Справа № 621/747/16-ц
Провадження № 2/621/571/16
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому вказала, що 03.09.2015 року помер ОСОБА_2, який за життя склав заповіт, яким все своє майно, що належить йому за законом, він заповів позивачу. Вказаний заповіт був складений 06.02.2014 року та посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим № 203. На момент смерті спадкодавця йому належали на праві приватної власності грошові вклади з відповідними відсотками, право на земельну частку (пай) у розмірі 1,5 га та земельна ділянка, площею 3,6283 га, розташована на землях Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, була заведена спадкова справа № 58/2015. При цьому, 09.03.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було видано позивачу ОСОБА_5 про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками та право на земельну частку (пай) у розмірі 1,5 га. На земельну ділянку, площею 3,6283 га, кадастровий номер :01:000:0102, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та належала спадкодавцеві на підставі ОСОБА_5 про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2012 року, нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі ОСОБА_5 про право на спадщину у звязку з тим, що в автоматизованій системі Державного земельного кадастру відсутні відомості про зазначену земельну ділянку та її власника і неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру, а отже право власності за померлим на цю ділянку не зареєстроване у встановленому законом порядку. Оскільки через відсутність документа, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадкове майном, і змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3,6283 га, кадастровий номер :01:000:0102, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та належала померлому ОСОБА_2 на підставі ОСОБА_5 про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2012 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі № 1-1079.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, до канцелярії суду було надано лист Лиманського сільського голови ОСОБА_7, в якому повідомлялося, що Лиманська сільська рада Зміївського району Харківської області визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. ОСОБА_7 просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

З копії ОСОБА_5 про смерть, серія І-ВЛ № 513206, актовий запис № 51, вбачається, що 03.09.2015 року помер ОСОБА_2 /а.с. 7/.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 06.02.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 203, яким заповів ОСОБА_1 все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом має право /а.с. 8/.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2016 року ОСОБА_1 отримала ОСОБА_5 про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 свідоцтво було видано на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які знаходяться у ТВБВ № 10020/0466 Філії-ХОУ ВАТ «Ощадбанк» с. Лиман; грошові кошти з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у відділенні ПАТ «Креді ОСОБА_8» в сел. Комсомольське; а також на право на земельну частку (пай) у розмірі 1,5 га умовних кадастрових гектарів /а.с. 10/.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 також фактично був власником земельної ділянки, площею 3,6283 га, кадастровий номер :01:000:0102, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та належала померлому на підставі ОСОБА_5 про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2012 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі № 1-1079 /а.с. 11/.

В той же час, ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку, оскільки позивачем було надано Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 3,6283 га, виданий на імя ОСОБА_9, в якому, зокрема, міститься запис про те, що вказана ділянка успадкована ОСОБА_2 Отже, в автоматизованій системі Державного земельного кадастру відсутні відомості про зазначену земельну ділянку та її власника і неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру, а отже право власності за померлим ОСОБА_2 на цю ділянку не зареєстроване у встановленому законом порядку /а.с. 9, 12/.

Таким чином, через відсутність документа, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадкове майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 був власником земельної ділянки, площею 3,6283 га, кадастровий номер :01:000:0102, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та належала померлому на підставі ОСОБА_5 про право на спадщину за законом від 06.09.2012 року, 03.09.2015 року ОСОБА_2 помер, вказану земельну ділянку заповідав ОСОБА_1, яка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини та отримала ОСОБА_5 про право на спадщину на частину спадкового майна, однак, їй було відмовлено у видачі ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 3,6283 га, оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно. Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право на спадщину інакше, ніж в судовому порядку, суд вбачає підстави для задоволення позову та визнання права власності за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом, на вищевказану земельну ділянку, площею 3,6283 га.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1233, 1235, 1244 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3,6283 га, кадастровий номер :01:000:0102, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та належала ОСОБА_2, який помер 03 вересня 2015 року, на підставі ОСОБА_5 про право на спадщину за законом, виданого 06 вересня 2012 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі № 1-1079.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: