АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/40/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2925/16Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Акопян В.І., Гальонкіна С.А.,

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулось до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 39 458,09 грн., посилаючись на належне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення кредитних коштів.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2016 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа банк" заборгованість за кредитом 24639, 85 гривень, заборгованість за відсотками 4244,30 гривень, по комісії 8173,94 гривень, штраф 2400 гривень, а всього 39 458,09 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 218 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог банку, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на існування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 10 березня 2015 року у справі № 435-5/90/15.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Як убачається із матеріалів справи, 16 червня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 500492625, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у сумі 25 306,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 12.04.2014 року ( а.с.3-7).

Умови Договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ "Альфа-Банк" згідно якого у відповідача станом на 21.12.2015 року утворилась заборгованість сумі 39458,09 гривень, яка складається з 24 639,85 гривень заборгованості за кредитом; 4 244,30 гривень заборгованості за відсотками; 8173,94 гривень заборгованості зі сплати комісії. За порушення зобов'язань нарахована неустойка - штраф 2400 гривень (а.с.10).

11.12.2015 року у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору ПАТ "Альфа-банк" направив боржнику вимогу про дострокове повернення кредиту ( а.с.12).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання з повернення кредитних коштів, а наявність рішення третейського суду про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_2 не скасовує дії кредитного договору і відповідач не позбавлена права звернення до суду про скасування зазначеного рішення третейського суду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким надано правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Основним доводом апеляційної скарги та заперечень проти позову є посилання на рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 10 березня 2015 року у справі № 435-5/90/15, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа-банк" заборгованість за кредитним договором № 500492625 від 16 червня 2014 року, нараховану за станом на 09 лютого 2015 року.

Згідно п.2.4 кредитного договору грошові кошти видані відповідачу для власних потреб, тобто у правовідносинах з Банком ОСОБА_2 виступає споживачем послуг і на ці правовідносини розповсюджується дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту справ споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Таким чином, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначені правові висновки наведені у постановах ВСУ №6-2892цс15 і №6-2712цс15 від 27 січня 2016 року.

З огляду на наведене рішення третейського суду, яке ухвалене після внесення змін до ЗУ «Поро третейські суди» не має правового значення для вирішення цієї справи, оскільки воно ухвалене поза межами компетенції цього суду.

Твердження апеляційної скарги про те, що правові позиції ВСУ з'явилися після ухвалення третейським судом рішення суперечать закону, оскільки правові позиції Верховного Суду України не є законом (нормативним актом) та на них не розповсюджується норми ст.5 ЦК України.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.А.Лобов

Судді: В.І.Акопян

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов