У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П,, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю представника ПрАТ «Інгосстрах» ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року вказаний позов задоволено: стягнуто з ПрАТ «Інгосстрах» на користь ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 18 750,00 грн..

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене за неповного зясування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального права, ПрАТ «Інгосстрах» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що страхувальником за договором страхування є ОСОБА_5, а застрахованою особою його син, ОСОБА_6, та доводить, що позивачем у даній справі має виступати особа, права якої порушені, тобто ОСОБА_6 або ж його уповноважена особа. Наполягає, що в будь-якому разі, застрахована особа мала бути залучена до участі в справі. Стверджує, що відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування є цілком обґрунтованою, оскільки страховий випадок відбувся в часі раніше, ніж було укладено договір страхування. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення осіб, що зявились в судове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Інгосстрах» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків за № DNHONS-14AC31N (а.с.5).

Згідно п. 5 даного договору, застрахованою особою є неповнолітній син позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із довідки поліклініки «Північна» м. Рівне № 331 від 12 грудня 2014 року, ОСОБА_6 отримав травму коліна 22 листопада 2014 року (а.с. 18).

ОСОБА_6 встановлено діагноз: «травматичне пошкодження медіального меніска

__________________________________________________________________________

Справа № 569/9616/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_7

Провадження № 22-ц 787/222/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1

лівого колінного суглоба, часткове пошкодження передньої схрещеної зв'язки, синдром медіо-лателярної складки», а пізніше здійснено хірургічне втручання, що підтверджується епікризом Рівненської обласної клінічної лікарні від 11.12.2014р. (а.с. 17).

Спірні відносини між сторонами виникли у звязку з відмовою ПрАТ «Інгосстрах» здійснити страхову виплату позивачу з тих мотивів, що травма у застрахованої особи сталася до укладення договору страхування. У своєму листі-відповіді від 10.02.2015 року №10-02/02-06 ПрАТ «Інгосстрах» зазначило, що заявником не було надано документів на підтвердження факту і обставин страхового випадку, у звязку з чим страхова сума не підлягає до виплати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався передбаченим законом обовязком страховика виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку та виходив з того, що обставини, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження належними та достовірними доказами.

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування страховик зобовязується в разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику страхове відшкодування, а страхувальник зобовязаний сплатити страховий платіж та виконувати інші умови договору.

Пунктом 6.1. укладеного між сторонами Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNHONS-14AC31N передбачено, страховим випадком вважаються подія, яка сталася внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами (медичними закладами, судом, тощо.)

Згідно ст. 95 п. б) Таблиці «Ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам», розмір страхової виплати при ушкоджені меніска становить 5% від страхової суми, а пунктом 2 Примітки до цієї ж статті, передбачено додаткову виплату 10% від страхової суми одноразово, якщо у звязку з травмою ділянки колінного суглоба проводились оперативні втручання (а.с. 7, 10).

Таким чином, подія, що трапилась із застрахованою особою, підпадає під поняття страхового випадку за положеннями зазначеного закону та умовами договору страхування між сторонами.

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на неналежність позивача у даному спорі як такі, що суперечать обставинам справи. Так, відповідно до п. 4.2 Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNHONS-14AC31N, укладеного між сторонами, страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві (а.с. 5).

Пунктом 1.4.4 Умов страхування до Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNHONS-14AC31N закріплено право страхувальника вимагати від страховика при настанні страхового випадку здійснення страхової виплати в порядку та розмірі, передбачених умовами Договору.

Отже, сторонами передбачено, погоджено та закріплено в договорі між ними, що страхове відшкодування може отримати як страхувальник, так і вигодонабувач, а тому посилання на те, що ОСОБА_5 як страхувальник не є належним позивачем у справі безпідставні.

Доводи ПрАТ «Інгосстрах», викладені в апеляційній скарзі, про те, що страховий випадок відбувся до укладення договору страхування, а тому страхове відшкодування не підлягає до виплати, не заслуговують на увагу суду.

Пунктом 7 укладеного між сторонами Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNHONS-14AC31N визначено, що він набирає чинності за наступним днем сплати страхового платежу Страхувальником на поточний рахунок Страховика.

Із виписки здійснення ОСОБА_5 як страхувальником страхових платежів на поточний рахунок ПрАТ «Інгосстрах» як страховика від 18.05.2015 року №150518/648, вбачається, що перший платіж був вчинений 13 листопада 2014 року в сумі 50,00 грн. (а.с.14).

Виходячи з наведеного, договір страхування набув чинності 14 листопада 2014 року.

Оскільки страховий випадок стався 22 листопада 2014 року, після набуття договором чинності, то передбачена ним сума страхового відшкодування повинна бути відшкодована страховиком страхувальнику згідно його умов.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ПрАТ «Інгосстрах» не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Григоренко М.П.

ОСОБА_2