Справа № 305/413/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф

з участю секретаря : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі договору діє представник ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 23 жовтня 2015 року за позовною заявою прокурора Рахівського району Закарпатської області в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, органу опіки та піклування Рахівської РДА, де третьою особою без самостійних вимог є ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року прокурор Рахівського району Закарпатської області діючи в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1, органу опіки та піклування Рахівської РДА, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та стягнути з неї аліменти на користь ОСОБА_5 по утриманню дітей. Проте, 17.06.2015 року, прокурор частково змінив предмет позову, і просив відібрати від ОСОБА_1 малолітніх дітей без позбавлення останньої батьківських прав.

Рішенням Рахівського районного суду від 23.10.2015 року змінені позовні вимоги прокурора Рахівського району Закарпатської області в частині відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, задоволено частково. Вирішено відібрати від ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав, строком на один рік. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів, відмовлено.

Додатковим рішенням Рахівського районного суду від 25.01.2016 року, малолітніх дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, передано органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2, який діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні змінених позовних вимог у повному обсязі. Мотивує свої вимоги тим, що рішення не відповідає обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав, доводи апеляційної скарги та просив задовольнити таку.

Представник прокуратури в особі Дочинець В.І. просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими, і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник органу опіки і піклування Рахівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника, та зазначили, що вимоги апеляційної скарги підтримують із посиланням на висновок органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, який наявний в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за її відсутності.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження дітей, (а.с. 9, 12).

Також встановлено, що 25.02.2015 року в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 13 лютого 2015 року, ОСОБА_1, будучи матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з часу народження проживають з тіткою ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1, в період із січня 2013 року по лютий 2015 року отримала державні соціальні допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей. Однак, ОСОБА_1, умисно, з корисливих спонукань, з метою витрачання коштів, державних соціальних допомог, призначених для належного утримання та догляду дітей, використовувала їх на придбання речей для власного користування, при цьому не надавала необхідні для дітей одяг, їжу, не забезпечила належні санітарно-гігієнічні умови їх проживання, не піклувалася про їх здоров'я, фізичний, моральний і духовний розвиток, не створювала належні умови для розвитку природних здібностей дітей, чим злісно ухилилася від їх утримання.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_1, окрім малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є матір'ю малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.01.2013 року відповідачку ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого вона залишила в пологовому будинку, (а.с.24).

У зв'язку з тим, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживають і перебувають на утриманні та вихованні громадянки ОСОБА_5 в с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області, а ОСОБА_1 ніде не працює, є одержувачем державних соціальних допомог, своєю бездіяльністю щодо піклування про здоров'я дітей, їх виховання, фізичний, моральний та духовний розвиток ОСОБА_1 систематично порушує, вимоги ст. 150 СК України, що й стало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при вирішенні спору невірно застосовано норми ст. 31 ЦПК України внаслідок чого було грубо порушено норми процесуального права. Судом неправильно та не в повному обсязі досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною третьою статті 12 в редакції Закону № 936-VIII від 26.01.2016 визначено, що держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Стаття 150 СК України передбачає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Ухилення ж батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Своєю бездіяльністю щодо виховання та розвитку дітей, ОСОБА_1 порушує, вимоги ст. 150 СК України. Більш того, з пояснень сторін у справі вбачається, що ОСОБА_1 свою поведінку стосовно дітей не змінила та не переймається життям дітей і на час розгляду справи в судових інстанціях.

Крім того, згідно акту судово-психіатричної експертизи №84 від 12 травня 2015 року ОСОБА_1 виявляє, ознаки недоумства у вигляді легкої розумової відсталості (помірної дебільності). Розумова відсталість у освідчуваної не досягає ступеню, що позбавляла б її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, психічний стан відповідачки не перешкоджає їй вчиняти свої батьківські обов'язки належним чином.

Та обставина, що ОСОБА_1 має легку розумову відсталість, сама по собі не може являтись підставою для відхилення позовних вимог. Оскільки, долею дітей не цікавиться з моменту їх народження, та у випадку перебування дітей із нею, для останніх це б носило небезпечні наслідки, які пов'язані з їх життям, здоров'ям і моральним вихованням.

Твердження представника ОСОБА_2 із приводу того, що ОСОБА_1 бажає забрати до себе дітей не є обґрунтованим через те, що таке не доводиться жодними належними обставинами чи діями з боку ОСОБА_1, що вказувало б на її реальні наміри та бажання, стосовно своїх дітей.

Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Як зазначено у Висновку органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації від 10.07.2015 року за № 03-18/637, даний орган виходячи із встановлених обставин, вважає за доцільне відібрати від ОСОБА_1 малолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не позбавляючи при цьому батьківства, (а.с. 106-107).

Ураховуючи, що малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із часу їх народження перебувають на повному утриманні та вихованні своєї тітки ОСОБА_5, а ОСОБА_1 участі у вихованні вищевказаних дітей не бере, враховуючи, характеристику ОСОБА_5 (а.с. 84), довідку про склад сім'ї ОСОБА_5 (а.с. 85), акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 (а.с. 86) то суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення змінених позовних вимог прокурора в частині відібрання від ОСОБА_1 малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав строком на один рік та передачі їх органу опіки та піклування Рахівської РДА.

Твердження представника ОСОБА_2, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми процесуального права, а саме щодо зміни предмета позову на підставі заяви прокурора поданої вже після розгляду справи по суті також не заслуговують на увагу, оскільки зміна предмета позову має місце, коли у процесі розгляду справи позивач замість первісних вимог заявляє нові матеріально-правові вимоги. При уточненні, доповненні чи конкретизації формулювання вимоги предмет позову залишається незмінним, а змінюється, як правило, зміст позову - збільшується або зменшується спірна сума або пред'являється альтернативна вимога. Зміна предмета позову можлива у межах спірних правовідносин, якщо така зміна слугує захисту інтересів і відповідає дійсним взаємовідносинам сторін у справі.

Як убачається з тексту змінених позовних вимог прокурора то такі скоріш за все можна вважати як уточнення, а не як нові матеріально-правові вимоги.

За наявності невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов'язків перед своїми малолітніми дітьми, суд першої інстанції правильно встановив, що така поведінка матері є небезпечною для життя і здоров'я дітей. А тому, суд всебічно встановив фактичні обставини справи, та застосував до них норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених статтями 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі договору діє представник ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 23 жовтня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________