АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-н-49/11 Номер провадження 22-ц/786/1408/16Головуючий у 1-й інстанції Лисенко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретаря Лимар О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»

на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2016 року

по справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, в якому просило суд поновити строк предявлення до виконання виконавчого документа від 15 січня 2011 року, щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, а також судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з ОСОБА_2, згідно судового наказу, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 22 березня 2011 року. Заявник вказував, що місцевим судом було порушено порядок видачі судового наказу стягувачу, у звязку з чим ним було пропущено строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2016 року в задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відмовлено.

З зазначеною ухвалою суду першої інстанції не погодився заявник, оскарживши її в апеляційному порядку. В апеляційній сказі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою вирішити питання поновлення строку для предявлення виконавчого документа по суті. Зазначає, що районний суд, який видав судовий наказ не виконав приписи ст. 106 ЦПК України, оскільки невчасно видав стягувачу копію судового наказу, що призвело до пропущення строку виконавчого документа, у звязку з чим вважає, що причини пропуску такого строку є поважними.

Колегія суддів, заслухавши представника заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, місцевий суд виходив з того, що заявник не надав доказів поважності причин пропуску строку, крім того вказав, що посилання заявника на порушення судом порядку видачі стягувачу виконавчого документа не є підставою для поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, керуючись наступним.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ЦПК України, у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що судом не було виконано норми ст. 106 ЦПК України, які також знайшли своє відображення в п. 4 судового наказу, відповідно до якого судовий наказ після набрання ним законної сили необхідно видати стягувачу. Відмітка про набрання наказом чинності була зроблена 08 квітня 2011 року /а.с. 22/. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що судом судовий наказ після набрання законної сили було направлено стягувачеві.

Крім того, матеріалами справи підтверджується факт направлення стягувачу судового наказу № 2-н-49/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (ОСОБА_3) лише 03 березня 2016 року /а.с. 28/.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Закону України «Про виконавче провадження».

Заборгованість, стягнута згідно судового наказу, боржником не погашена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, зокрема положень ч. 1 ст. 106 ЦПК України в частині направлення судового наказу стягувачеві після внесення до нього відповідної відмітки про дату набрання ним законної сили. Отже, висновки суду першої інстанції про те, що стягувачем пропущено строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання без поважних причин є передчасним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення попущеного строку до суду, який видав відповідний виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦК України).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 4 листопада 2010 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Так, стягувач отримав виконавчий документ 09 березня 2014 року. За змістом ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час видачі судового наказу стягувачеві, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» тощо.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду та вважає, що заявнику ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» необхідно поновити строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, який встановити терміном в 1 рік, починаючи з 09 березня 2016 року дня отримання стягувачем судового наказу.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п. 2, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задовольнити.

Ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2016 року скасувати. Постановити нову ухвалу.

Поновити Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» строк для предявлення судового наказу № 2-н-49/11 від 22 березня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 до виконання, який обраховувати з 09 березня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя (підпис) Чумак О.В.

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1