Провадження № 2/325/175/16
Справа № 235/9887/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Задерей А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2, яка постійно проживала в с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області. Після її смерті відкрилась спадщина, що полягає в земельній ділянці площею 6,3563 га, яка належить їй на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Красноармійською районною державною адміністрацією 14.06.2006 року та яка розташована на землях Сергіївської сільської ради Красноармійського району. Вона звернулась в нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що в заповіті їй заповідається право на земельну частку ( пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_2. Просить визнати право власності на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,3563 га в межах , зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Красноармійського району.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с. 25).

Суд, вислухавши пояснення позивачки, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2003 року мати позивачки ОСОБА_3 склала заповіт, яким право на земельну частку ( пай), належну їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_2 від 11.02.1997 року, виданого Красноармійською районною державною адміністрацією, заповідала позивачці ОСОБА_1 ( а. с. 5,7,8).

За життя ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку площею 6,3563 га, серії НОМЕР_1, виданого Красноармійською районною державною адміністрацією 14.06.2006 року, цільове призначення земельної ділянки -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.( а. с. 6, 57-61).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки - ОСОБА_2 померла ( а.с. 4).

У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом постановою від 12.11.2015 року відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на землю, що підтверджує право власності на земельну ділянку, а спадкоємцю було заповідано право на земельну частку ( пай), згідно сертифіката на право на земельну частку ( пай), який був анульований при видачі державного акту ( а. с. 12).

Спадщину за заповітом від16.07.2013 року у вигляді земельної ділянки площею 6,3147, яка належала спадкодавиці ОСОБА_2на підставі Державного акту на право серії НОМЕР_4 прийняв ОСОБА_4 ( а. с. 29,34).

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частки.

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Суд зазначає, в заповіті, який є дійсним на момент відкриття спадщини, спадкодавець заповіла позивачу , не сертифікат як такий, а право на земельну ділянку, тобто право яке належало їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_2 від 11.02.1997 року, виданого Красноармійською районною державною адміністрацією.

Отже, її волевиявлення спадкодавиці полягало у тому, щоб земельна ділянка, на яку вона мала право, перейшла у якості спадщини позивачці по справі ОСОБА_1

Окрім того, суд зазначає, що сертифікат є документом, який засвідчує право на земельну ділянку згідно ст. 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)». При цьому згідно з п. 17 Перехідних положень до Земельного кодексу сертифікати вважаються правовстановлюючими документами при реалізації громадянина ми права вимоги на відведення земельної частки ( паю) у натурі ( на місцевості). Причому сертифікат є дійсним до виділення власникам у натурі земельної ділянки й видачі відповідного державного акта. Разом з тим, державний акт є документом, що підтверджує право власності, яке надано в установленому порядку. Тобто сертифікат і державний акт мають різний юридичний характер і підтверджують різні права спадкодавця.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки законодавство не містить конкретного рішення при вирішенні питання щодо можливості одержання в спадщину цієї земельної ділянки особою, визначеною в заповіті, то позивачкою, в даному випадку, обрано правильний шлях у відстоюванні свого права саме як спадкоємиці за заповітом - звернення до суду з даним позовом про визнання нею права на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

З урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, зокрема того факту, що спадкодавця заповіла не сертифікат, а право на земельну частку , яка є тотожною земельній ділянці, вказаної в Державному актісерії НОМЕР_1, що доведено в судовому засіданні, і яка, відповідно, є об»єктом спадкування, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 1218,1236, 1258,1268 ЦК України, ст..ст. ст.ст.10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, складеним 18.02.2003 року, на земельну ділянку площею 6,3563 га в межах відповідно до плану, розташовану на території Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка належала ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі державного акту серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, виданого 14.06.2006 року Красноармійською районною державною адміністрацією.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: