АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 р. ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.08.2014 р. у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1.про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 р. у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Універсал Банк» просить зазначену ухвалу скасувати, та задовольнити заяву про видачу виконавчого документу на рішення третейського суду, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції неправильно застосував п.14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та Закон України «Про захист прав споживачів» оскільки третейський суд розглядав справу за позовом банку про виконання відповідачем зобов'язань позичальника за кредитним договором, а не за позовом споживача про захист його прав.

Ураховуючи, що пунктом 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» з компетенції третейських судів виключені спори про захист прав споживачів, а не спори у справах де відповідачами є споживачі, вважав помилковим висновок суду про те, що зазначений спір не підвідомчий третейському суду.

В судове засідання представник ПАТ «Універсал Банк» та заінтересована особа ОСОБА_1 не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені за останньою відомою суду адресою їх місця знаходження та проживання.

Справа №755/18473/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1893/2016
Головуючий у суді першоїі нстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення третейським судом було ухвалено після доповнення ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» пунктом 14 згідно із Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, а тому третейський суд не мав правових підстав ухвалювати рішення у даній справі.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.08.2014 р. позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 58 006,86 грн. заборгованості, а також третейський збір у розмірі 980,07 грн.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорію справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, що набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди»доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України, п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема якщо справа у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України при розгляді справи № 6-856цс15 від 02.09.2015 р. боржник за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником, є споживачем послуг банку, у зв'язку з чим спір про стягнення заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суду» не підвідомчий.

У справі № 6-187цс15 від 18.11.2015 р. Верховний Суд України виклав наступну правову позицію:

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк чи інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.08.2014 р. у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було ухвалено після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», (Закон №2983-VI від 03.02.2011 р. набрав чинності 12.03.2011 р.), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що справа у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, і обґрунтовано відмовив ПАТ «Універсал Банк» у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: