Справа № 202/2932/16-ц
Провадження № 2-з/0202/68/2016
УХВАЛА

12 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів збережених без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів збережених без достатньої правової підстави в розмірі 17 259 219,10 грн.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Заяву мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову зумовить можливість для відповідачів, до вирішення справи по суті, відчужити належне їм рухоме та нерухоме майно, що в свою чергу, ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши дану заяву, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позивач у своєї заяві просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача.

Разом з тим, арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, повинні бути зазначені ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого, та за необхідності - місцезнаходження майна. Крім того, арешт майна фізичної особи може бути накладено на загальних підставах за винятком майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернуто стягнення.

Позивачем не надано суду відомостей як про рухоме, так і нерухоме майно відповідача, на яке слід накласти арешт та взагалі відомості чи є у власності відповідачів будь-яке майно, а тому суд позбавлений можливості накласти арешт на майно без дотримання вищевказаних вимог.

Крім того, суд вважає, що позивач свою заяву ніяким чином не обґрунтував, доказів утруднення або невиконання рішення у разі невжиття таких заходів суду не навів, не довів суду необхідність забезпечення позову та застосування саме конкретного виду забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не обґрунтована та є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151- 153, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Волошин Є.В.