ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1595/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Корпусенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визначення порядку користування квартирою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення порядку користування квартирою -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про визначення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що сторони є співвласниками квартири в рівних частинах, проте ОСОБА_2 не має можливості там проживати, оскільки частки в натурі не виділені, ОСОБА_3 проживає у квартирі з іншим чоловіком і займають всю житлову площу. Отже, з метою уникнення конфліктів ОСОБА_2 просить визначити порядок користування квартирою, а також виділити йому кімнату меншого розміру, проте із лоджією, оскільки остання знаходиться ближче до виходу і у стіну кімнати вмонтований сейф, де зберігаються речі ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник останнього позовні вимоги підтримали. В свою чергу, не зважаючи на вимоги ОСОБА_2, останній в судовому засіданні пояснив, що для нього не має принципового значення яку кімнату йому буде виділено в користування. Кімната, яку ОСОБА_2 просить виділити, знаходиться ближче до виходу і на його думку, якщо вона буде виділена ОСОБА_2, це забезпечить уникнення конфліктів між мешканцями квартири. Проте ОСОБА_2 пояснив, що просто бажає проживати у квартирі, оскільки в останнього не завжди має місце стабільне матеріальне становище, що ускладнює питання з орендою житла, тим більш що він є власником і має право вільно користуватися своєю власністю.

ОСОБА_3 та представник останньої позовні вимоги не визнали, у зв'язку з чим ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2де є третя особа, про визначення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог ОСОБА_3 зазначає, що у квартирі сторін проживає разом із дитино та цивільним чоловіком, ОСОБА_2 у квартирі тривалий час не проживає. В свою чергу, кімната яка має меншу площу має лоджію, за рахунок перероблення якої площа кімнат збільшилася на декілька метрів, проте їх достатньо для проживання трьох осіб. Крім того, ОСОБА_3 постійно проживала і проживає у кімнаті меншої площі, за домовленістю між ОСОБА_2 і сином сторін, останній проживав у кімнаті більшої площі, проте дитина звільнить кімнату ОСОБА_2 і проживатиме разом із ОСОБА_3 та її цивільним чоловіком втрьох у кімнаті меншої площі, проте з лоджією за рахунок якої кімната стала більшою втрьох там проживати зручніше. Таким чином ОСОБА_3 просить виділити ОСОБА_2 кімнату більшого розміру, що не порушуватиме його право власності на ? частини квартири, тим більш що як зазначив особисто ОСОБА_2 для нього не має принципового значення, яка кімната йому буде виділена у користування.

ОСОБА_2 та представник останнього вимоги зустрічного позову не визнали з підстав зазначених у первісному позові.

Від третьої особи надійшов лист про розгляд справи у відсутність представника та ухвалення рішення згідно вимог закону /а.с. 83/.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справ, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2013 року сторонам на праві спільної часткової власності належить по одній другій частині квартири АДРЕСА_1 (далі квартира) /а.с. 6, 7/.

Згідно копії технічного паспорту квартира складається із двох житлових кімнат площею 18,0 кв.м. та 17,4 кв.м. із лоджією 2,2 кв.м. та місць загального користування /а.с. 4,5/.

ОСОБА_3 проживає у квартирі разом із сином ОСОБА_4 /а.с. 93/. ОСОБА_2 у квартирі не проживає з 2013 року, що не заперечувалось учасниками процесу. Крім того, не заперечувалось учасниками процесу та обставина, що ОСОБА_3 проживає та користується кімнатою площею 17,4 кв.м., а син сторін ОСОБА_4 кімнатою 18,0 кв.м. Також не заперечувалось учасниками процесу, що разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі проживає чоловік. Зазначені обставини згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

З пояснень ОСОБА_3, що не спростовано в судовому засіданні вбачається, що чоловік, який проживає із останньою та сином сторін є цивільний чоловік ОСОБА_3 та проживає з ними як сім'я.

ОСОБА_3 зазначає, що в разі вселення ОСОБА_2 до квартири, вона її чоловік та син проживатимуть разом, а за рахунок того, що у кімнаті 17,4 кв.м. демонтована лоджія, що офіційно не встановлено, на 2,2 кв.м. збільшилась площа у вказані кімнаті і у трьох проживати буде зручніше. В свою чергу, виділ ОСОБА_2 кімнати площі 18,0 кв.м. забезпечить його право на ? частину у праві власності на квартиру, оскільки хоча за рахунок лоджії кімната 17,4 кв.м. на 2,2 кв.м. стала більшою офіційний статус збільшення житлової площі у квартирі остання не містить.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що хоча його позовні вимоги про виділ йому у користування кімнати 17,4 кв.м., принципового значення яка кімната у квартирі буде йому виділена для нього не має.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не вливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до п. 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів, президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.85 «Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв. м. жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв. м жилої площі.

Відповідно до п. 6 ППВСУ № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у разі неможливості поділу в натурі жилого будинку (квартири), що знаходиться у спільній власності, суд може за відповідним позовом встановити порядок користування сторонами цією частиною, при якому відособлені приміщення передаються їм у користування відповідно до частки кожної з них у праві власності, а інші приміщення і будівлі залишаються у спільному користуванні.

Суд вважає, що за вище вказаних обставин, при виділенні ОСОБА_2 кімнати більшої площі 18,4 кв.м. права останнього на ? частину у праві власності будуть дотриманні. Разом з тим, ОСОБА_3 сама просить звузити права останньої у праві власності ? частину квартири виділивши їй у користування кімнату 17,4 кв.м.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 постійно проживала та користувалась кімнатою 17,4 кв.м., зокрема останні три роки на відміну від ОСОБА_2 ОСОБА_3 продовжує проживати у кімнаті 17,4 кв.м., крім того проживає у вказаній кімнаті з цивільним чоловіком і після вселення ОСОБА_2 також продовжать проживати у кімнаті із сином. В свою чергу, для ОСОБА_2 не має принципового значення у якій кімнаті він буде проживати. ОСОБА_2 надав пояснення щодо наявності його вмонтованого сейфу у кімнаті 17,4 кв.м., проте суд вважає неспроможним такий аргумент для задоволення вимог останнього, оскільки сейф можна демонтувати, інших доводів та доказів які б підтверджували вимоги ОСОБА_2 щодо виділу останньому кімнати 17,4 кв.м. ОСОБА_2 не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за вище вказаних обставин перевагу на продовження проживання у кімнаті 17,4 кв.м. має особа, що постійно там проживала, тобто ОСОБА_3, що не буде порушувати право спільної часткової власності сторін на ? частину у квартирі, зокрема враховуючи, що ОСОБА_3 сама вимагає такого зменшення та виділ їй у користування кімнату із меншою житловою площею ніж ОСОБА_2, у зв'язку з чим суд задовольняє вимоги зустрічного позову.

Разом з тим, вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи задоволенню не підлягають, оскілки така експертиза не була призначена судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212 - 218 ЦПК України,

ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, ст. 47 ЖК УРСР,

п. 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів, президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.85 «Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»,п. 6 ППВСУ № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суддя-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення порядку користування квартироюзадовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 за яким виділити ОСОБА_3 кімнату площею 17,4 кв.м. з лоджією, ОСОБА_2 кімнату площею 18,0 кв.м., місця загального користування: кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор залишити у спільному користуванні.

В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. києва протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: