено не було, не дивлячись на наявність на рахунку ТОВ «Еліт» необхідної для погашення заборгованості суми.

Заслухавши пояснення представників сторін. дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.526, 651 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11 травня 2012 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Еліт» укладено кредитний договір №01-966/Т, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу у строкове платне користування 3 000 000 грн., а відповідач зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом (22% річних) та повернути кредит у строк до 10.05.2013 року.

Відповідно до п.7.6 кредитного договору, банк має право здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника у разі настання строку погашення кредиту, сплати процентів, комісій, неустойки в порядку, передбаченому ст.11 цього договору, та з урахуванням особливостей розподілу погашення заборгованості за цим договором, встановлених п.3.11 цього договору.

Згідно з умовами додаткової угоди №1 від 28.02.2013 року, сторони домовились починаючи з 01.02.2013 року та до повного виконання зобов'язань по цьому договору, забезпечувати щомісячні надходження виручки від реалізації продукції (надання послуг) на поточні рахунки позичальника, відкритті у ПАТ «АктаБанк» у розмірі пропорційному кредитній заборгованості в загальному кредитному портфелі.

Додатковою угодою №2 від 08.05.2013 року погоджено продовження строку користування кредитом до 07.05.2014 року, а також збільшено розмір кредиту до 3 180 000 грн., відсоткову ставку зменшено до 21% річних.

Додатковою угодою №3 від 13.05.2014 року знову змінено розмір кредиту, а саме зменшено до 1 772 000 грн., збільшено відсоткову ставку до 28% річних, встановлено кінцевий строк повернення кредиту 06.05.2015 року .

11.05.2012 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №01-966/Т/1, за умовами якого ОСОБА_3 поручилась за виконання ТОВ «Еліт» прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором №01-966/Т від 11.05.2012 року.

У зв'язку зі зміною розміру зобов'язань позичальника ТОВ «Еліт», 08.05.2013 року між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, а 13.05.2014 року - додаткову угоду №2.

Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача ТОВ «Еліт» НОМЕР_1, ПАТ «АктаБанк» надано позичальнику кредитних коштів у сумі 5 452 000 грн. /а.с.8/

Згідно іншого розрахунку позивача, кредит було надано у сумі 3180 000 грн., заборгованість відповідача складає 12 180,12 грн., з яких 5830,03 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5913,42 грн. - пеня по простроченій заборгованості по кредиту, 436,67 грн. - пеня по простроченій заборгованості по відсоткам. /а.с.45-48/

Відповідно до виписки по особовим рахункам відповідача ТОВ «Еліт» за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року, залишок коштів на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «АктаБанк» складає 15 405,14 грн. /а.с.74/

Згідно виписки по рахунку відповідача ТОВ «Еліт» НОМЕР_2 в ПАТ «АктаБанк», наданої позивачем до письмових заперечень (а.с.98 зворот), станом на 28.04.2015 року на рахунку продовжувала обліковуватись сума 15 791,48 грн., що не включена в реєстр вимог кредиторів.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Еліт», оскільки позичальник визнає суму боргу 12 180,12 грн., то у телефонному режимі пропонувалось банку списання вказаної суми з рахунку НОМЕР_2, у зв'язку з чим, при впроваджені тимчасової адміністрації в ПАТ «АктаБанк» та порушенні процедури ліквідації банку, ТОВ «Еліт» не було заявлено кредиторські вимоги на суму 15 791,48 грн., з розрахунку на взаємозалік зустрічних вимог.

В свою чергу, представником позивача можливість взаємозаліку зустрічних вимог відкидається, оскільки списання коштів з інших рахунків позичальником на погашення кредиту є правом, а не обов'язком банку, на підставі постанови Правління НБУ від 16.09.2014 року ПАТ «АктаБанк» віднесено до неплатоспроможних та того ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (Фондом - надалі) запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк». В період введення тимчасової адміністрації позичальник самостійно здійснював погашення заборгованості по кредиту та відсоткам. 15.01.2015 року постановою Правління НБУ відкликано банківську ліцензію ПАТ «АктаБанк», а 16.01.2015 року Фондом прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АктаБанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Приходько Ю.В. Останній платіж був здійснений позичальником в період дії тимчасової адміністрації 15.01.2015 року в сумі 3390 грн. Після введення процедури ліквідації з 16.01.2015 року розпочалась процедура інвентаризації та оцінки майна банку, з метою формування ліквідаційної маси, до якої включається будь-яке нерухоме майно, кошти, майнові права та активи банку. В період дії ліквідаційної процедури здійснювати списання коштів з рахунків боржника ТОВ «Еліт» у ліквідатора право відсутнє, так як ці кошти входять до ліквідаційної маси і спрямовувати їх можна лише в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на погашення вимог кредиторів, які включені до затвердженого Фондом реєстру кредиторів ПАТ «АктаБанк». Згідно ст.49 вказаного Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. ТОВ «Еліт» правом на пред'явлення кредиторських вимог у встановлений строк не скористався, у зв'язку з чим його вимоги до ПАТ «АктаБанк» вважаються погашеними.

У силу ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1068 ЦК України у ч.ч. 1, 3, 4 передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка; банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Натомість, клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

У силу ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України № 576 від 16.09.2014р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Актабанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 16.09.2014р. прийнято рішення №90 про запровадження з 17.09.2014р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк". Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" було запроваджено строком на 3 місяці. а саме, з 17.09.2014р. по 17.12.2014р.; рішенням № 144 від 15.12.2014 термін її продовжено строком до 17.01.2015р.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на своєму офіційному сайті повідомив, що відповідно до Постанови Правління НБУ від 15.01.2015р. № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вкладників прийнято рішення від 16.01.2015р. №6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк" строком на 1 рік, яку 30.12.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 253 продовжено до 15.01.2018р.

З наданої представником позивача виписки по рахунку відповідача ТОВ «Еліт» НОМЕР_2 в ПАТ «АктаБанк», встановлено, що в період з 01.09.2014 року по 15.01.2016 року на рахунок відповідача надходили кошти, які в подальшому відповідач спрямовував на сплату за кредитним договором. 08.01.2015, 15.01.2015 року відповідачем з рахунку переведено 11342,31 грн. на сплату процентів за грудень 2014 року та 3390 грн. 18.02.2015 року на рахунок відповідача, ДП «Цегельний завод» згідно рахунку фактури за товар перерахував 10547,90 грн. Станом на 28.04.2015 року на рахунку продовжувала обліковуватись сума 15 791,48 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону (п.2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 по справі № 910/9232/14.

У зв'язку з тим, що до банку застосовано процедуру ліквідації, відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, які було опубліковано 22.01.2015р. в газеті "Голос України" № 10(6014), всі кредитори банку набули право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Так, чинним законодавством визначений перелік обов'язкових дій для включення кредитора(ів) до реєстру акцептованих вимог кредиторів, однією з яких, зокрема, є заявлення кредитором уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Згідно п. 4.23. Глави 4 Розділу 5 Положення „Про виведення неплатоспроможного банку з ринку" від 05.07.2012 р. № 2 уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей у газетах „Урядовий кур'єр" та „Голос України" відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно приписів ч.1 ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Статтею 602 ЦК України визначено правовідносини, у яких не допускається зарахування зустрічних вимог.

Так п.41 ч.1 ст.602 ЦК, передбачено, що зарахування зустрічних вимог є недопустимим за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, встановлених законом.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Цим законом передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно встановленої черговості та неприпустимість задоволення вимог кредиторів поза межами ліквідаційної процедури та не передбачено способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом поєднання боржника та кредитора в одній особі.

У п.22 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про зарахування зустрічних вимог коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог ст.ст.601-602 ЦПК України, ст.ст.92-96 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та враховувати, що цим законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Слід також зазначити, що між сторонами у справі існують різні зобов'язання, які повинні виконуватись відповідно до умов договорів, і наявність у них обов'язків один перед одним щодо сплати коштів не свідчить про поєднання боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно ст.11.1 Додаткової угоди №2 від 08.05.2013 року, на підставі ст.107 ЦК України сторони домовились, що позичальником з підписом цього договору доручає банку без згоди позичальника здійснювати списання коштів на суму заборгованості за цим договором з поточного рахунку позичальника НОМЕР_3, відкритого в ПАТ «АктаБанк» та/або з інших рахунків позичальника, що будуть відкритті ним в ПАТ «АктаБанк» після укладення цього договору.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Уповноважено особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що сторонами досягнуто домовленості щодо списання коштів на погашення заборгованості без окремої на те згоди позичальника, і позивач, не дивлячись на запроваджену Тимчасову адміністрацію, а також призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, мав можливість скерувати кошти, які надійшли на рахунок НОМЕР_3 вже в період тимчасової адмінстрації, на погашення заборгованості у сумі 12 180,12 грн., чого не зробив з власного розсуду, тому підстав вважати, що бездіяльністю відповідачів порушуються права позивача не має, а відтак, в порядку ст.3, 15 ЦПК України в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Актабанк» - відмовити в повному обсязі.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова