Провадження №: 2/752/1076/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

за участю перекладача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері похилого віку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до свого сина ОСОБА_3 у якому просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку щомісячно починаючи з дати подання позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є матір'ю відповідача, пенсіонеркою за віком, людиною похилого віку, вік якої на день подання позову складає 78 років. Вона отримує мінімальну пенсію, розмір якої складає 1027 грн. 33 коп., інших джерел доходів в неї не має. Син є працездатний, неповнолітніх дітей не має, має постійну роботу і може надавати матеріальну допомогу.

В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що її пенсії вистачає лише на оплату комунальних послуг, а син не надає постійну допомогу, незважаючи на те, що вона її потребує. Поки їй вистачало сил вона знаходячись на пенсії продовжувала працювати. Пояснила також що в неї є ще дочка ОСОБА_4, але дочка не може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки дочка є інвалідом з дитинства, не може працювати. Заперечення відповідача на надання їй матеріальної допомоги у вигляді аліментів вважає безпідставними, оскільки внаслідок роботи в іншому місті, де вона не мала житла, дитина(відповідач) не міг проживати разом з нею тому постійно проживав у її матері. Вона постійно навіщала сина використовуючи будь яку нагоду, робила необхідні покупки, під час відпусток постійно відпочивала разом з дитиною. Метою змін в свідоцтві про народження в графі «батько» на запис про те що батьком її дитини є брат ОСОБА_5 було сприяння прописці відповідача у відомчу на той час квартиру дядька та подальшої участі сина у приватизації цього житла.

Представник відповідача в судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні позов не визнав, пояснивши що він вважає, що позивачка не має права на отримання від нього аліментів оскільки не приділяла належної уваги та часу його утриманню та вихованню та не виконувала свої материнських обов'язків щодо нього. Він фактично жив та виховувався бабусею та дядьком ОСОБА_5, який його всиновив. Відповідачка проживала окремо. Він не має достатніх доходів для надання утримання позивачці, а позивачка сама може забезпечувати себе. Письмові заперечення на позов викладені позивачем у письмовій формі на а.с.17.

Свідок ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що він був однокласником відповідача та проживав з ним в одному будинку. Відповідача фактично виховувала його бабуся, а мати позивача раз на три місяця приїзжала до нього. За батька позивач вважав свого дядька ОСОБА_5, який на цей час вже помер.

Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні що відповідач це її двоюрідний брат. Він вважав за батька свого дядю ОСОБА_5 у якого своїх дітей не було та який займався його вихованням, а мати відповідача не приділяла уваги сину.

Свідок ОСОБА_8, дружина відповідача, пояснила в судовому засіданні що її чоловік - відповідач по справі завжди розповідав їй що його виховували бабуся та дядько. А мати приїздила до нього двічі на рік і він вважає її чужою людиною.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва. Розмір її пенсії становить 1027 грн.33 коп.(а.с.6).

Доводи позивача про те що знаходячись на пенсії вона вимушена була ще й працювати, підтверджуються довідкою (а.с.45) згідно якої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала по серпень 2008 року охоронцем в в Головній астрономічній обсерваторії м. Києва (а.с.45).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є сином відповідачки, не надає допомоги на утримання матері хоча вона цього потребує.

При визначенні розміру аліментів матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, який постійно працює та отримує заробітну плату, інших осбіб на своєму утриманні не має, наявність в позивачки ще й дочки, яка хоча і є інвалідом 3 групи, але матеріальна забезпечена. (а.с.7,20-23).

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково і стягнення з відповідача аліментів на утримання матері в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно.

Доводи відповідача про те що він не може платити аліменти оскільки його усиновив дядько ОСОБА_2 згідно рішення № 1359 Московської райради м. Києва від 08.07.1974 року не спростовують підстав за яких заявлено позов, оскільки запис про мати позивача не змінювався. На час винесення рішення про згоду на усиновлення відповідач перебував у віці 12 років.

Підстав для застосування припису ст.204 СК України для звільнення відповідача від обов'язку утримувати свою матір суд не вбачає. В судовому засіданні не доведено обставин ухилення від виконання позивачкою своїх батьківських обов'язків. Проживанню позивачки протягом певного терміну окремо від дитини сама позивачка надала чітке та ясне обґрунтування.

Достатніх та належних доказів ухиленню позивачки від виконання позивачкою своїх батьківських обов'язків відповідачем не доведено. Не існує будь якого рішення суду або державного органу виконавчої влади про притягання позивачки до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Суб'єктивне сприяння відповідача внаслідок конфліктної ситуації що склалась в нього з позивачкою як чужої людини не звільняє його від обов'язків передбачених у ст.202 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст.202,204 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Києві, проживає за адресою АДРЕСА_1, аліменти, на утримання матері ОСОБА_2, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25.09.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Києві, проживає за адресою АДРЕСА_1, судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн 20 коп.(чотиреста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко