Справа №468/1666/15-ц 04.02.2016 04.02.2016 04.02.2016
Справа 486/1666/15-ц
Провадження № 22ц/784/317/16 Головуючий суддя першої інстанції Янчук С.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.І.,

із секретарем судового засідання Харитоновою І.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначав, що 21 квітня 2006 року відповідачкою отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 % за користування кредитом на рік, на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

Відповідачка своїх зобов'язань своєчасно не виконала. У зв'язку з чим на 31 серпня 2015 року їй нарахована заборгованість розмірі 39398 грн. 26 коп., яка складається з 9186 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом та 30211 грн. 76 коп. заборгованості про процентам.

Враховуючи 18092 грн. 46 коп., стягнутих з відповідачки судовим рішенням від 5 вересня 2011 року, відповідачка повинна сплатити 21305 грн. 80 коп., а також 500 грн. штрафу фіксованої частини та 1065 грн. 29 коп. процентної його складової за порушення банківських послуг.

В судовому засіданні відповідачка надала заперечення, в яких посилалася на пропуск позивачем строків позовної давності (а.с. 27).

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року позов задоволено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову. Вона посилається на неправомірність стягнення судом відсотків за рішенням суду, а також вказує на те, що суд безпідставно не застосував положення про позовну давність, оскільки позивачем пропущені строки на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Представник позивача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з заяви позичальника від 21 квітня 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав позивачці 9186 грн. 50 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 3 % щомісячно, тобто 36 % річних (а.с.13). В заяві строк дії кредитного ліміту визначався строком дії картки та повинен був погашатися щомісячно платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Як вбачається з наданих суду Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), на які як на складову договору є посилання в заяві про відкриття рахунку, Банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений в заяві і в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку.

В заяві на відкриття рахунку та видачі кредитної картки не зазначено ні строку дії рахунку, ні строку дії картки. Разом з тим, Умовами (п.9.12) зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.3 Умов, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії карти, відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше не надійшла заява про закриття картрахунку, а також за наявностіф грошових коштів на рахунку для оплати послуг розрахункових операцій по картрахунку.

На лицевій стороні картки, яка видана позивачці вказано, що картка діє до квітня 2010 року (а.с. 36).

Отже, виходячи з даних картки, яка не перевипускалася та після цього не надавалася відповідачці, кінцевий строк повернення кредиту визначається за договором 6 квітня 2010 року.

Також, в п.5.5.1 Умов вказано, що за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань держатель картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою , розмір якої визначається тарифами. На час укладення договору, за вимогами умов обслуговування кредитних карток «Універсальна» за прострочення сплати кредиту встановлювалася сплата 6% на місяць, тобто 72 % на рік.

Відповідачка зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, Банк у травні 2007 року звертався до суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 5 вересня 2011 року, з відповідачки на користь позивача стягнуто 18092 грн. 46 коп. У вказану суму входить 9186 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 7586 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1337 грн. 74 коп. штрафу (а.с. 6-7). З рішення суду, наданих апеляційному суду копії позовної заяви та розрахунку, що надавався до суду виходить, що суд стягнув з відповідачки відсотки за користування кредитом, виходячи із 72 % річних на прострочену заборгованість.

За заявою Банку, постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Баштанського управління юстиції відкрито виконавче провадження на виконання рішення вказаного суду (а.с. 39). Під час виконання судового рішення, ОСОБА_2 сплачено 4587 грн. 50 коп., що не заперечується відповідачкою та Банком.

Ухвалюючи рішення, суд не звернув належної уваги на вказані обставини справи, а також заяву відповідачки в запереченні на позов про пропуск позивачем строків на звернення до суду за захистом своїх прав, у зв'язку з чим, стягнув заборгованість без визначення її складових фактично за весь період з часу укладення договору по 31 серпня 2015 року.

Між тим, оскільки тіло кредиту та відсотки з часу укладення договору по 31 травня 2011 року вже стягнуті судом, підстав для стягнення вдруге заборгованості за кредитом та відсотками за цей період немає.

Разом з тим, позивач має право вимоги про сплату відповідачкою відсотків за користування кредитом, нарахованих після ухвалення рішення судом та за час, який не увійшов в попередні розрахунки Банку.

Так, загальними умовами виконання зобов'язань встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зміст ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та зміст кредитного договору свідчить про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання кредитором штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1206 цс 15 від 23 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як було згадано, Банк вперше звернувся з позовом про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 31 травня 2011 року. Судом також стягнуто заборгованість на цей період.

Отже, Банк має право вимоги сплати нарахованих процентів за користування кредитом починаючи з 1 червня 2011 року по 31 серпня 2015 року. Остання дата 1визначена колегією суддів з врахуванням позовних вимог.

Між тим, заборгованість за кредитом підлягає стягненню лише в межах строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, необхідно враховувати положення ст. 264 ЦК України, щодо переривання перебігу позовної давності, в даному випадку пред'явленням позову Банком в 2011 році.

Отже, за змістом зазначених правових норм та умов договору, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу (ст. 261 ЦК України).

З урахуванням цих обставин та факту пред'явлення Банком позову тільки у жовтні 2015 року, на користь Банку підлягають стягненню нараховані ним відсотки на суму непогашеного кредиту за період з 6 жовтня 2012 року по 31 серпня 2015 року. Також, колегія суддів враховує відсутність доказів підписання сторонами угоди про збільшений строк позовної давності.

Розмір вказаної заборгованості складає 15588 грн. 95 коп. (30211 грн.95 коп. загальної нарахованої заборгованості - 15002 грн. 02 коп. сума заборгованості нарахована до 6 жовтня 2012 року + 379 грн. 26 коп. проценти з 6 жовтня по 28 жовтня 2012 року).

Визначаючи суму заборгованості, колегія суддів бере до уваги розрахунки Банку, надані до суду першої інстанції (а.с.8-12). Розрахунки заборгованості, надані до апеляційного суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за вказаний період сума заборгованості є більшою. Між тим, збільшення позовних вимог на стадії апеляційного розгляду справи недопустима.

Крім того, суд, визначаючи розмір заборгованості, включив до неї при розрахунку штраф. Однак, з висновками в цій частині також погодитися не можна.

Згідно положенням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Банк в судовому порядку стягнув з відповідачки штраф. В Умовах не оговорено порядок сплати штрафу на суму заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду, а в особовому рахунку відповідачки та розрахунках Банку не зазначено, коли спірна сума нарахована та з якого часу значиться заборгованістю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для стягнення штрафу з відповідачки нарахованого вдруге немає.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно змінити, стягнувши з відповідачки на користь Банку 15588 грн. 95 коп. процентів за користування кредитом, а також у відповідності до ст. 88 ЦПК України 404 грн. 60 коп. судового збору. Розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідачки визначено, виходячи з розміру судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову 1218 грн., розміру задоволених позовних вимог, суми, яка підлягає відшкодуванню Банку за відрахуванням суми, яка підлягає поверненню ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги пропорційно об'єму задоволених вимог (830 грн. 19 коп. - 426 грн. 59 коп.).

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року змінити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_2 за кредитним договором від 21 квітня 2006 року - 15588 грн. 95 коп. відсотків за користування кредитом за період з 6 жовтня 2012 року по 31 серпня 2015 року та 404 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.Я. Мурлигіна

Судді: В.І. Козаченко

Л.М. Царюк