У Х В А Л А

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року, клопотання про поновлення строку для подання вказаної заяви у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба Червоноградського міського управління юстиції, про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна служба Червоноградського міського управління юстиції, про визнання майна особистою власністю,

в с т а н о в и л а :

11 травня 2016 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_4, за дорученням якої діє ОСОБА_6, звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 57, 60, 65 Сімейного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підстави подання заяви про перегляд судових рішень, передбачені пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2015 року (16 судових рішень), 2014 року (12 судових рішень) і 2013 року (1 судове рішення), в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права, та постанови Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року, 3 червня і 1 липня 2015 року.

Водночас, заявниця порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску, вказуючи на те, що ухвалу суду касаційної інстанції вона отримала лише 11 лютого 2016 року.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Встановлено, що ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, постановлена 18 січня 2016 року.

Судові рішення, на які заявниця посилається на підтвердження підстави перегляду, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, ухвалені у 2015, 2014 і 2013 роках; постанови Верховного Суду України, надані заявницею на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, прийняті 2 жовтня 2013 року, 3 червня і 1 липня 2015 року.

Отже, строк для подання заяви про перегляд судових рішень сплинув 18 квітня 2016 року.

Заява про перегляд судових рішень подана ОСОБА_4 до Верховного Суду України 11 травня 2016 року, тобто з пропуском передбаченого процесуальним законодавством строку.

Отримання заявницею ухвали касаційного суду 11 лютого 2016 року не позбавляло її можливості звернутись до Верховного Суду України із зазначеною заявою в передбачений положеннями статті 356 ЦПК України строк, а відтак її доводи щодо поважності причин пропуску процесуального строку не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки заява про перегляд судових рішень подана ОСОБА_4 після спливу передбаченого статтею 356 ЦПК України тримісячного строку з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення і з дня ухвалення відповідних судових рішень, на які здійснюється посилання на підтвердження підстав перегляду, встановлених статтею 355 ЦПК України; наведені доводи заявниці про причини пропуску процесуального строку не є поважними, а тому за положеннями статті 72 ЦПК України вказану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 72, частинами першою, третьою статті 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд вищезазначених судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко