У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу Рогатинської центральної районної лікарні на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні (далі - Рогатинська ЦРЛ) про стягнення індексації заробітної плати, інфляційних втрат та пені,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 вернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з Рогатинської ЦРЛ на її користь 5 730 грн 69 коп. невиплаченої індексації заробітної плати за період з січня 2014 року по серпень 2015 року, 936 грн 87 коп. інфляційних втрат за період з 01 вересня 2015 року по 18 квітня 2016 року, 1603 грн 87 коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 01 вересня 2015 року по 15 квітня 2016 року та 1000 грн - у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що працювала на посаді лікаря Рогатинської центральної районної лікарні, проте на порушення вимог закону їй не нараховувалась та не виплачувалася індексація заробітної плати, у зв'язку з чим, посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. 625 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», з урахуванням висновків Конституційного Суду України та рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2016 року позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Рогатинської ЦРЛ на користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 4 422 грн 26 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року апеляційну скаргу Рогатинської ЦРЛ відхилено, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Рогатинська ЦРЛ, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці»встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації.

Як роз'яснено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня

2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють,врахували, що згідно із розрахунком індексації, проведеним Рогатинською ЦРЛ, сума індексації за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року складає 4 422 грн 26 коп., проте ОСОБА_2 відповідачем виплачена не була, у зв'язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення вказаної суми індексації, яка була визнана позивачкою, у відповідності до ч. 5 ст. 95 КЗпП України.

Крмі того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Рогатинською ЦРЛінфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, суди попередніх інстанцій правильно врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, та виходили з того, що правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та Рогатинською ЦРЛ із приводу оплати праці регулюються трудовим законодавством, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування до них норм права, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Рогатинської центральної районної лікарні на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення індексації заробітної плати, інфляційних втрат та пені, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур