Справа № 214/4214/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якій просить : визначити ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 1 серпня 2014 року.

В обґрунтування позову навела наступне. 1 серпня 2014 року помер її рідний батько - ОСОБА_3, про що 04.08.2014 року посадовою особою Виконавчого комітету Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області складено відповідний актовий запис за № 09 та видане свідоцтво про смерть.

23 лютого 2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, ОСОБА_1, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало ОСОБА_3, який помер 01 серпня 2014 року, у звязку з тим, що остання пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька. Приватним нотаріусом ОСОБА_4 розяснено, що відповідно до пункту 3 ст. 1272 ЦК України, має право звернутись до суду для продовження строків для прийняття спадщини. Враховуючи, що іншого правомірного шляху прийняття спадщини після смерті батька не має, змушена звернутись за захистом своїх прав до органу правосуддя.

З дитинства проживала зі своєю бабусею - ОСОБА_5 по вул. Камо, 11/59 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Це було повязано з тим, що її батьки працювали в м. Москва Росія. Тому, її позивача, єдину дитину, вони залишали на піклування батькової матері. В її сім`ї була квартира №366 будинку №1 на бульварі Вечірньому в м. Кривому Розі. За відсутності батьків, вона пустувала, або здавалась тимчасово в оренду. В 2007 році батько ОСОБА_3 вирішив квартиру приватизувати, так як до цього часу вона знаходилась у комунальній власності. Батько самостійно займався оформленням документів. Не обізнана з порядком приватизації. Батьки завжди їй говорили, що вказана квартира її, підписувала заяву про приватизацію цієї квартири. Тому, була впевнена, що в результаті приватизації є єдиним власником квартири №366 будинку №1 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі. Правовстановлюючі документи на квартиру, як і всі важливі документи в родині, зберігав батько, ними не цікавилась. Проживала у бабусі, а батьки працювали в Росії. З 2009 року батьки повернулись до України, проте, не стала проживати разом з ними на б-рі Вечірньому, так як коло інтересів, друзів і знайомих залишилось в межах Центрально-Міського району м. Кривого Рогу. З 2012 року батьки прийняли рішення тимчасово переїхати до села Преображенка Чаплинського району Херсонської області. Там проживає мамина мама - ОСОБА_6. Вона потребувала догляду і батьки поїхали туди, знявши реєстрацію місця проживання в м. Кривому Розі. Вона позивач стала проживати з чоловіком і сином в квартирі №366 будинку №1 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі. Так як квартира, за відсутності батьків, інколи здавалась в оренду, то всі правовстановлюючі документи батько забирав із собою. Ці папери поїхали з ним і до Херсонської області. Була впевнена у тому, що їй належить на праві власності вся квартира, так як це стверджували завжди її батьки. Крім того, на всіх виписках ТОВ «Нова-Ком» про сплату за комунальні послуги, вона позивач значилась як єдиний власник квартири.

В травні 2014 року у батька діагностували онкологічне захворювання. Вся родина була шокована, курс лікування не допоміг і батько помер за три місяці у молодому віці - 49 років. Після його смерті, до зими 2014 року, знаходилась із мамою у Херсонській області, так як були дуже пригнічені, розгублені і зламані раптовою втратою рідної людини і потребували підтримки один одного.

До нотаріуса із заявою про відкриття спадщини з мамою не зверталися, так як були впевнені, що вона позивач єдиний власник квартири в м. Кривому Розі, а іншого майна її родина не має. Правовстановлюючі документи не оглядали і навіть не згадували про них, так як потреби в цьому не було. Документами завжди займався батько. Повернулась в м. Кривий Ріг, а мама залишилась доглядати бабусю. Лише в січні 2016 року, коли з чоловіком вирішили продати квартиру №366 на бульварі Вечірній,1 в м. Кривому Розі, попросила маму найти правовстановлюючі документи на квартиру. На початку лютого 2016 року із свідоцтвом про право на житло і витягом на реєстрацію права власності на нерухоме майно, звернулась до приватного нотаріуса в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з метою підготовки документів для відчуження квартири. Не маючи кваліфікації в сфері нерухомості та оформлення прав на нерухоме майно, не звернула увагу на те, що право власності на квартиру належить і її батькам. У витязі КБТІ була заначена першою, батьки знялися з реєстрації в квартирі, у виписках на оплату комунальних послуг вона позивач значилась як власник. Все це викликало у неї впевненість, що я єдиним власником житла.

Проте, при ознайомлені з документами, приватний нотаріус пояснила, що вона та її батьки співвласники спірної квартири. При укладенні з покупцями договору купівлі-продажу квартири, повинні бути присутніми всі три співвласники. Дізнавшись про смерть батька, нотаріус порадила звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Вона позивач, в кінці лютого 2016 року, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Проте, 23 лютого 2016 року приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Є єдиною донькою своїх батьків, ступінь споріднення з батьком підтверджується свідоцтвом про народження. Заяви про відмову від права на спадщину не подавала. Її мама - ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком - ОСОБА_3, що посвідчено свідоцтвом про шлюб. ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини не подавала, спір щодо спадкового майна у них відсутній. Мама бажає, щоб вона позивач успадкувала після смерті батька все належне йому майно.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Статтею 1270 ч.1 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Проте, частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачається законодавчо встановлена можливість спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернутись з позовами до суду щодо визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 р. задекларовано, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦКУ.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю.

Відповідач у судове засідання не зявилася, подала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, вважає, що спадок повинна прийняти позивач, таким чином, позов визнала повністю.

У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.110-112 СК України, ст.ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 88 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 1 серпня 2014 року, у вигляді одного місяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов