Ухвала

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ДемяносоваМ.В., Дьоміної О.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Одеської міської ради до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання скасувати державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні шляхом виселення з квартири, та за позовом ОСОБА_7 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, про визнання права користування, визнання свідоцтва про право власності на житло дійсним, визнання права власності на квартиру без реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_9, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 1 червня 2016 року та касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_10, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання скасувати державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні шляхом виселення з квартири, посилаючись на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року у справі № 1522/5975/12 визнано за ОСОБА_7 право користування квартирою АДРЕСА_1. 20 лютого 2013 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі вказаного судового рішення та на підставі розпорядження органу приватизації від 20 лютого 2012 року № 219590 ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка ним була продана.

Однак у подальшому рішення суду, на підставі якого ОСОБА_7 отримав спірну квартиру, було скасовано. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

У березні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, у якому просив про визнання права користування квартирою, визнання свідоцтва про право власності на житло дійсним, визнання права власності на квартиру без реєстрації права власності, посилаючись на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2012 року у цій справі за ним було визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ним договір житлового найму на цю квартиру. У подальшому 20 лютого 2013 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради було оформлено свідоцтво про право власності на житло, видане на його ім'я та ім'я ОСОБА_8 в рівних частинах, що зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 8-24028.

Позивач вважав, що зазначене свідоцтво видано відповідно до чинних норм та правил, а тому, крім іншого, просив суд визнати його дійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року позови Одеської міської ради та ОСОБА_7 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 1 червня 2016 року, позов Одеської міської ради задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації, прийняте Департаментом міського господарства Одеської міської ради 20 лютого 2013 року за № 219590. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане 20 лютого 2013 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради за № 219590 на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 19,9 кв. м. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_1. Повернуто у комунальну власність Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, поданій його представником ОСОБА_9, ставиться питання про скасування ухвалених у справі судових рішень з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій її представником ОСОБА_10, ставиться питання про скасування ухвалених у справі судових рішень з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалення нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову Одеської міської ради та задоволення позову ОСОБА_7

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, та встановивши обставини набуття спірної квартири у володіння ОСОБА_7 та інші обставини її набуття відповідачами, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що правомірний власник спірного майна, права та законні інтереси якого порушено, це територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, і остання має право вимагати повернення від відповідача ОСОБА_5 спірної квартири. При цьому суди дослідили належним чином доводи ОСОБА_7 і надані ним докази та дійшли правильного висновку про недоведеність заявлених ним вимог.

Такий висновок судів відповідає вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13.

Наведені в касаційних скаргах доводи заявників є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_9, відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_10, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Демяносов О.О. Дьоміна

Колегія суддів: