Справа № 236/2321/16-ц
21 жовтня 2016 рокуКраснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бікезіної О.В.
за участю секретаря Плаксіної Є.В.,
позивача ОСОБА_1,
свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, суд -
15.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року належить житловий будинок №16 по пров. Дружби в м. Лиман Донецької області. Вказаний будинок вона придбала у відповідача. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої 05.09.2016 року № 3478/1808 у зазначеному будинку прописана (зареєстрована) одна людина, а саме ОСОБА_4, яка з 2014 року фактично в будинку не проживає. Відповідач не є членом родини позивача, добровільно припинити реєстрацію не бажає, що обмежує права позивача в користуванні та розпорядженні будинком. В звязку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їй необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 16 по пров. Дружби в м. Лиман Донецької області та примусово зняти її з реєстраційного обліку.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком № 16 по пров. Дружби в м. Лиман Донецької області та примусово зняти її з реєстраційного обліку.
Відповідача ОСОБА_4 про необхідність явки в судове засідання повідомлено належним чином шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Також, відповідача ОСОБА_4 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на підставі ст. 76 ч. 3 ЦПК України через Обєднану територіальну громаду Лиманської міської ради, про що свідчить розписка (а.с. 38), але відповідач в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила.
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечувала (а.с. 44).
Допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду показали наступне.
Так. свідок ОСОБА_2 суду показав, що є братом відповідача ОСОБА_4 Його сестра разом з родиною виїхала до Російської Фередації в 2014 році. Він за її дорученням продав будинок №16 по пров. Дружби в м. Лиман Донецької області позивачу 26.08.2016 року. Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально. ОСОБА_4 отримала грошові кошти за вказаний будинок. Але оскільки вона проживає за межами України, вона не знялася з реєстраційного обліку після відчуження будинку. Речі, які належать ОСОБА_4 в будинку відсутні.
Свідок ОСОБА_3, яка є сусідкою позивача. суду показала, що знала відповідача ОСОБА_4 багато років, оскільки вони мешкали по сусідству. В 2014 році родина ОСОБА_4 виїхала з вказаного будинку, як ій відомо до Російської Федерації Більше з цього часу вона ОСОБА_4 не бачила. Їй відомо, що ОСОБА_1 придбала вказаний будинок.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2016 року між відповідачем ОСОБА_4., в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_5, та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 16 по пров. Дружби в м. Лиман Донецької області, з господарсько-побутовими будівлями та спорудами: літня кухня Б, сарай В, душ, вбиральня Е, паркан 1, колонка К. (а.с.8).
Відповідно до ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.08.2015 року право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок і земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.10-11).
Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою Донецька область, м. Лиман, пров. Дружби, 16 зареєстрована ОСОБА_4 (а.с. 9).
Судом встановлено і це підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, та Актом представника вуличного комітету, завіреного підписом голови мікрорайону та мокрою печаткою загального відділу Лиманської міської ради Донецької області, відповідач ОСОБА_4 з 2014 року за адресою: м. Лиман, пров. Дружби, 16 не проживає, виїхала до Російської Федерації (а.с.7.)
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_4 в день підписання договору купівлі-продажу будинку, тобто, 26 серпня 2016 року, припинилося право власності на будинок, а позивач в цей же день набула право власності на вказаний будинок.
Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Позивач ОСОБА_1, як власниця будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і вона не може бути протиправно його позбавлена. Наявність реєстрації ОСОБА_4 в будинку, обмежує права ОСОБА_1 як власниці, і вона на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
До теперішнього часу відповідач не припинила реєстрацію у вказаному будинку, будинком не цікавиться, не є членом сім'ї позивача, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним будинком.
Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення їх порушеного права, оскільки є підставою для зняття ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що внаслідок відчуження відповідачем будинку, остання втратила право власності на нерухоме майно, в тому числі і право користування житлом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року №984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Красний Лиман Донецької області перейменовано на місто Лиман з 18 лютого 2016 року.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 3,8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 16 по пров. Дружби в м. Лиман (до 18.02.2016 року м. Красний Лиман) Донецької області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.10.2016 року.

Суддя -