Справа № 583/1119/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Зубатовій І.В.,

за участю заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирці справу за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи Управління житлово комунального господарства Охтирської міської ради, Охтирський міськрайонний сектор УДМС України в Сумській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає та зареєстрована на законних підставах у кімнаті за №413 в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, у м. Охтирці, Сумської обл., починаючи із 23 березня 1999 року по даний час.

Свої вимоги мотивує тим, що вона станом на 23.03.1999 року, на той час ОСОБА_4 перебувала в шлюбі зі своїм чоловіком ОСОБА_5, на той час працівником заводу ПАТ „Нафтопроммаш, та вселилася з дотриманням режиму прописки (паспортної реєстрації) до виділеної йому кімнати № 413 в гуртожитку заводу, що розташований за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 4. У 2001 році її чоловік звільнився з роботи ПАТ „Нафтопроммаш, а вона з дитиною залишилася проживати у вищевказаній кімнаті, де і проживає по даний час. 21.07.2009 року її шлюб з ОСОБА_5 було розірвано, після розірвання шлюбу вона змінила своє прізвище на дошлюбне ОСОБА_1. Таким чином з часу її поселення в кімнату гуртожитку, як члена сімї працівника підприємства, виникли житлові правовідносини, які регулюються главою 4 ЖК України „Користування гуртожитками. Вказані факти встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23.10.2010 року в справі № 22-ц-4953/2010, а отже не підлягають повторному доказуванню в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Вищевказаним рішенням суду також встановлений факт, що кімната була передана сімї ОСОБА_5 та з того часу із користування не вибувала, підставами для проживання та користування кімнатою були трудові відносини її чоловіка з ПАТ „Нафтопроммаш, укладення в послідуючому нею декількох договорів оренди вказаної кімнати не змінювало її статусу, як члена сімї працівника заводу. Факт правомірності її поселення та проживання в кімнаті з 1999 року ніким не оспорювався, що також встановлено вищевказаним рішенням суду. Даний гуртожиток переданий у комунальну власність до УЖКГ Охтирської міської ради. У свою чергу, зазначена установа є органом приватизації державного майна, що перебуває у комунальній власності громади міста. Згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року за №500, який є спеціальним нормативно-правовим актом, УЖКГ має право передати безоплатно у приватизацію, займані житлові площі у даному гуртожитку. Дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Вона зверталася до УЖКГ з документами щодо приватизації вищевказаної кімнати, де їй повідомили, що у звязку із відсутністю у неї спеціального ордеру на вселення до гуртожитку на її імя їй слід звернутись до суду та довести належними доказами факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах. За наявності позитивного рішення УЖКГ зможе оформити на неї відповідні документи на приватизацію вказаної кімнати. У гуртожитку вона проживає з 1999 року, іншого житла не має. В звязку з цим звернулася до суду в порядку окремого провадження із зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та просить встановити зазначений факт. Пояснила, що проживає в кімнаті № 413 гуртожитку з 23 березня 1999 року. Кімнату надавали її чоловіку як працівнику цього підприємства. На той час будь-яких ордерів не видавалось, оскільки був такий порядок, що кімнати виділялись із дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу. Інші особи у даній кімнаті не зареєстровані і будь-хто за цей час претензій щодо права мешкання у цій кімнаті не предявляв. Не має іншого власного житла, продовжує проживати у цій кімнаті на законних підставах. На даний час виникло питання щодо необхідності приватизації зазначеної кімнати, проте приватизаційний орган їй відмовляє у цьому в звязку із відсутністю документа, що підтверджує її право на постійне проживання в гуртожитку на законних підставах.

Представник УЖКГ Охтирської міської ради у судовому засіданні висловив згоду із заявленими вимогами. Пояснив, що досліджені у судовому засіданні докази дають підстави суду встановити факт вселення та законного проживання заявниці у кімнаті гуртожитку, незважаючи на відсутність спеціального ордера та рішення адміністрації підприємства. Наявність рішення про встановлення зазначеного факту надасть можливість приватизаційному органу прийняти позитивне рішення щодо приватизації кімнати позивачкою.

Представники Охтирського МС УДМС України в Сумській обл. у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Надали до суду письмову заяву, у якій зазначене прохання розглядати справу без участі їхнього представника, заперечень не мають.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає та зареєстрована в гуртожитку кімната № 413, по вул. Ярославського, 4, у м. Охтирці, Сумської обл., починаючи із 11 жовтня 1977 року по даний час.

Судом встановлено, що згідно з рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Охтирської міської ради від 29 травня 2012 року Охтирська міська рада надала згоду на прийняття безкоштовно до комунальної власності територіальної громади міста Охтирки гуртожиток по вул. Ярославського, 4, у м. Охтирці, Сумської обл..

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради за №62 від 06.05.2015 р. було затверджено акт приймання передачі до комунальної власності територіальної громади міста зазначеного гуртожитку, прийнято його безоплатно до комунальної власності громади та залишено дану будівлю на балансі обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Звязківець».

Згідно з рішенням шістдесят восьмої сесії шостого кликання Охтирської міської ради від 23 липня 2015 року надано дозвіл на приватизацію жилих та нежитлових приміщень.

Також судом встановлено, що 23.03.1999 року, на той час ОСОБА_4 перебувала в шлюбі зі своїм чоловіком ОСОБА_5, на той час працівником заводу ПАТ „Нафтопроммаш, вселилася з дотриманням режиму прописки (паспортної реєстрації) до виділеної йому кімнати № 413, в гуртожитку заводу, що розташований за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 4. У 2001 році її чоловік звільнився з роботи ПАТ „Нафтопроммаш, а вона з дитиною залишилася проживати у вищевказаній кімнаті, де і проживає по даний час. 21.07.2009 року її шлюб з ОСОБА_5 було розірвано, після розірвання шлюбу вона змінила своє прізвище на дошлюбне ОСОБА_1.

Вказані факти встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23.10.2010 року в справі № 22-ц-4953/2010, а отже не підлягають повторному доказуванню в силу приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України. Вищевказаним рішенням суду також встановлений факт, що кімната була передана сімї ОСОБА_5 та з того часу із користування не вибувала, підставами для проживання та користування кімнатою були трудові відносини її чоловіка з ПАТ „Нафтопроммаш, укладення в послідуючому нею декількох договорів оренди вказаної кімнати не змінювало її статусу, як члена сімї працівника заводу. Факт правомірності її поселення та проживання в кімнаті з 1999 року ніким не оспорювався, що також встановлено вищевказаним рішенням суду.

Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

Спеціального ордера чи рішення заводського комітету профспілки за 1999 рік про надання заявницею не відшукано.

Допитана як свідок ОСОБА_6 підтвердила той факт, що на момент її поселення в гуртожиток 28.04.2005 року, заявниця ОСОБА_1, постійно проживає в гуртожитку з того часу.

Допитана як свідок ОСОБА_7, підтвердила той факт, що на момент її поселення в гуртожиток з 2007 року, заявниця ОСОБА_1, постійно проживає в гуртожитку з того часу.

У суду немає підстав ставити під сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано.

Факт постійного проживання заявниці у кімнаті гуртожитку за зазначеною адресою також підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.07.2009 року.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до статті 1 Закону N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

Разом з тим, на осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Також встановлено, що позивач у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку по вул. Ярославського 4, у м. Охтирці, Сумської обл, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадянина України.

Вказана адреса є її постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання з відповідних дат.

Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання.

Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Законність користування позивачкою жилою площею у гуртожитку ніким не оспорюється. Дослідженими у судовому засіданні доказами не встановлено факту реєстрації у зазначеній кімнаті інших осіб окрім заявниці. Позивачці було надане приміщення гуртожитку адміністрацією підприємства як постійному працівнику цього підприємства, Питання про звільнення нею кімнати на час перебування цього гуртожитку на балансі підприємства не ініціювалось. Тому має місце проживання заявниці в кімнаті 413 гуртожитку на законних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд приходить до висновку, що факт постійної реєстрації місця проживання заявниці на законних підставах в кімнаті гуртожитку підтверджено дослідженими в справі доказами.

Вказаний факт в силу норм закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має для заявниці юридичне значення.

Враховуючи наявність відмови заявниці у наданні дозволу на приватизацію жилої площі в гуртожитку, суд вважає за необхідне встановити зазначений факт.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт, постійного проживання та реєстрації на законних підставах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у кімнаті за №413, в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, у м. Охтирці, Сумської обл., починаючи із 23 березня 1999 року по даний час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_8