Справа № 645/606/13- ц
Провадження № 4-с/645/9/16
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

При секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання незаконними дії та неправомірною бездіяльність державного виконавця, начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою в якої просив: визнати неправомірною бездіяльність начальника ВДВС ХМУЮ по розгляду його скарг та за відсутність контролю за роботою виконавців; визнати неправомірною бездіяльність Фрунзенського відділу ДВС ХМУЮ по неналежному виконанню рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року, а також зобовязати Фрунзенський ВДВС ХМУЮ виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року. Крім того, просив за встановлені судом порушення з боку державного виконавця та начальника виконавчої служби постановити окрему ухвалу. В обґрунтування заявлених вимог посилався на наступне: 20 січня 2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист по виконанню рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 385390 грн. 48 коп., а також суми судового збору у розмірі 1874 грн. 79 коп. 03 лютого 2014 року ОСОБА_4 подав виконавчий лист на виконання до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ. Але, станом на час подання скарги, рішення суду в повному обсязі не виконане. Так, заявник неодноразово направляв скарги на імя начальника відділу щодо бездіяльності державних виконавців (28.07.2014 року, 17.09.2014 року, 07.09.2014 року, 09.10.2014 року, 17.10.2014 року, 09.06.2015 року, 08.12.2015 року), але вони, в порушення ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» розглянуті не були. Крім того, ОСОБА_2, в порушення ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не отримав копії постанови про відкриття виконавчого провадження; державний виконавець, відповідно заяви, не надає для ознайомлення матеріали виконавчого провадження, а після надання, за спливом 6 місяців, були відсутні документи про розшук майна боржника та звернення стягнення на нього; неналежним чином оформлені матеріали виконавчого провадження. Також бездіяльність виконавців проявилась в наступному: не накладені арешти на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 якою розпоряджується ОСОБА_3; на 2-кімнатну квартиру № 169 по пр.. Московському, яку придбав та мешкає боржник; на автомобіль ОСОБА_5, якою користується боржник; на мобільні телефони, компютер та іншу побутову техніку; колекцію, яку розпродає ОСОБА_3; не встановлене місце праці боржника та не реалізований арештований автомобіль. Також стягував не погоджується с фактом продажу квартири, оскільки йому не повідомлялась ціна квартири та проведення торгів було непрозоре. Всі ці неправомірні дії з боку державних виконавців призвели до невиконання рішення суду, та надали можливість боржнику приховати своє майно. Всі ці порушення змусили боржника звернутись за захистом своїх прав до суду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2, ОСОБА_4, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримав свої вимоги та просив скаргу задовольнити.

Заступник начальника Фрунзенського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_6Ю який, також, діяв від імені начальника Фрунзенського відділу ДВС ХМУЮ, у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Надав для огляду у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, та зазначив, що виконавче провадження біло відкрито своєчасно та копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена стягувачу, який її не отримав, та постанова повернулась за спливом терміну зберігання. Державним виконавцем були зроблені всі необхідні дії щодо виконання рішення суду: були направлені запити до установ з метою встановлення рахунків, рухомого та нерухомого майна боржника; була реалізована частина належної боржнику квартири та частково виплачена сума заборгованості кредиторам; був арештований належний боржнику автомобіль та проведена його оцінка. Також державний виконавець зазначив, що ОСОБА_2 неодноразово звертався зі скаргами на ім*я начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, та отримував відповіді на них. Щодо майна, на яке стягувач просить накласти арешт, державний виконавець зазначив, що останнє не належить боржнику, тому арешти не накладені. Крім того, державний виконавець зазначив, що ОСОБА_2 не перешкоджали в ознайомленні з виконавчим провадження, ніяких документів від нього не ховали та не підробляли.

Боржник в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, представника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ, дослідивши матеріали справи, виконавчі провадження, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На примусовому виконанні у Фрунзенському ВДВС ХМУЮ перебуває виконавчий лист № 2/645/845/13, виданий 28.01.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу у сумі 385390 грн. 48 коп., а також судових витрат у розмірі 1874 грн. 79 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

06 лютого 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження зазначена постанова була направлена стягувану тільки 30.07.2015 року, про що свідчить поштовий конверт та повідомлення з зазначенням дати відправки 30.07.2015 року.

Зазначене свідчить про порушення з боку державного виконавця вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_2 неодноразово звертався до начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ зі скаргами на бездіяльність державного виконавця. Так, скарги були подані 28.07.2014 року, 17.09.2014 року, 07.09.2014 року, 09.10.2014 року, 17.10.2014 року, 09.06.2015 року, 08.12.2015 року. Згідно матеріалів виконавчого провадження начальник Фрунзенського ВДВС ХМУЮ листами від 10.10.2014 року, 22.10.2014 року, 10.11.2014 року заявнику надав відповіді на скарги від 07.10.2014 року, 09.10.2014 року, 17.10.2014року.

Відповідно до ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог стягувача щодо визнання неправомірною бездіяльність начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо неналежного розгляду скарг ОСОБА_2

Не знайшло свого підтвердження посилання ОСОБА_2 на відсутність з боку державних виконавців дій щодо виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року.

Так, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем були направлені запити до установ та організацій, з метою встановлення наявності банківських рахунків, рухомого та нерухомого майна божника, та отримані відповіді з Державної податкової служби про те , що боржник на обліку в органах ДПС не перебуває; з Державної інспекції сільського господарства в Харківської області про те, що за боржником на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми не обліковуються; з Управління держкомзему у м. Харкові про відсутність документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки за боржником; з Управління споживчого ринку про те, що за боржником обєкти торгівлі, ресторанного господарства та сфери побуту не обліковані. Також, в ході примусового виконання було встановлено місце реєстрації боржника. Крім того, божник зявлявся до виконавчої служби та надав свої пояснення щодо примусового виконання рішення суду, в яких зазначив, що він не працює, рухомого або не рухомого майна не має, майна, що підлягає опису та арешту також не має. Посилання представника стягувача на бездіяльність державного виконавця в частині не здійснення виконавчих дій щодо арешту майна боржника, а саме на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на 2-кімнатну квартиру № 169 по пр.. Московському, автомобіль ОСОБА_5, є неспроможними, оскільки, як встановлено під час виконання рішення суду зазначене майно божнику не належить.

Також, відповідно вищевказаних відповідей щодо встановлення майна боржника, на яке можливо накласти арешт з метою виконання рішення суду, то було встановлено, що майно у боржника відсутнє.

Крім того, з метою виконання рішення суду 15 квітня 2015 року були проведені електронні торги по продажу належної божникові ? частини № 1 по вул.. Рибалко, 4/2 у м. Харкові, та стягувач отримав після проведення торгів в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в сумі 44907 грн. 15 коп., проти чого представник скражника не заперечує. Незгода ОСОБА_2 з оцінкою квартири, та з ціною, за якою вона була продана, не є підставою для задоволення скарги в цієї частини, оскільки ОСОБА_4 направлялось повідомлення про оцінку майна, він не оскаржував проведені торги, а також після проведення торгів, 04.06.2015 року, писав власноручно заяву про перерахування коштів на його рахунок після продажу квартири та отримав зазначені кошти в рахунок погашення боргу.

Також, був арештований належний божнику автомобіль Форд Скорпио, 1985 року випуску та проведена його оцінка.

Також, ухвалою суду від 22 жовтня 2014 року було задоволено подання старшого виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ та тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Таким чином, враховуючи те, що виконавчі листи були предявлені скаржником до виконання 04 лютого 2014 року, рішення суду не виконане у повному обсязі, що є порушенням норми ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Бездіяльність державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ призвела до порушення прав і охоронюваних законом інтересів скаржника, що є підставою для їх відновлення в судовому порядку.

У звязку з цим, вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання ним рішення суду від 09 серпня 2013 року у визначений законом строк та зобовязання його невідкладно виконати це судове рішення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо постановлення окремої ухвали суду на вимогу представника ОСОБА_2, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Суд наголошує, що положеннями ст.. 211 ЦПК України передбачена можливість постановлення окремої ухвали, що є правом , а не обовязком суду.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні справи з використанням представлених цивільно-процесуальним законом засобів. Отже, окрема ухвала виноситься судом у зв'язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку суб'єкта оскарження, які не охоплюються предметом розгляду справи та не можуть бути усунені шляхом розгляду справи по суті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.383 -387ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7 щодо несвоєчасного направлення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7 щодо невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2013 року в строк, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо неналежного розгляду скарг ОСОБА_2.

Зобовязати державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в провадженні якого на теперішній час перебуває виконавчий лист, по виконанню рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2013 року невідкладно вчинити визначені законом дії щодо виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2013.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд міста Харкова в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -