Справа № 346/1392/15-ц
Провадження № 22-ц/779/353/2016
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ТзОВ «Дей-Сон Логіст

Продакшн Компані» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання оформити документи про прийняття на роботу, звільнення та внесення запису до трудової книжки, стягнення невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 предявив до ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначив, що в кінці літа 2014 році з метою працевлаштування на посаду торгового представника кондитерських виробів звернувся до відповідача. З 5 по 22 вересня 2014 року він пройшов стажування та був затверджений на зазначену вакансію, однак, в офіційному оформленні трудових відносин йому було відмовлено. Пропрацювавши до 16 грудня 2014 року, він припинив співпрацю з названим вище господарським товариством у звязку з тим, що реальні умови праці значно відрізнялись від тих, які йому обіцяли при влаштуванні на роботу. Посилаючись на порушення своїх трудових прав, просив з урахуванням уточнення позовних вимог, встановити факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем на посаді торгового представника з 05.09 по 16.12.2014 року, зобовязати відповідача внести відповідні записи до трудової книжки, стягнути на його користь 5576 грн невиплаченої заробітної плати, 1000 грн оплати за стажування та 5836 грн невиплаченого відшкодування транспортних витрат, 7000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також визнати недійсним договір про виконання робіт та повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на необєктивність та однобічне дослідження доказів у справі. Судом, на думку апелянта, не було прийнято до уваги того, що примірник договору про виконання робіт та повну матеріальну відповідальність, з яким був ознайомлений позивач та підписаний ним, не відповідає тому договору, який був представлений відповідачем в якості доказу в справі. Апелянт вважає, що між сторонами існували саме трудові відносини, оскільки волевиявлення позивача було направлено на укладення трудового договору, і відповідач визначав режим роботи, вів облік робочого часу, виплачував заробітну плату. При цьому, вказує представник позивача, перед початком виконання позивачем обовязку торгового агента, відповідач надав йому маршрут реалізації продукції, що свідчить про організацію праці, а не про вільний вибір контрагента чи свободу договору, які притаманні цивільно-правовому договору. Крім того, апелянт звертає увагу суду також і на те, що договором про виконання робіт не визначено розмір і порядок оплати за роботу, що на думку апелянта, зайвий раз підтверджує наявність між сторонами трудових відносин. Також, вказує апелянт, відповідачем було проігноровано доручення суду першої інстанції про надання інформації щодо сум виплачених коштів за амортизацію автомобіля, яким чином відслідковувалась та визначалась сума повернення коштів за витрачене паливо, яким чином позивачем передавались кошти із реалізації продукції. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представником ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримано з наведених вище мотивів. Представник позивача також пояснив, що перед початком роботи адміністрацією господарського товариства заява ОСОБА_2 про прийняття на посаду торгового агента не підписувалась, трудова книжка ним підприємству не надавалась, з наказом про прийняття на роботу, з правилами внутрішнього трудового розпорядку його не ознайомлювали, інструктаж перед виконанням робіт з ним не проводився. Представник позивача не заперечила, що підпис на договорі про виконання робіт та повну матеріальну відповідальність від 15.09.2015 року, який міститься в справі, виконаний ОСОБА_2 Крім того, представник визнав, що ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» не сплачувало за ОСОБА_2 ніяких соціальних, пенсійних та податкових платежів. Вважаючи рішення в даній справі незаконним, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному об'ємі.

Представник ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» доводи апеляційної скарги заперечив. Крім того він пояснив, що ОСОБА_2 всупереч укладеного з ним договору про надання послуг не складав і не надавав ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» акти про об'єм наданих послуг і про свої транспортні витрати, а тому господарське товариство не мало підстав для виплати йому коштів та перерахування у відповідні установи передбачені чинним законодавством України соціальних внесків, податкових платежів. Представник відповідача вказав, що з всіма торговими агентами, які співпрацюють з ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані», укладені цивільно-правові договори, і в штаті господарського товариства вони не числяться. Рішення суду в даній справі вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір, на підставі якого між сторонами виникли правовідносини, за своєю природою є цивільно-правовим договором про надання послуг, а не трудовим договором, як вважав позивач. Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи, з цим висновком суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Серед ознак, за допомогою яких цивільно-правовий договір можна відрізнити від трудового договору виділяються такі.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобовязується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Метою такого договору є отримання певного матеріального результату. Підрядчик, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу, і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Роботодавець згідно вимог чинного законодавства сплачує за працівника обовязкові соціальні, страхові та пенсійні внески. А за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються після закінчення роботи і оформляються актами передавання приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Про виконання робіт за цивільно-правовим договором підряду у трудовій книжці запис не робиться. Згідно норм чинного законодавства України особи, які виконують роботи (послуги) згідно із цивільно-правовим договором, приймають участь у загальнообовязковому державному соціальному страхуванні на добровільних засадах.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 15.09.2014 року між ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» було укладено договір про виконання робіт та повну матеріальну відповідальність, за яким ОСОБА_2 зобовязався виконувати роботи з організації продажу продукції, належної ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані», зі строком дії до 31.12.2014 року (а.с.20). Цьому договору притаманні ознаки саме цивільно-правових відносин. Адже, робота торгового агента в даному випадку правилами внутрішнього трудового розпорядку не регламентована. Заробітна плата і гарантії відповідачем для торгового агента не встановлювались. ОСОБА_2 роботи з організації продажу продукції ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакшн Компані» виконував на свій розсуд і власний ризик. Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про визнання названого договору недійсним та у інших вимогах позивача, які не були підтверджені належними і обєктивними доказами.

Приймаючи до уваги вище викладене, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалене з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218, 308, 312-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_5