Справа № 357/4086/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 заяву ОСОБА_1, про скасування забезпечення позову -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з даною заявою 14.11..2016 року мотивуючи тим, що 13.11.2016 року отримала ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2016 року, якою було накладено арешт на належне їй майно: 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36. Вважає, що даний вид забезпечення позову обрано безпідставно. Так, судом не було враховано, що жодних належних доказів наявності реальної загрози, яка б утруднила виконання рішення суду не має, оскільки за час провадження справи вона не відчужила належне їй майно; суд наклав арешт виходячи із ціни позову, яку зазначив позивач 500 000 грн., що не підтверджено належними та допустимими доказами, а в судовому засіданні було надано розписку в якій зазначено, що спірний автомобіль було продано за 100 000 грн., отже арешт накладено без врахування співмірності позовних вимог до вартості майна на яке накладено арешт. Заявник просить в порядку ст..ст. 317,319,391 ЦК України та ч.4 ст. 154 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою суду від 01.11.2016 року у справі № 357/4086/16-ц, 2-з/357/98/16, а саме скасувати арешт накладений на 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала заяву та просила скасувати арешт накладений на її майно: 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36.

Представник відповідача, адвокат за договором, ОСОБА_2 в судовому засіданні заву підтримала та зазначила, що доказів щодо вартості автомобіля у сумі 500 000 грн. позивачем не надано, не надано доказів щодо загрози відчуження майна. Також, зазначила, що в провадженні суду знаходиться справа предметом якої є транспортний засіб, за який позивач у даній справи просить відшкодувати кошти, в межах якої накладено арешт на спірний автомобіль. Також, на виконанні у міському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 1100500, 00 грн., отже у випадку задоволення вимог позивача можливо буде провести взаєморозрахунок. Крім того, нежитлове приміщення фактично не виділено в натурі між його співвласниками, тому накладений арешт може порушувати права інших осіб.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат за договором, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив не відновлювати провадження у справі, оскільки судове рішення у цивільній справі № 357/6663/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним, законної сили не набрало, а справа знаходиться в провадженні апеляційного суду Київської області, та просив в разі відмови у задоволенні клопотання відкласти розгляд справи, та зазначив, що позивач знаходиться на оздоровленні, а він приймає участь у засіданні Ради адвокатів України, тому не мають можливості зявитись до суду.

В порядку ч.5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішуються в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали додані до заяви та оглянувши матеріали справи встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_3, про забезпечення позову у справі 357/4086/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про відшкодування коштів, та накладено арешт на належне відповідачу майно: 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 151 ЦПК України, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у

справі та в якій повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

04.04.2016 року до суду подано позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих коштів від продажу автомобіля марки AUDI, Q 7, реєстраційний номер САА 433717, в сумі 500 000 грн. та судові витрати у справі.

18.04.2016 року судом отримано відомості, в порядку ч. 3 ст.122 ЦПК України, щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування) відповідача ОСОБА_1 та 19.04.2016 року відкрито провадження у справі.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2016 року, доданої позивачем до апеляційної скарги 09.06.2016 року ( а.с.15) вбачається, що за відповідачем зареєстровано право спільної часткової власності на майно: 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Павліченко,36 в м. Біла Церква Київської області.

В п.1, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Отже, враховуючи, що позивачем було виконані вимоги ст. 151 ЦПК України, а саме: зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову та відомості, потрібні для забезпечення позову, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання щодо забезпечення позову ОСОБА_3.

Представник відповідача в обґрунтування заяви про скасування заходів забезпечення позову надала до суду постанову головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 06.05.2016 року ( а.с.48) з якої вбачається, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/357/3500/15, виданий 04.05.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 коштів у сумі 1100500,00 грн., отже, в разі задоволення вимог позивача у даній справі, про стягнення з відповідача коштів, вони можуть бути взаємозараховані.

П п.4 Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно свідоцтва про право власності на майно від 07.02.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.02.2007 року вбачається, що нежитлова будівля, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36, станом на 07.02.2007 року належала на праві приватної власності ОСОБА_6.

З договору дарування від 03.11.2010 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та витягу про державну реєстрацію прав від 23.11.2010 року вбачається, що ОСОБА_1, набула право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36, вартість 1/2 частини нежитлової будівлі становила 626 500 грн.

Також, з матеріалів доданих до заяви вбачається, що ОСОБА_6 являється фізичною особою підприємцем з 15.09.2000 року і станом на 01.11.2016 року перебуває на обліку в органах доходів та зборів, вид діяльності, крім іншого, надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна.

Отже, з доданих доказів вбачається, що нежитлова будівля, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36, перебуває у спільній частковій власності двох осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яка являється фізичною особою підприємцем, а частки у вказаному майні не виділено в натурі.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не має, а накладення арешту може обмежити можливості співвласника майна, у здійсненні підприємницької діяльності.

Отже, враховуючи зазначені обставини та додані докази, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати захід забезпечення позову обраний Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2016 року у справі № 357/4086/16-ц, 2-з/357/98/16, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про відшкодування коштів, щодо накладення арешту на належне відповідачу майно: 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. «А», пл. 420,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, будинок 36.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_8