Справа № 240/746/16-ц
Провадження № 2/240/314/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 листопада 2016 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

при секретарі: - ОСОБА_1

за участі

позивача: - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про втрату права на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2016 року позивач звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4, про втрату права на користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку № 21 по вул. Асфальтна, с. Іверське Олександрівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.12.1992 року за номером 130-92, реєстраційним посвідченням від 04.12.1992 року за №257 та технічним паспортом №257. В цьому будинку з 27.11.1986 року був зареєстрований відповідач - син позивача ОСОБА_4, що підтверджується обліковою карткою об'єкта по господарського обліку №0100054 Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, паспортом відповідача, довідкою про склад сім'ї. Відповідач фактично не проживає у житловому будинку № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області з 2006 року і по даний час, що підтверджується актом обстеження від 09.10.2016 року. Постійне місце проживання відповідача їй не відоме, в 2013 році відповідач її провідав та взяв гроші щоб знятися з реєстрації, але не знявся і де він в даний час їй не відомо. У зв'язку з цим реалізувати своє право володіти та користуватися в повному об'сязі своєю власністю у неї немає можливості. Просить визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право на проживання у житловому будинку № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області.

Позивач, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволені та надала суду покази відповідні викладеному в позовній заяві.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України до суду повторно не зявився, та не повідомив суд про поважні причини неявки (а.с.19,30,38).

У звязку з повторною неявкою відповідача належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд відповідно до вимог ст.. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39).

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначивши правове обгрунтування заявлених вимог..

Суд, заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засідані встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.1992 року за номером 130-92, реєстраційним посвідченням від 04.12.1992 року за №257 та технічним паспортом №257 житловий будинок № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області, належить ОСОБА_2 (а.с.7-9).

Відповідно до облікової картки об'єкта по господарського обліку № 0100054 Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у житловому будинку № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області (а.с.12)

Відповідно до акта, затвердженого Іверським сільським головою, від 09.10.2016 року, щодо не проживання ОСОБА_4, у житловому будинку № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області встановлено, що ОСОБА_4 дійсно не проживає з 2006 року у вказаному житловому будинку (а.с.14).

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що позивача знає, як сусідку. Позивач проживає одна, до неї інколи приїздить її син ОСОБА_6. Сина позивача ОСОБА_7 вона ніколи не бачила, він у с. Іверське не проживає.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що є двоюрідною сестрою позивача. Гостює у неї двічі на місяць. Знає, що син позивача ОСОБА_7 зареєстрований разом з позивачем, але постійно проживав зі своєю цивільною дружиною, потім поїхав на заробітки і де він зараз проживає їй не відомо.

Гарантуючі захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом.

Відповідно до вимог частини 4 статті 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

При встановлених в судовому засіданні обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідно до акта від 09.10.2016 року, показів свідків, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, тому він втратив право на користування житлом за адресою с. Іверське Олександрівського району Донецької області, вул.. Асфальтна буд № 21.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частина 2 зазначеної статті передбачає, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Керуючись ст.ст..10, 11,130,174, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 311, 383. 405 ЦК України, ст.. 72, 150, 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про втрату права на користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням № 21 по вул.. Асфальтна с. Іверське Олександрівського району Донецької області.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 08 листопада 2016 року.

Повний текст рішення був виготовлений 08 листопада 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду ДонецькоЇ області через Олександрівський районний суд.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_9