УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі - УПСЗН Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу) на його користь моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Університетській лікарні м. Мостолес, що знаходиться у провінції Мадрид в Іспанії у нього народилась донька - ОСОБА_5, яка зареєстрована громадянкою України.

Вказав, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, однак йому було відмовлено в наданні державної соціальної допомоги з підстав непроживання дитини на території України.

Позивач зазначив, що постановою Вищого Адміністративного Суду України від 27 серпня 2014 року визнано протиправним рішення УПСЗН про відмову у призначенні позивачеві державної соціальної допомоги при народженні дитини та зобов'язано призначити соціальну допомогу при народженні дитини у порядку та розмірах встановлених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Посилаючись на те, що противоправними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди та дитина фактично залишилася без передбаченої державної допомоги, просив задовольнити позовні вимоги у визначеному ним розмірі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з УПСЗН Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_4 3 000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року апеляційну скаргу УПСЗН Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу задоволено частково, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди змінено, зменшено його з 3 000 грн до 1 500 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін..

У касаційній скарзі УПСЗН Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_4 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, враховуючи постанову Вищого Адміністративного Суду України від 27 серпня 2014 року, виходив з того, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок моральних страждань, заподіяних незаконними діями відповідача, оскільки рішення УПСЗН Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу обмежувало права його дитини, дійшовши висновку про про наявність підстав для стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 61, 212 ЦПК України),погодився з висновком місцевого суду про завдання позивачу моральної шкоди внаслідок незаконних дій відповідача, проте беручи до уваги конкретні обставини справи та обсяг заподіяних моральних страждань, дійшов висновку про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди до 1 500 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк