У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє як опікун та представник ОСОБА_3, та представник ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Сумської області від 04 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, який діє як опікун ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 за довіреністю, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму невідшкодованої моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2., який діє як опікун ОСОБА_3. та представник ОСОБА_4, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2. 7 094 грн 57 коп., з яких: 1 641 грн 08 коп. - інфляційні втрати за червень та вересень 2015 року та 5 453 грн 49 коп. - 3 % річних за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року нараховані на невідшкодовану майнову та моральну шкоду.

Також просив стягнути з ОСОБА_5 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 14 571 грн 01 коп., з яких: 3 249 грн 64 коп. - інфляційні втрати за червень та вересень 2015 року та 11 325 грн 36 коп. - 3 % річних за період з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2015 року, нараховані на невідшкодовану майнову та моральну шкоду.

Крім того, просив збільшити щомісячні виплати на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, на користь ОСОБА_4 до її повноліття в розмірі 289 грн 05 коп. починаючи з 01 вересня 2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок чого загинула дружина ОСОБА_4 та матір ОСОБА_3, в інтересах яких він діє, - ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року встановлено, що ОСОБА_5 є винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та визначено розміри відшкодувань майнової та моральної шкоди таким чином: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 436 грн 38 коп. майнової шкоди та 50 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_5 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 100 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та щомісячні платежі у зв'язку зі смертю годувальника у розмірі 231 грн 22 коп.

В подальшому рішеннями суду проводились нарахування інфляційних втрат на вказані суми.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що понад рік ОСОБА_5 завдані збитки не відшкодовує, просив стягнути з останнього на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 інфляційні втрати, 3 % річних на вказані суми за вищезазначені періоди та збільшити розмір щомісячних платежів на користь ОСОБА_4

Рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати в сумі 1 641 грн 08 коп. за період червень та вересень 2015 року та 3 % річних за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року в сумі 5 453 грн 49 коп., а всього 7 094 грн 57 коп. нарахованих на невідшкодовану майнову та моральну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь неповнолітньої ОСОБА_3. інфляційні втрати в сумі 3 249 грн 64 коп. за період червень - вересень 2015 року та 3 % річних в сумі 11 325 грн 36 коп. за період з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2015 року, а всього 14 571 грн, нарахованих на невідшкодовану шкоду, а також ухвалено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 289 грн 05 коп. щомісячно з 01 вересня 2015 року до досягнення нею повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3. 3 % річних скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення інфляційних втрат на користь ОСОБА_4 змінено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати в сумі 3 046 грн 13 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_2., який діє як опікун ОСОБА_3. та представник ОСОБА_4, та ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 04 жовтня 2016 року рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму невідшкодованої моральної та матеріальної шкоди, скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 який діє як опікун та представник ОСОБА_3, та представник ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання з відшкодування шкоди, заподіяної злочином, є грошовим зобов'язанням, та керуючись ст. 625 ЦК України, стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 3 % річних та інфляційні втрати.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що правовідносини які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє як опікун та представник ОСОБА_3, та представник ОСОБА_4, у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Сумської області від 04 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, який діє як опікун ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 за довіреністю, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму невідшкодованої моральної та матеріальної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов