АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1166/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/1314/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю ОСОБА_1 та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду від 29 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - Борщівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Борщівського районного суду від 29 вересня 2016 року у задоволенні вищезазначених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначила, що суд безпідставно відмовив їй у встановленні порядку користування земельною ділянкою пропорційно до частки у праві власності в будинку, оскільки позивач вправі претендувати на виділення їй такої частини земельної ділянки і згідно висновку земельно-технічної експертизи можливим є встановлення такого порядку користування земельною ділянкою за існуючої забудови.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що будинок був трьохквартирним і у 2003-2005 роках ОСОБА_2 набула у власність квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (на підставі угод про їх відчуження у її користь), які в подальшому, у 2005 році, були об'єднані у чотирьохкімнатну квартиру НОМЕР_2 загальною площею 98,4 кв.м. Площа квартири, яка належить ОСОБА_1 є значно меншою, і згідно довідки БТІ їх частки у будинку становлять 62/100 та 38/100, а тому відповідно до цих часток сторони мають право на користування прибудинковою територією, яка рішенням Борщівської міської ради №221 від 18 березня 2005 року передана у спільну сумісну власність мешканців будинку. Вказане рішення ОСОБА_2 не оскаржувала.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що мешканці будинку, в тому числі і його сім'я, у 1993 році приватизували квартири, два сусіди віддарували свої квартири ОСОБА_2 і після цього прибудинкова територія передана була їм у спільну сумісну власність. Зі сторони запропонованої йому експертом земельної ділянки існує підпірна стіна висотою 1,5 м, яка відображена у висновку експерта і на цій земельній ділянці знаходиться три підвали, які виступають над рівнем ґрунту на 50 см. Запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою передбачають надання ОСОБА_2 у користування існуючого заїзду, що позбавить його можливості заїзду у гараж. ОСОБА_2 має дерев'яний гараж, який знаходиться перед їх господарськими будівлями і не відображений у висновку експерта на схемі земельної ділянки. Із-за нерівної поверхні прибудинкової території та малих відстаней влаштувати заїзд в гараж з іншої сторони (протилежної) неможливо, оскільки рівень ґрунту за підпорною стіною і за гаражем на 1,5 м вище ніж рівень заїзду. Між ними склався порядок користування прибудинковою територією, згідно з яким заїзд перебуває у їх спільному користуванні, а земельна ділянка за підпорною стіною використовується ними спільно як грядки. До будинку, з часу його побудови, існує один заїзд.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 62/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а співвласником іншої 38/100 частини будинку є ОСОБА_1 Оскільки ними не досягнуто згоди щодо порядку користування закріпленою за будинком земельною ділянкою площею 0,0985 га, просила, виходячи з часток у праві власності в будинку, виділити їй у користування 0,06107 га земельної ділянки, а відповідачу - 0,03743 га.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 доповнила свої вимоги, розширивши коло відповідачів і зазначила ще ОСОБА_3 як співвласницю 1/4 частини квартири НОМЕР_1 в цьому будинку та послалась на ст.ст. 92, 95, 96 ЗК України.

Позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою згідно додатку НОМЕР_3 варіанту НОМЕР_1 земельно-технічної експертизи, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користування земельну ділянку площею 382 кв.м, їй, ОСОБА_2, - 565 кв.м, а 36 кв.м земельної ділянки залишити в їх спільному користуванні.

З матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_1, представників сторін в суді апеляційної інстанції вбачається, що будинок АДРЕСА_1 був трьохквартирним, а отже, багатоквартирним, і перейшов у власність мешканців квартир в результаті їх приватизації.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири НОМЕР_1 (кожен по 1/4 частині квартири згідно приватизації, та ОСОБА_1 1/2 частини квартири успадкував після смерті батьків) загальною площею 62,75 кв.м (а.с. 26, 27, 65).

До ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру НОМЕР_2 та квартиру НОМЕР_3 у цьому будинку на підставі вчинених у 2003-2005 роках на її користь правочинів попередніми власниками квартир, які приватизували їх. Ці дві квартири нею реконструйовано у чотирьохкімнатну квартиру НОМЕР_2 та на підставі рішення виконавчого комітету Борщівської міської ради №213 від 24 червня 2005 року видано свідоцтво про право власності на квартиру загальною площею 98,4 кв.м (а.с. 91,92).

За даним будинком закріплена прибудинкова територія.

Однак, після проведеної ОСОБА_2 реконструкції трьохквартирного житлового будинку, його не переведено під два зблокованих жилих будинки (тобто не змінено статус будинку).

18 берзня 2005 року сесія Борщівської міської ради розглянувши заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вирішила передати їм безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, однак технічна документація ніким із них не виготовлена (а.с. 11).

Рішенням Борщівької міської ради №112 від від 31 березня 2011 року із прибудинкової території вилучено земельну ділянку площею 0,0015 га. та переведено в землі запасу Борщівської міської ради для відновлення та обслуговування громадської криниці.

Позивач просить встановити порядок користування прибудинковою територією виходячи з розміру їх ідеальних часток у спільній власності на будинок, посилаючись на довідку №2738, видану Борщівським РБТІ 6 жовтня 2009 року, згідно якої квартира НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_2, становить 62/100 ідеальної частини від загальної площі будинку, а квартира НОМЕР_1, власниками якої є ОСОБА_4, відповідно 38/100 ідеальної частини від загальної площі даного будинку (а.с. 7).

Згідно висновку земельно-технічної експертизи вбачається, що на земельній ділянці розташований двоквартирний житловий будинок, обладнаний двома окремими входами, хліви, підвали, одна дерев'яна (тимчасова) споруда, гараж, споруджені підпірні стіни висотою 1,4 м та капітальна огорожа на підпірних стінах (а.с. 6).

Експертом запропоновано два варіанти можливого встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до загальних площ квартир сторін. В першому варіанті розподілу земельної ділянки не враховані існуючі господарські будівлі, а в другому варіанті вони враховані та експертом запропоновано влаштування заїзду з іншої сторони вздовж підпорної стіни проїздом до підвалів сторін на земельній ділянці, яка виділяється у користування ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення такого порядку користування порушуватиме права відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

У спільній сумісній власності може перебувати земельна ділянка співвласників жилого будинку та співвласників багатоквартирного будинку, які мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини.

Враховуючи, що орган місцевого самоврядування передав власникам квартир земельну ділянку безоплатно у спільну сумісну власність, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2 щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою виходячи з ідеальних часток у житловому будинку, оскільки будинок, в якому проживають сторони, є квартирним, а не садибою індивідуальної забудови і положення ст. 120 ЗК України не поширюються.

Крім цього, є чинним рішення Борщівської міської ради про безоплатну передачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спільну сумісну власність земельної ділянки, що має характер прибудинкової території, яке позивачкою не оскаржувалось.

Таким чином, судом першої інстанції дана вірна правова оцінка представленим сторонами доказам та ухвалено законне і обґрунтоване рішення

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська