АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1584/15-ц Номер провадження 22-ц/786/257/16Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі: Лимар О.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Відродження» в особі представника ОСОБА_2

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Відродження» до ОСОБА_5, третя особа реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції про визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року у задовленні позову ПАТ «Відродження» відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що місцевий суд помилково зазначив часом закінчення строку дії договору оренди землі 23 липня 2015 року, оскільки моментом укладення договору є 17 вересня 2009 року, коли сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору і підписали його, а не 23 липня 2010 року, коли відбулася його державна реєстрація. У звязку з чим вважає, що лист-повідомлення відповідача від 20 липня 2015 року був направлений після встановленого законом строку на відмову від поновлення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 176717, виданим 17 вересня 2009 року, ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянку, площею 2, 79 га, яка розташована на території Петриківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарно сільськогосподарського виробництва /а.с. 11/.

17 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Відродження» (з 18.04.2011 року ПАТ «Відродження») було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 2, 79 га для вирощування сільськогосподарських культур, того ж дня складено Акт приймання передачі обєкта оренди, вказаної земельної ділянки загальною площею 2, 79 га /а.с. 6-8, 14/.

23 червня 2015 року ПАТ «Відродження» надіслало ОСОБА_3 повідомлення про намір скористатись своїм переважним перед іншими особами правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Запропоновано зявитись за адресою: вул. Жовтнева, 33/2 с. Петракіївка, для підписання договору оренди землі на новий строк /а.с. 15-16/.

20 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до директора ТОВ «Відродження» з заявою, відповідно до якої відповідач не бажає підписувати договір оренди на новий строк /а.с. 44/.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Відродження», суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмовляючи у поновленні договору оренди землі після закінчення його дії, відповідач скористався своїм правом вільно розпоряджатися своєю власністю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає підстави припинення договору оренди землі, серед яких, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 33 Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, після повідомлення 23 червня 2015 року ПАТ «Відродження» про намір скористатись своїм переважним перед іншими особами правом на укладення договору оренди землі на новий строк, в межах встановленого терміну, 20 липня 2015 року, ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою про відмову у поновленні договору оренду землі.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач скористався своїм правом відмовитись від поновлення договору оренді землі з ПАТ «Відродження», після закінчення строку його дії, виявивши бажання самостійно обробляти земельну ділянку, що належить йому на праві власності.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків місцевого суду, що строк дії договору оренди землі закінчився 23 липня 2015 року, а не 17 вересня 2014 року, колегія суддів вважає, такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин), договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Статтею 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, зокрема, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Пунктом 43 Договору оренди землі від 17 вересня 2009 року встановлено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір оренди землі від 17 вересня 2009 року, був зареєстрований у Хорольському районному відділі Полтавської РФ Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 липня 2010 року за № 566 /а.с. 8/.

З урахуванням наведених положень законодавства, колегія суддів, вважає, що моментом укладення договору про оренду землі від 17 вересня 2009 року, слід вважати момент його державної реєстрації, а саме 23 липня 2010 року.

Згідно з п. 8 Договору, договір укладено на 5 років /а.с. 6/.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку, що строк дії зазначеного договору закінчився 23 липня 2015 року, а тому лист орендодавця ОСОБА_3Г, в якому останній повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати договірні відносини з ВАТ «Відродження», отриманий позивачем 20 липня 2015 року, на думку колегії суддів, є належним повідомленням орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренду землі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі та судом було правильно встановлено характер правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального і процесуального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Відродження» в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1