Справа № 573/614/16-ц
Номер провадження 2/573/268/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

12 травня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Кліщ О.В.

при секретарі - Свердличенко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи- Відділу ДВС Білопільського РУЮ,- про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення буде виготовлено 13 травня 2016 року.

Справа № 573/614/16-ц

Номер провадження 2/573/268/16

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

12 травня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Кліщ О.В.

при секретарі - Свердличенко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи- Відділу ДВС Білопільського РУЮ,- про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання,-

В С Т А Н О В И В :

31.03.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати, що умисними, неправомірними, протиправними діями без поважних причин протягом 26-ти місяців невиконання ОСОБА_2 рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29.03.2013 року в здійсненні обов'язкової державної реєстрації права власності на 52/100 приміщення магазину «Господарчі товари № 1», розташованого за адресою: с.Куянівка, вул. Кайдаша, 2б, Білопільського району, Сумської області, йому було завдано збитків на суму 68 936,00 грн. та просив стягнути з відповідача на його користь завдану ним матеріальну шкоду ( збитки) на суму 68 936,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 протягом тривалого часу- 26 місяців не виконується рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29.03.2013 року стосовно його обов'язків здійснити державну реєстрацію права власності на 52/100 частини приміщення магазину «Господарчі товари №1». Що оцінка ринкової вартості 52/100 частини приміщення магазину «Господарчі товари № 1» відбулася теж з затримкою у 26 місяців, а не 11.06.2013 року, як про те зазначено в постанові про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності.Що заява боржника про державну реєстрацію права власності була надана до відділу ДВС 27.05.2015 року, на підтвердження чого приєднав копію повідомлення ДВС від 29.05.2015 року № 5891/1. А зумисне затягування боржником не тільки державної реєстрації 52/100 частини приміщення магазину «Господарчі товари №1», але і саме ненаписання ним заяви до реєстраційної служби не давали змогу відділу ДВС на протязі 26 місяців визначити ринкову вартість 52/100 частини приміщення магазину «Господарчі товари № 1». Та за цей термін-26 місяців- відбулася девальвація державної грошової одиниці- гривні, що в свою чергу стало причиною підвищення ринкової вартості 52/100 частини приміщення магазину «Господарчі товари № 1» з 20 474 грн. ( ринкової вартості згідно рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29.03.2013 року до 89 410 грн.(ринкова ціна згідно звіту ( 24/7-15 НС).

Посилається на те, що 29.03.2013 року Білопільським районним судом Сумської області було постановлено рішення у справі № 2/573/2/13р., яким зобов'язано ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину.

Вказує, що саме відповідач ОСОБА_2 своїм умисним невиконанням рішення суду першої інстанції від 29.03.2013 року завдав позивачу матеріальної шкоди (збитку), у розмірі 68 936 грн., тобто на різницю подорожчання об'єктів нерухомості, що становить 68 936,00 грн. ( різниця між 89 410 20 474). Позивач вбачає причинний зв'язок між умисним перешкоджанням з боку відповідача ОСОБА_2 примусовому виконанню рішення Білопільського районного суду від 29.03.2013 року в здійсненні державної реєстрації права власності на 52/100 приміщення магазину, протягом 26 місяців, та враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що він виконував і виконує рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29.03.2013 року. Що для виконання переобладнання потрібні значні кошти на матеріали, проектна документація, без якої не можна зареєструвати право власності. Що він сплатив витрати необхідні для державної реєстрації права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину у сумі 500 грн. та 27.05.2015 року було зареєстровано право власності на 52/100 частки магазину. Що з його боку ніяких затримок не було, а всі спірні питання вирішувалися у судах, тому відповідач вважає, що матеріальних збитків позивачу з його боку завдано не було, а тому просить відмовити в задоволені позову.

Представник третьої особи ОСОБА_3 послався на розсуд суду, пояснивши, що виконавче провадження № 2-7/2012 після здійснення часткового переобладнання у серпні 2014 року було закінчено. Стягувачу ОСОБА_1 було запропоновано авансувати для здійснення реєстрації права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину 478 грн., але він відмовився авансувати зазначені кошти. Зареєстрували право власності на нерухомість 27.05.2015 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду від 29.03.2013 року було виділено ОСОБА_2М у власність 42/100 частки домоволодіння і 52/100 частки магазину в натурі і визначено їх ринкову вартість. Також суд зобовязав ОСОБА_2 і ОСОБА_5 зробити переобладнання в приміщеннях будинку та магазину згідно варіанту № 2 висновку експерта, а також зобовязав ОСОБА_2 здійснити реєстрацію права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину. 29.05.2013 року апеляційний суд своєю ухвалою відхилив скаргу заявника, залишивши рішення Білопільського райсуду від 29.03.2013 року без змін.

29.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7/2012 року, виданого 17.07.2013 року Білопільським районним судом Сумської області про зобовязання ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки ОСОБА_2 встановлено термін для самостійного виконання до 05.08.2013 року. 06.08.2013 року державним виконвцем здійснено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що рішення боржником не виконано, про що було складено акт державного виконавця. 06.08.2013 року за невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника штрафу у сумі 170 грн. 05.12.2013 року держаним виконавцем повторно здійснено перевірку виконання рішенян суду та встановлено, що рішення боржником не виконано, про що було складено акт державного виконавця. 08.01.2014 року за невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника подвійного розміру штрафу 340 грн. 04.04.2014 року до Білопільського РВ УМВС України в Сумській області направлено подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за невиконання рішення суду. 29.04.2014 року до ДВС Білопільського РУЮ з Білопільського РВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення про те, що подання розглянуте, але кримінальна справа за результатами розгляду цього подання не порушена. 19.05.2014 року до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції направлений запит щодо встановлення суми коштів, необхідних для здійснення реєстрації права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину. Згідно листа відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції від 22.03.2014 року сума коштів, необхідна для здійснення реєстрації права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину складає 478 грн.

26.05.2014 року на адресу стягувача ОСОБА_1 направлений лист з проханням повідомити в 20-ти денний строк з моменту отримання запиту інформацію про можливість авансування коштів, необхідних для проведення реєстрації права власності на 42/100 частки домоволодіння на 52/100 частки магазину у сумі 478 грн. Станом на 18.08.2014 року від ОСОБА_1 відповіді про можливість чи не можливість авансування коштів, а також самих коштів не надійшло. Рішення суду по зобовязанню ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину виконати без участі боржника неможливо. У звязку з чим виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7/12 виданого 17.07.2013 року про зобовязання ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на 42/100 частки домоволодіння та 52/100 частки магазину закінчено згідно постанови від 19.08.2014 року.

27.05.2015 року зареєстровано право власності на 52/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: с.Куянівка, вул. Кайдаша, 2б, Білопільського району,Сумської області.

Як на правову підставу задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач ОСОБА_1 посилається на ст. 623 ЦК України та ст. 22 ЦК України.

Суд не знаходить підстав для задоволення даних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 623 і 22 ЦК України, ч.1 ст. 224 ГК України відшкодуванню підлягають завдані збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник. Отже, між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок. За його наявності збитки підлягають відшкодуванню. За відсутності такого зв'язку збитки не відшкодовуються.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Порушення боржником умов, погоджених сторонами в договорі, є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, підстав для застосування вказаних норм цивільного законодавства до спірних правовідносин, суд не знаходить.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи з приписів вказаної вище норми вбачається, що для відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов відповідальності, зокрема, протиправна поведінка відповідача, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення, а не якихось інших обставин; вина боржника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що збільшення(подорожчання) об'єкту нерухомості,-не є збитками в розумінні вимог ст. 22 ЦК України, яких позивач зазнав, внаслідок неправомірних, на його думку, дій відповідача.

Також суд вважає, що позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та девальвацією державної грошової одиниці- гривні, внаслідок чого збільшилась вартість об'єктів нерухомості.

Враховуючи наведене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позову про відшкодування збитків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 22, 623 ЦК України, ст. ст. 3, 4 , 10, 11, 57-60, 61, 79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя