Справа № 309/2980/15-ц
Провадження № 2/309/163/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Лукянової О.В.

при секретарі Данило І.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє за довіреністю ОСОБА_1, до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Вишківська селищна рада, про встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту для проїзду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на те, що:

-на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р3 №182896, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, загальною площею 1,3500га /яка складається з двох земельних ділянок: перша ділянка площею 0,9000га, друга ділянка площею 0,4500га/, розташованої на території Вишківської селищної ради, ур.»Тунегат», яка надана їй для ведення особистого селянського господарства;

-суміжними власниками її 1-ої земельної ділянки є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 2-ої земельної ділянки ОСОБА_7;

-по земельній ділянці відповідача ОСОБА_4 проходить наявний шлях до земельних ділянок, власниками яких є ОСОБА_8 та ОСОБА_5, з якими у ОСОБА_3 є усна домовленість і вони дозволяють їй проїзд по наявному шляху, який проходить через їх земельні ділянки;

-відповідач ОСОБА_4 не дозволяє їй проїзд транспортним засобом через свою земельну ділянку по наявному шляху,

звернувся до суду з позовом та просить: встановити постійний, безоплатний земельний сервітут для проїзду транспортним засобом по наявному шляху довжиною 10,64м, шириною 4,92м, через земельну ділянку ОСОБА_4 до земельної ділянки ОСОБА_8 для ОСОБА_3.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином через свого представника за довіреністю ОСОБА_1, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від ОСОБА_3 до суду не надходило. Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від неї, у судовому засіданні заявлений позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що:

-ОСОБА_3 не зверталася до ОСОБА_4 з пропозицією про встановлення земельного сервітуту та про його умови;

-до земельної ділянки позивача ОСОБА_3 є інша дорога, якою може користуватися позивач;

-земельна ділянка позивача межує із землями сільської ради, через які є підїзд до земельної ділянки позивача;

-відповідач ОСОБА_4 не згідна на встановлення безоплатного земельного сервітуту.

Представник 3-ої особи без самостійних вимог Вишківської селищної ради в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву /а.с.28/, згідно якої просив розглянути справу у відсутність представника 3-ої особи, позовні вимоги залишив на розгляд суду.

Суд, вислухавши думки представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, загальною площею 1,3500га /яка складається з двох земельних ділянок: перша ділянка площею 0,9000га, друга ділянка площею 0,4500га/, розташованої на території Вишківської селищної ради, ур.»Тунегат», яка передана для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні державним актом на право приватної власності на землю, серії Р3 №182896, який зареєстровано 26.06.2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15422 /а.с.9/.

Також було встановлено, що:

-по 1-й земельній ділянці: власником /користувачем/ суміжної з нею земельної ділянки є - з одного боку гр.ОСОБА_5, з іншого гр.ОСОБА_6, з інших двох боків 1-а земельна ділянка межує з землями загального користування /дорога/;

-по 2-й земельній ділянці: власником /користувачем/ суміжної з нею земельної ділянки є - з одного боку гр.ОСОБА_7І, з іншого гр.ОСОБА_9, з інших двох боків 2-а земельна ділянка межує з землями загального користування /дорога/ та землями запасу Вишківської селищної ради. Ці обставини підтверджується оглянутими в судовому засіданні: державним актом на право приватної власності на землю, серії Р3 №182896 /а.с.9/, технічною документацією щодо встановлення меж 2-ї земельної ділянки позивача ОСОБА_3 в натурі /на місцевості/ та збірним кадастровим планом 2-ї земельної ділянки позивача ОСОБА_3, складеним за результатами кадастрової зйомки /а.с.11-12/, актом відновлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 15.06.2015 року з актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання /а.с.13-14/.

З акту роботи комісії селищної ради смт.Вишково від 22 травня 2015 року /а.с.33/ вбачається, що членами комісії Вишківської селищної ради в натурі на місцевості розглянуто звернення громадян ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про встановлення сервітуту проїзду до їхніх земельних ділянок; встановлено: ОСОБА_11 рекомендовано заключити договір сервітуту проїзду до земельних ділянок даних громадян, так як у них іншого доступу до земельних ділянок немає.

З акту роботи комісії селищної ради смт.Вишково від 27 листопада 2015 року /а.с.34/ вбачається, що членами комісії Вишківської селищної ради в натурі на місцевості розглянуто звернення громадян ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про встановлення сервітуту проїзду до їхніх земельних ділянок; встановлено: дорогу доступу до земельних ділянок даних громадян залишити, так як дана дорога використовувалась колгоспом «Прикордонник» для доступу до даних земель. Встановити постійний безоплатний земельний сервітут для проїзду транспортним засобом по наявному шляху через земельну ділянку гр.ОСОБА_4.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.98 Земельного Кодексу України: право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно зі ст.99 Земельного Кодексу України: власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів у тому числі на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Статтею 100 Земельного Кодексу України встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.402 ЦК України: сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Тобто у ст.402 ЦК України чітко визначено, що земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки.

Отже, суд вважає, що позивач повинна була звернутися до відповідача з пропозицією про укладення договору про земельний сервітут, повинна запропонувати договір, в якому були б зазначені умови використання земельної ділянки, а у разі відмови відповідача укласти такий договір, позивач має право звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач не надала суду ніяких доказів про її звернення у відповідності до ст.402 ЦК України до відповідача з пропозицією про встановлення земельного сервітуту та про його умови, а також доказів того, що відповідач ОСОБА_4. викликалася та була присутня на розгляді в натурі на місцевості 22 травня 2015 року та 27 листопада 2015 року звернень громадян ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по встановленню земельного сервітуту, коли складалися акти роботи комісії селищної ради смт.Вишково.

Оскільки порядок укладення договору сервітуту не виконаний, то звернення позивача з позовом до суду про встановлення такого сервітуту на даний час суд вважає передчасним.

Крім того, з наданих позивачем до суду документів взагалі не вбачається, де саме розташована земельна ділянка відповідача ОСОБА_4 по відношенню до земельної ділянки позивача ОСОБА_3. З цього приводу позивачем не надано до суду ніяких доказів.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні з пояснень представника позивача було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_4 не межує ні з якого боку з земельною ділянкою позивача ОСОБА_3. Ця обставина не підлягає доказуванню і вважається судом встановленою, оскільки представник відповідача цю обставину підтверджує.

Позивачем подано до суду матеріали топографо-геодезичних вишукувань /а.с.10/, але суд не може прийняти цей документ як належний доказ місцезнаходження земельної ділянки відповідача ОСОБА_4, оскільки цей документ не несе ніякої інформації про місцезнаходження земельної ділянки відповідача ОСОБА_4 по відношенню до земельної ділянки позивача ОСОБА_3. З цих матеріалів топографо-геодезичних вишукувань тільки вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_4 межує з одного боку з землями загального користування /дорога/, а з іншого з земельною ділянкою, площею 0,5000га /власник не вказаний/, яка не може бути земельною ділянкою позивача ОСОБА_3, оскільки у земельній ділянки ОСОБА_3 інший розмір площі, а крім того, як вказано вище, в судовому засіданні встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача не межують між собою.

Відповідно до ст.401 ЦК України: право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї земельної ділянки, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Суд, дослідивши всі представлені позивачем документи, вважає, що позивач не надала суду належних доказів того, що право користування земельною ділянкою ОСОБА_4 може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення її потреб для проїзду транспортним засобом до своєї земельної ділянки, не може бути задоволене іншим способом /шляхом проїзду через земельні ділянки суміжних власників земельних ділянок, або через проїзд через землі загального користування /дорога/ чи через землі запасу Вишківської селищної ради , з якими безпосередньо межує її земельна ділянка.

Суд не може прийняти акти роботи комісії селищної ради смт.Вишково від 22 травня 2015 року та від 27 листопада 2015 року /а.с.33-34/ як належні докази того, що нормальне використання земельної ділянки позивача ОСОБА_3 неможливо без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача ОСОБА_4, оскільки вони обидва були складені без запрошення ОСОБА_4 для участі на місцевості вирішення питання про встановлення можливого земельного сервітуту. Крім того, згідно акту роботи комісії селищної ради смт.Вишково від 22 травня 2015 року /а.с.33/: рекомендовано заключити договір сервітуту проїзду до земельних ділянок громадян ОСОБА_8, позивача ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 іншій особі гр.ОСОБА_11, а не відповідачу у справі ОСОБА_4.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,212-215 ЦПК України, ст.ст.401-402 ЦК України, ст.ст.98-100 Земельного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє за довіреністю ОСОБА_1, до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Вишківська селищна рада, про встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту для проїзду, - відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлено 3 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_12

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_12