Справа № 584/1333/15-ц
Провадження № 2/584/49/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2016 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді - Гриценко П.П.

за участю: секретаря судового засідання - Захарової І.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Сумської області про визнання недійсними державних актів про право приватної власності на земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що 13 червня 2003 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку, загальною площею 6,01 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії І-СМ № 000048.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, її сестра ОСОБА_2 та матір ОСОБА_5, проте вказану земельну ділянку в рівних частинах по 1/2 кожній успадкувала лише вона та її матір, оскільки сестра на день смерті не була зареєстрована з батьком та з завою про прийняття спадщини не зверталась.

03 лютого 2007 року померла її матір ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частину вказаної вище земельної ділянки, яку вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав.

Спадкоємцями її майна, а саме 1/2 частини земельної ділянки, успадкованої матірю після смерті її чоловіка ОСОБА_4 стали вона та її сестра ОСОБА_2, таким чином після смерті її батька вона успадкувала 1/2 частину земельної ділянки, а після смерті матері 1/4 частину, тобто в порядку спадкування вона стала власницею 3/4 частин земельної ділянки, яка при житті належали її батьку ОСОБА_4, а її сестра власницею 1/4 частини вказаної земельної ділянки.

25.09.2013 року вона звернулась за розробкою технічної документації для подальшого оформлення спадкових прав та після її виготовлення до Державного кадастрового реєстратора Путивльського району Сумської області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, проте їй було відмовлено у внесенні відомостей у звязку з тим, що межі її земельної ділянки перетинаються з межами земельної ділянки її сестри, яка вже зареєструвала право власності на 1/2 частину спадкової земельної ділянки, замість 1/4 частини та отримала державні акти, серії ЯК №403675, від 05.03.2012 року, серії ЯК № 403674, від 05.03.2012 року та серії ЯМ № 751735, від 02.07.2012року, що позбавляє її вільно користуватися своєю власністю, тому просить визнати недійсними вказані державні акти, оскільки іншим шляхом, ніж через суд захистити своє право не може.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких вказав, що помилка в оформленні державних актів виникла не з вини ОСОБА_3 районної державної адміністрації, при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду та просив розглянути справу без їх участі (а.с. 64-66).

Третя особа Відділ Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Сумської області в судове засідання не зявився, звернувся з письмової заявою, в якій просив розгляд справи провести без участі їх представника, при вирішенні вказаного питання покладається на розсуд суду (а.с. 62).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що дійсно на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії І-СМ № 000048, виданого на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Зінівської сільської ради від 03.09.1999 року, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 41, ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 6,01 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зінівської сільської ради (а.с. 5).

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя і народженими живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1, позивач по справі, стала спадкоємицею 1/2 частини земельної ділянки майна після смерті 13 червня 2003 року її батька ОСОБА_4, про що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2008 року (а.с. 6).

А іншу 1/2 частину земельної ділянки фактично прийняла, але не оформила дружина померлого ОСОБА_5

Після смерті 03 лютого 2007 року ОСОБА_5, спадкоємцями її майна, яке складається з 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 6,01 га., що належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії І-СМ № 000048 її чоловіку ОСОБА_4, спадкоємицею якого вона стала, але не оформила своїх спадкових прав, є її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується виданими їм Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 15.12.2008 року, серії ВМВ 142430 та серії ВМВ 142433 (а.с. 8,10).

Таким чином позивач дійсно стала власницею 3/4 частин земельних ділянок, які при житті належали її батьку ОСОБА_4 (1/2 після смерті батька і 1/4 після смерті матері), а її сестра власницею 1/4 частини вказаної земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 18.04.2011 зверталася з заявою про проведення проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо видачі державного акту на 1/2 частину земельної ділянки від її загальної площі після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка прийняла у спадок вказану частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується її заявою та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.12.2008 року, серії ВМВ 142433 (а.с. 10,68).

Згідно з розпорядженням голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 11.07.2011 року та додатку до нього, було прийнято рішення видати ОСОБА_2 державні акти на право власності на земельні ділянки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва окремо на ріллю, сіножаті та пасовища, площею 1/2 від 6,01 га. на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2008 року, серії ВМВ 142433 (а.с. 11,12) та видано 3 державних акта, а саме : державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 403675, на земельну ділянку, площею 0,6990 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446 (а.с. 13); державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 403674, на земельну ділянку, площею 0,1716 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446 (а.с.14); державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 751735, на земельну ділянку, площею 2,1460 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446, від 28.05.2012 року № 293-ОД (а.с. 15).

Таким чином, на підставі такого розпорядження ОСОБА_2 отримала державні акти на 1/2 частину земельної ділянки, площею 6,01 га., в той же час відповідно до її спадкових прав, їй повинні були видати державні акти на 1/4 її частину, оскільки після смерті її батька земельну ділянку успадкували в рівних частинах, по 1/2 кожна, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5, а вже після смерті матері, де спадщина відкрилась на 1/2 частину земельної ділянки, успадкували порівну як позивач, так і відповідач, тобто по 1/4 частині.

ОСОБА_1 для отримання державних актів на право власності на землю на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, замовила відповідно до договору № 589 від 25.09.2013 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, яка і була виготовлена ( а.с. 16-28).

В послідуючому позивач звернулася до державного кадастрового реєстратора, але його рішеннями № РВ-015, № 015, № 015 від 02.09.2015 року, їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі розробленої документації, через перетин меж її земельних ділянок з межами земельних ділянок, на які вже отримано державні акти, серії ЯК № 403675, ЯК № 403674, ЯМ № 751735 (а.с. 29-37).

Такий перетин меж відбувся внаслідок того, що державні акти на земельні ділянки були видані ОСОБА_2 виходячи з 1/2 частини земельної ділянки після смерті її матері, замість 1/4 частини.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Позивач обрала способом захисту свого порушеного права саме визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, який в цьому випадку є законним, належним і допустимим способом поновлення порушених прав у судовому порядку, що також узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а також те, що при видачі державних актів відповідачу, була допущена помилка в частці спадкування земельної ділянки після смерті її матері, що потягло за собою відмову державного кадастрового реєстратора у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, через накладення меж земельних ділянок, які були успадковані позивачем після смерті її батьків , іншим шляхом ніж через суд ОСОБА_1, позивач по справі, захистити свої права та інтереси не може, тому суд вважає за необхідне визнати недійсними державні акти, серії ЯК № 403675, ЯК № 403674, ЯМ № 751735, видані на імя ОСОБА_2.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 57,60, 212-215, 218 ЦПК ст.16 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсними :

Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 403675,виданий на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,6990 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446;

Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 403674,виданий на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1716 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446;

Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 751735,виданий на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 2,1460 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 11.07.2011 року № 446, від 28.05.2012 року № 293-ОД.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2016.

Суддя:підпис

З оригіналом згідно.

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_6