АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1554/16 Справа № 173/1584/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевченко О. Ю. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»(ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.1-4).

Позивач зазначав, що 22 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №BLаЖГА00065114 за умовами якого позичальник отримала кредит на поточні потреби у розмірі 13000,00 грн., термін повернення кредиту 22 серпня 2014 року.

Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена в розмірі 1,75 % від суми кредиту.

Зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, позичальник від виконання зобов'язань ухиляється.

Станом на 04 серпня 2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 69 706,90 грн., з яких: прострочена сума кредиту - 8358,30 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 3474,36 грн.; прострочена комісія - 5005,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 52 869,24 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену заборгованість за кредитним договором №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року позов задоволено частково(а.с.135-139).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитом в сумі 24 837,66 грн.: 8358,30 грн. - заборгованість за кредитом; 3474,36 грн. - заборгованість за процентами; 5005,00 грн. - прострочена комісія; 8000,00 грн. - пеня.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; застосувати наслідки спливу позовної давності по всім позовним вимогам, в тому числі і по вимогам про стягнення пені; визнати нікчемними пункти 1.6; 2.4.2 Договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року; п.4 Спеціальної частини Договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року щодо встановлення та сплати комісії за управління кредитом; повністю відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.147-157).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 22 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та позичальником ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2(а.с.43), на підставі заяви останньої(а.с.25-28), укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00065114, за умовами якого Позичальник отримала кредит на поточні потреби у розмірі 13000,00 грн. Термін повернення кредиту визначено 22 серпня 2014 року, процентна ставка встановлена у розмірі 15 % річних та комісія за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту(а.с.8-21).

Позичальник взяла на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, комісії у відповідності до графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами(а.с.8-21).

Факт отримання позичальником вказаної суми за кредитним договором підтверджується меморіальним ордером №991425 від 22 серпня 2011 року(а.с.75) та квитанціями про сплату грошових коштів на погашення кредиту(а.с.47-60).

Як видно із справи, у зв'язку з неналежним невиконанням позичальником умов договору щодо погашення кредиту, станом на 04 серпня 2015 року склалась заборгованість, яку позивач визначив у сумі 69 706,90 грн., з яких: прострочена сума кредиту - 8358,30 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 3474,36 грн.; прострочена комісія - 5005,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 52 869,24 грн., що підтверджується довідкою(а.с.7) та розрахунком заборгованості, складеного станом на 04.08.2015 року(а.с.76-77).

Встановивши факт порушення позичальником умов кредитного договору від 22 серпня 2011 року, суд, з урахуванням зазначених положень закону, що регулюють встановлені правовідносини, прийшов до правильного висновку про обгрунтованість позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»(ПАТ «ВіЕйБі Банк»).

При цьому, вирішуючи питання щодо пені, яка визначена кредитором у розмірі 52 869,24 грн., суд застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, та визначив до стягнення пеню у розмірі 8000,00 грн., що значно менше розміру, визначеного кредитором у наведеному розрахунку(а.с.76-77).

Що стосується позовної давності, наслідки спливу якої по всім позовним вимогам просила застосувати ОСОБА_2 в заяві від 06.10.2015 року(а.с.67), про що також зазначено в апеляційній скарзі, то підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до всіх, заявлених ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», вимог відсутні з огляду на наступне.

Так, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) - п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

По справі встановлено, що за умовами кредитного договору №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами - щомісячними платежами в розмірі та в строки, визначені договором, а відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності у зв'язку з цим починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення чергового платежу.

Із справи вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року ОСОБА_2 сплатила 05 листопада 2012 року, що підтверджується розрахунком позивача та квитанціями про сплату грошових коштів на погашення кредиту(а.с.47-60, 76-77).

З позовом до суду про захист порушеного права ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось 11.08.2015 року(а.с.1-4), тобто в межах позовної давності від дати недотримання боржником строку погашення чергового платежу.

Питання щодо розміру пені суд вирішив відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України та визначив пеню у значно меншому розміру, ніж просив кредитор, та значно меншому розмірі, ніж розмір пені, який згідно розрахунку кредитора в межах позовної давності, тобто за період з 11.08.2014 року по 11.08.2015 року - дата пред'явлення позову, становить понад 30 000 грн.(а.с.76-77).

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що позивач не надав доказів передачі їй грошових коштів за кредитним договором №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки факт отримання грошових коштів у сумі 13000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером №991425 від 22 серпня 2011 року(а.с.75), та діями ОСОБА_2 по сплаті кредиту, що підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів на рахунок, зазначений у кредитному договорі №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року(а.с.8-21,47-60).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на нікчемність положень договору №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року про сплату комісії та порушення кредитором ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

За змістом ч.2 ст.215 ЦК України нікчемним є правочин недійсність якого встановлена законом.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положення ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю заборонено встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону та нікчемність таких умов договору, набрали чинності 16 жовтня 2011 року, тобто після укладення договору між сторонами та на момент укладання договору така заборона законом не була визначена.

Як видно із справи, сторони договору: ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 при укладанні договору №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року визначили на свій розсуд умови надання та повернення кредиту, які були ними погоджені та підписані, у тому числі щодо порядку сплати кредиту, процентної ставки, комісії за управління кредитом, пені, що не протирічить ст.ст.6,627 ЦК України, на підставі якого між ними виникли цивільні права та обов'язки.

Зокрема, пунктом 1.6 Загальної частини договору банківського обслуговування №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року визначено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 Спеціальної частини Договору та визначено у розмірі 1,75 % від суми Кредиту. Комісія за управління кредитом у сумі 227,50 грн. згідно з Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами включена до суми щомісячного платежу(а.с.16).

Отже, встановивши зазначені обставини, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для встановлення нікчемності спірних положень договору. Крім того, як видно із справи, вимоги щодо нікчемності положень договору №BLаЖГА00065114 від 22 серпня 2011 року про сплату комісії у передбаченому порядку не заявлялись.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -