АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5552/15-ц Номер провадження 22-ц/786/269/16Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Бондаревської С.М., Одринської Т.В., при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 15.09.2009 року ОСОБА_2, маючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири, всупереч установленому законом порядку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою сторонніх осіб зрізала дверні петлі квартири АДРЕСА_1, та увійшла до квартири. В подальшому, разом із вбудованими меблями, які належать ОСОБА_3, перепродала, чим завдала значної шкоди позивачу. По даному факту було розпочате кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України, та ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2015 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, а кримінальне провадження № 0001636 відносно неї закрито на підставі ст.49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286, 288 КПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 21.05.2015 року.

Внаслідок чого, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3у відшкодування завданої матеріальної шкоди 64446 грн. та моральної шкоди 40000 грн., в результаті злочину.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 64446 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1131,66 грн.

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість витрат на правову допомогу в розмірі 5 236, 40 грн. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, оскільки судом невірно надано юридичну оцінку доказам, що є у справі.

Судове засідання проводилося за участі представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно до п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що 18.04.2008 року позивачка придбала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 за 420 тисяч гривень. Під час оформлення договору купівлі-продажу у приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюби В.І., ОСОБА_4 не повідомила про те, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та, що дана квартира придбана за кошти останнього, хоча була зареєстрована на останню.

20.05.2008 року позивач ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_7 уклали договір, відповідно до умов якого останній виготовив, поставив та здійснив монтаж меблів, сантехніки, аксесуарів, вбудованої побутової техніки в квартирі позивачки, загальною вартістю 68352 грн.

В 2009 році ОСОБА_6 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 18.04.2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І., реєстровий номер 1952, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Позовні вимоги ОСОБА_6 судом задоволені в повному обсязі, про що винесено рішення Крюківського районного суду від 24.03.2009 року. Підставою для визнання договору недійсним були положення ст.ст. 203,215, 230 ЦК України. Після набрання рішення суду законної сили, 03.09.2009 року ОСОБА_6 через довірену особу здійснив продаж спірної квартири ОСОБА_2

15.09.2009 року ОСОБА_2, знаючи, що в квартирі АДРЕСА_1, проживає позивачка, всупереч установленому законом порядку, за допомогою сторонніх осіб зрізала дверні петлі квартири АДРЕСА_1 та незаконно увійшла до квартири. 16.09.2009 року під час виселення позивачки, донькою останньої та відповідачем було складено письмовий опис майна, що знаходилося в квартирі станом на дану дату.

По факту незаконного проникнення відповідачем до житла позивача було розпочате кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2015 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, а кримінальне провадження № 0001636 відносно неї закрито на підставі ст.49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286, 288 КПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 21.05.2015 року.

03.11.2009 року відповідачка продала квартиру АДРЕСА_1, разом з вбудованими меблями, технікою та іншим майном, які належать ОСОБА_3, ОСОБА_8

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних та незаконних дій ОСОБА_2, вчинених нею кримінального правопорушення та порушення права власності, позивачу була спричинена матеріальна шкода, яка є доведеною в розмірі 64 446 грн., а також моральна шкода, яку суд виходячи із засад розумності і справедливості та розміру спричиненої матеріальної шкоди визначив в розмірі 5000 грн., яка знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку та є прямим наслідком вчиненого правопорушення.

Колегія суддів, не погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги в цілому вважає обґрунтованими, а вимоги позивача такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається зі змісту даних норм закону, за загальним принципом, зобов'язання щодо відшкодування шкоди виникає за наявності вини особи, протиправними діями якої іншій фізичній чи юридичній особі завдана майнова або моральна шкода. Однією із умов, яка утворює підставу відшкодування шкоди, є причинний зв'язок між правопорушенням та майновою або моральною шкодою.

Диспозиція ст. 162 КК України, спрямована на захист конституційного права громадян на недоторканість житла, та передбачає кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян. Склад даного злочину є не матеріальним, оскільки умисел осіб, які вчиняють такі дії спрямовані саме на порушення недоторканості житла.

Виходячи з викладеного злочинні дії відповідача по справі, за відсутності інших доказів та даних, щодо їх спрямування на заволодіння або пошкодження майна позивача, не перебувають у прямому причинному зв'язку із шкодою завданою останній.

Це при тому, що згідно обставин встановлених судом першої інстанції в рішенні суду, які не заперечувалися сторонами, майно позивачки, на момент продажу відповідачем квартири ОСОБА_8, перебувало в квартирі та було передано останньому.

За таких обставин, встановлений судом факт вчинення відповідачем злочину, передбаченого ст. 162 КК України, за відсутності інших доказів, які б підтверджували вчинення останньою дій по заволодінню або пошкодженню майна позивачки, не є належним доказом та не може бути правовою підставою для задоволення вимог ОСОБА_3, а тому рішення суду є необґрунтованим, незаконним, та підлягає скасуванню.

Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку колегії суддів, не дивлячись на те, що по справі факт вчинення відповідачем злочину передбаченого ст. 162 КК України доведений, дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обґрунтування завданої моральної шкоди проводилося виходячи із факту заволодіння її майном, а не порушення недоторканості житла, що в дійсності мало місце.

На думку, колегії суддів, за встановлених обставин справи, захист прав позивачки повинен здійснюватися в порядку встановленому ст. 388 ЦК України, в разі, якщо майно до даного часу перебуває в квартирі, або в порядку встановленому ч.2 ст.216, ст. 230 ЦК України, в разі якщо майно пошкоджено, або не може бути відокремлене від основної речі без зміни його цільового призначення.

Беручи до уваги викладене вище, інші доводи апелянта, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав: для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2; скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2015 року; ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким в задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ С.М. Бондаревська /підпис/ Т.В. Одринська

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: