Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________ Справа № 503/1061/15-ц
Провадження №2/503/17/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 лютого 2016 року м.Кодима Одеської області
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сопільняка О.М.
при секретарі Вдовиченко В.О.
з участю представника позивач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_2 28 травня 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
В позові вказала, що шлюб з відповідачем ОСОБА_3 уклала 24 лютого 2012 року у виконавчому комітеті Лабушнянської сільської ради Кодимського району, Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис №02.
Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинились через різні погляди на життя, відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. З цих підстав просила шлюб розірвати та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 залишити проживати з матір'ю та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "ОСОБА_2".
В судове засідання позивач та її представник не прибули, надавши до суду заяву від, в якій позов підтримали та просили його задовольнити, розглянувши справу без їх участі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» №15(5635) від 26 січня 2016 року.
Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів.
Суд, дослідивши позов позивача, докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 24 лютого 2012 року у виконавчому комітеті Лабушнянської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №165028, виданим 24 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Частиною першою статті 38 ЦПК України встановлено, що сторона у справі має право приймати участь у розгляді справи судом особисто або через свого представника.
Документи, що посвідчують повноваження представників, мають відповідати положенням статті 42 ЦПК України.
У зв'язку з цим, повноваження представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, підтверджені витягом з угоди про надання правової допомоги № ОД-184714 та ордером адвоката серії ОД №184714, а відтак - є належними.
Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Судом на підставі позовної заяви позивача ОСОБА_2 встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.
Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.
Стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд приходить до такого висновку.
Позивач ОСОБА_2 просить визначити місце проживання дитини з нею. Такий спосіб вирішення спору не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини, оскільки згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218,224-226 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений та зареєстрований 24 лютого 2012 року у виконавчому комітеті Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №02, - розірвати.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір"ю - ОСОБА_2.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_2 відновити "ОСОБА_2".
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 грн.60 коп. судового збору та 420 грн. витрат на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Кодимського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Сопільняк О.М.