Категорія:59 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

04 лютого 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, ознайомившись із апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дій такими, що не відповідали волевиявленню та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав скаргу, яка була оплачена судовим збором, однак не у розмірі ставки, встановленої Законом України "Про судовий збір", та не відповідала вимогам ст. 295 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України.

В звязку з виявленими недоліками ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2016 року зазначену скаргу було залишено без руху і ОСОБА_2 був встановлений строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було вручено ОСОБА_2 20 січня 2016 року згідно його письмовою заявою (а.с. 70).

На виконання вимог даної ухвали ОСОБА_2 подав заяву від 20 січня 2016 року за вхідним № 330/16-вх, в якій вказує, що аналізуючи Закон України "Про судовий збір", не знаходить підстав для додаткової оплати судового збору, як це зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, та просив надати з цього приводу роз"яснення.

21 січня 2016 року позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву про уточнення (зміну) позовних вимог, виклавши їх у новій редакції.

Листом від 22 січня 2016 року за вихідним №3.19/5/2016 ОСОБА_2 було надано правове роз"яснення, що відповідно до пункту 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Оскільки ним пред"явлено вимоги про визнання дій такими, що не відповідали його внутрішній волі та волевиявленню (немайнового характеру) та про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 28675 грн. (майнового характеру), які підлягають оплаті за окремими ставками судового збору, тому слід оплатити за апеляційну скаргу 1071,84 грн., тобто доплатити 535,92 грн.

Даний лист- роз"яснення ОСОБА_2 отримано 30 січня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява від 01 лютого 2016 року за вхідним № 637/16-вх, в якій він, не усунувши недоліків апеляційної скарги, фактично відмовляється виконати ухвалу суду, зазначаючи, що не повинен додатково доплачувати суму судового збору.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Судова практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Оскільки ні в установлений строк, ні станом на час постановлення даної ухвали недоліки не були усунені, враховуючи те, що без усунення вказаних недоліків апеляційної скарги суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Відповідно до ст. ст. 121, 297 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що апеляційна скарга, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судових витрат постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє апелянта і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання апелянтом ухвали. Якщо апелянтом відповідно до ухвали суду у встановлений строк усунуто недоліки, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання. Інакше апеляційна скарга вважається неподаною і повертається апелянту.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя: