Справа №464/6004/16-ц
пр № 2/464/1683/16
У Х В А Л А

04.11.2016 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі,

встановив:

У провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПАТ „ОСОБА_4 та Кредит про визнання недійсним кредитного договору №03/08-09 від 28.03.2008.

Представник відповідача заявив клопотання, викладене у письмовій заяві, про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилася справа між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення в якій набрало законної сили.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що вищевказані спори стосуються різних підстав.

Заслухавши думку представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2014 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ „ОСОБА_4 та Кредит про визнання недійсним кредитного договору №03/08-09 від 28.03.2008, рішення суду набрало законної сили. Підставами такого позову зазначено те, що банком порушено окремі положення Закону України „Про захист прав споживачів, договір містить несправедливі та дискримінаційні умови, які всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Оглянувши судові рішення у вищевказаній справі, суд дійшов висновку, що такі виникли з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак не з тих самих підстав, оскільки у позовній заяві, яка знаходиться у провадженні Сихівського районного суду м. Львова позивач як на підставу для визнання договору недійсним покликається на статті 229, 230 ЦК України, вважаючи, що відповідачем його введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо відсоткової ставки та фактично нарахованих та стягнутих з позивача сум відсотків, а наявність достовірної інформації про розмір реальної відсоткової ставки перешкодили б позивачу укласти оскаржуваний договір.

Таким чином, зі змісту позовної заяви випливає, що підставою позову на даний час є укладення договору під впливом помилки та обману, що не було предметом попереднього позову.

У рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2014 дійсно є вказівка на доводи позивача про укладення договору під впливом обману, хоча така відсутня в ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанцій. Разом з тим, відповідно до вказаного рішення суду, такі доводи стосуються договору в цілому, без зазначення конкретних положень, однак на даний час позивач стверджує, що договір в частині відсоткової ставки укладено під впливом помилки та обману, про що свідчить покликання на статті 229, 230 ЦК України.

Враховуючи наведене, судом не встановлено тотожності усіх елементів обох позовів, у зв'язку з чим відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ „ОСОБА_4 та Кредит про закриття провадження у справі відмовити.

Головуючий Дулебко Н.І.