РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14052/14-ц

пр. № 2/759/2641/16

18 травня 2016 року

Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі Васюрі Я.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.03.2014р. відповідач позичив у нього грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США. Підтвердженням отримання коштів в позику та факт їх передачі відповідачу є розписка. Зважаючи на термінову необхідність коштів він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів, отриманих згідно розписки 5 березня 2014року в розмірі 100000 (сто тисяч) доларів США. Письмові вимога про повернення коштів була надіслана відповідачу рекомендованим листом, який відповідач отримав 28.04.2014р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак після звернення до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів в сумі 100 000 доларів США, вони так і не були повернуті. Тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара на момент звернення до суду становить 1 313 549 грн. 10 коп.(один мільйон триста тринадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять грн.10коп.).

Представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що він ніяких коштів від ОСОБА_3 не отримував. Написана ним розписка є тільки технічною. 14.02.2014р. був підписаний протокол №1 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який підтверджує, що ОСОБА_3 не надавав кошти особисто ОСОБА_2, а приймав участь у бізнесовому проекті, з метою придбання пакету акцій певної фірми, а саме ТОВ «Теплодаренерго». Протокол надіслано ОСОБА_3 14 лютого 2014року о 14год.29хв. При цьому відповідач посилається на оригінал протоколу №2 від 11.03.2014р., який підтверджує придбання ОСОБА_3 60% Статутного капіталу ТОВ «Теплодаренерго» з 1242600грн. з підписом ОСОБА_3 Крім того, його дружина, т.б. дружина ОСОБА_2 не надавала згоди на взяття ним в борг 100000 (ста тисяч) доларів США. При цьому також суду пояснив, що він ОСОБА_2 виступав посередником між ОСОБА_3 який хотів придбати 60% акцій «Теплодаренерго» та мером м.Теплодар Одеської області, який мав намір продати ці акції. В подальшому останній передумав продавати акції. ОСОБА_3 так і не купив 60% акцій, у нього від 100000дол.США залишилося більше 20тис. доларів США., а куди були витрачені інші кошти йому невідомо. Він, ОСОБА_2 писав розписку умовно, щоб бізнес проект по закупці 60% акцій «Теплодаренерго» ОСОБА_3 здійснив і придбав акції.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3 передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США. (сто тисяч доларів). /а.с.8/

Свідки передачі та отримання зазначені:ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.(правова позиція Верховного Суду України справа №6-1967цс15).

З розписки, складеної 5.03.2014р., вбачається, що ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 100000 (сто тисяч) дол.США

Отже, розписка про отримання грошових коштів не містить зобов'язання про їх повернення.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя