ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1913/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Дарницький районний відділ Головного управління Державної Міграційної Служби України у м. Києві про виселення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - позивач, ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (відповідач - ОСОБА_2), третя особа: ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_3, Дарницький районний відділ Головного управління Державної Міграційної Служби України у м. Києві про виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 травня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Договір про іпотечний кредит № 2567, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 728 280,00 гривень на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 16 травня 2008 року. Кредит надано строком на 20 (двадцять) років, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 16 травня 2028 року.

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за Кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено Іпотечний договір № 5943 від 16.05.2008 року. Предметом іпотеки за вищевказаним договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна НОМЕР_3, яка має загальну житлову площу 60,40 кв.м., житловою площею - 41,40 кв.м. зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана за рахунок кредиту та належала на праві власності третій особі. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 16 травня 2008 року за реєстром № 2877.

Оскільки ОСОБА_3 перестала виконувати свої зобов'язання за кредитним договором банком було подано позов до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року позов задоволено. 31 березня 2014 року державним виконавцем ВДБС Дарницького РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження. 01 квітня 2015 року банком було отримано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Холод Т.А. від 01.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 344 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки форма № 3 від 16.07.2015 року та акту, складеного працівниками банку в АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_2.

21.07.2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу щодо звільнення житлового приміщення (квартири), яку остання отримала особисто 23.07.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, однак вимогу про звільнення житлового приміщення в добровільному порядку виконати відмовилась. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні, призначеному на 17.05.2016 року позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні, призначеному на 15.03.2016 року представник відповідача ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2016 року в задоволенні клопотання - відмовлено.

В судовому засіданні, призначеному на 17.05.2016 року представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник Дарницького районного відділу Головного управління ДМС в м. Києві в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

16 травня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Договір про іпотечний кредит № 2567, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 728 280,00 гривень на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 16 травня 2008 року. Кредит надано строком на 20 (двадцять) років, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 16 травня 2028 року на придбання квартири АДРЕСА_1

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за Кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено Іпотечний договір № 5943 від 16.05.2008 року. Предметом іпотеки за вищевказаним договором є нерухоме майно, а саме: НОМЕР_3, яка має загальну житлову площу 60,40 кв.м., житловою площею - 41,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 16 травня 2008 року за реєстром № 2877.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Печерського відділення № 3715 ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Києва до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерського відділення № 3715 м. Києва заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2568 від 16.05.2008 року на загальну суму 1017496 грн. 99 коп. В рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Печерського відділення № 3715 м. Києва, за іпотечним договором № 5943 від 16.05.2008 року. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 для подальшої реалізації - 856 800 грн.

Судом встановлено, що договір іпотечного кредиту та іпотечний договір з позивачем укладала ОСОБА_3 , передавши в іпотеку квартиру, яку вона придбала за договором купівлі-продажу від 16.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 2877. Кредит був отриманий відповідачкою з цільовим призначенням - для придбання квартири, за яку вона сплатила власникам 856 800 грн.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення № 009282, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна посвідчує, що АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_8 на праві приватної власності на підставі вказаного договору 23.05.2008 року.

Відповідно Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини у питанні стосовно правової певності та відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі „Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява №48553/99) суд наголошує, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 параграф 1 та повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів („Брумареску проти Румунії", параграф 61).

31 березня 2014 року державним виконавцем ВДБС Дарницького РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 19.01.2012 року.

Відповідно до Свідоцтва від 01 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Холод Т.А. від 01.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 344 квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60,40 кв.м. належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України». Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки форма № 3 від 16.07.2015 року, акту виходу щодо добровільного виходу від 29 жовтня 2015 року, складеного працівниками банку, відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_2.

Згідно ст.40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Згідно п.3.3.11 Іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмету іпотеки, звільненню предмета іпотеки всіма третіми особами (орендаторами).

З метою захисту своїх прав та законних інтересів, 21.07.2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про звільнення житлового приміщення (квартири), протягом одного місяця з моменту отримання цієї вимоги звільнити житлове приміщення (квартиру) в добровільному порядку.

Вимогу ОСОБА_2. отримала особисто 23.07.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, однак вимогу про звільнення житлового приміщення в добровільному порядку виконати відмовилась, житлове приміщення добровільно відповідачем не звільнено.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з частиною 3 статті 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи те, що квартира, яка є предметом іпотеки придбана за рахунок кредиту банку, на неї звернуто стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили, та беручи до уваги те, що позивач виконав вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України та направив відповідачу письмову вимогу про добровільне звільнення квартири, однак вона залишилась не виконаною, позовні вимоги про виселення відповідача з квартири є законними та обґрунтованими, що є підставою для задоволення позову.

Позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до третьої особи - Дарницького районного відділу Головного управління Державної Міграційної Служби України у м. Києві, що не передбачено нормами ЦПК України.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст.109 ЖК України, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) з квартири НОМЕР_4 по АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА