СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/3318/13-ц
провадження №2/306/79/16
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

при секретарі Лизанец І.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

співвідповідача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Стройненської сільської ради, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог: Свалявського РУЮ про визнання права власності за нею та її неповнолітнім сином - ОСОБА_5 на частину житлового будинку у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом і за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищезгаданим позовом, посилаючись на те, що її покійний свекор - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року заповів її чоловіку ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року належний йому будинок за адресою: АДРЕСА_1. 12.10.2007 року позивачка подала заяву до Свалявської нотконтори про прийняття спадщини за померлим чоловіком від свого імені та імені свого неповнолітнього сина - ОСОБА_5. Її свекруха - ОСОБА_8 прийняла спадщину за померлим сином у розмірі 5/18 частин спадкового майна, що разом з її обов"язковою частковю становить 4/9 частини будинку. 03 лютого 2011 року нею складено заповіт, згідно з яким все майно вона заповіла онуку ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_8 - померла. Просить суд визнати за нею та її неповнолітнім сином право власності на 5/18 частин житлового будинку у АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом і, окрім того визнати за сином - ОСОБА_5 право власності на 4/9 частини вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги зміненої позовної заяви підтримали повністю з мотивів викладених у позові та наполягали на їх задоволенні.

Співвідповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечивши щодо визнання за ОСОБА_5 права власності на 4/9 частини будинку за заповітом. Зазначили, що співвідповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ-ї групи довічно, і у силу положень цивільного законодавства має право на обов"язкову частку у спадковому майні, належному його покійній матері.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до інвентарної справи, будівельного паспорту та рішення виконкому Стройненської сільської ради про надання дозволу на будівництво, будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6, однак правовстановлюючі документи на будинок і право власності на нього не зареєстроване (том 1, а.с. 12-19).

04 серпня 1999 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповів своєму сину ОСОБА_7 (том 1, а.с. 7).

Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (том 1, а.с. 4-5).

ОСОБА_8 на момент смерті свого чоловіка була непрацездатною. Мала обов"язкову частку у спадщині, яку прийняла відповідно до ч.3 ст. 1168 ЦК України. Окрім того, ОСОБА_8 також прийняла спадщину за померлим сином ОСОБА_7. Відповідно до вимог вищевказаного закону, тобто успадкувала після смерті свого сина ще 5/18 частин спадкового майна, що разом з її обов"язковою частковю становить 4/9 частин будинку.

03 лютого 2011 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем Стройненської сільської ради, згідно з яким усе належне на випадок своєї смерті майно заповіла онуку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2, а.с. 7).

Згідно ксерокопії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_3 починаючи з 05.05.2012 року є інвалідом ІІ-ї групи з терміном дії до 28.02.2015 року, а згодом - довічно (том 1, а.с. 138; том 2, а.с.4).

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами ст. 1241 ЦК України, ... зокрема повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкова частка).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право фізичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інкше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає "справедливу рівновагу" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

З огляду на вищевикладене та за встановлених обставин, суд дійшов переконання, що право співвідповідача на обов"язкову частку у спадковому майні є порушеним і потребує судового захисту. А тому за таким слід визнати право власності на 20/45 частин житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 1217, 1233, 1241 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и ч а с т к о в о .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на 5/18 частин житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на 20/45 частин житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 відповідно до права ОСОБА_3 на обов"язкову частку у спадщині, а ОСОБА_5 - за заповітом.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець