Провадження № 2/127/5185/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Овсюка Є.М.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування власником майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування власником майна та просив витребувати у його власність квартиру № 10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач є власником спірної квартири, яку придбав за 180 000 грн. згідно нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири від 05.12.2009 року, зареєстрованого 23.12.2009 року в КП ВМБТІ.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що за період з 2009 року по 2014 рік вказаний договір оспорювався в судах різних інстанцій, а тому позивач разом із сім»єю не міг вселитись у спірну квартиру, хоча договір купівлі- продажу квартири жодним органом не визнавався недійсним і не скасовувався. 25.11.2014 року при виконанні Вишенським ВДВС Вінницького МУЮ рішення суду про виселення інших осіб зі спірної квартири, позивач дізнався що власником квартири є відповідач ОСОБА_2, котрий надав державному виконавцю Витяг з державного реєстру прав власності зі змісту якого позивачу стало відомо що ОСОБА_2 квартира була придбана на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 договору купівлі продажу квартири від 16.05.2014 року. В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 посилається на обставини, що встановлені Вінницьким міським судом Вінницької області при розгляді цивільної справи № 127/25542/14 та зазначені у судовому рішенні від 09.06.2016 року .Просив витребувати з архіву Вінницького міського суду вказану справу для огляду в судовому засіданні при розгляді даної справи.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_6 ( в судовому засіданні 14.09.2016 р.) позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини, які встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 р. у цивільній справі № 127/25542/14-ц.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожен окремо, а також їх представник адвокат ОСОБА_7 позову не визнали та просили у його задоволенні відмовити, в зв»язку з недоведеністю та безпідставністю заявлених вимог.

Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши в сукупності матеріали даної справи , матеріали архівної цивільної справи № 127/25542/14-ц Вінницького міського суду Вінницької області, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01.04.2009 р. між ОСОБА_8 («Продавець») та ОСОБА_9 («Покупець») укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 180 950 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 і зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ВМ БТІ» 09.06.2009 р. (а.с.72 т.2 ц/с-№ 127/25542/14-ц )

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 і зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ВМ БТІ» 23.12.2009 р., ОСОБА_9 («Продавець») продав вказану квартиру ОСОБА_1 («Покупець») за 180 000 грн.. (а.с.6 т.1 ц/с-№ 127/25542/14-ц )

Згодом, попередній власник ОСОБА_8 оскаржувала вищевказані договори купівлі продажу квартири в судовому порядку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2013 р. у цивільній справі № 212/2-2531/11, задоволено позов ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та визнано нікчемними: договір купівлі продажу спірної квартири від 01.04.2009 р. між ОСОБА_15 та ОСОБА_9, а також договір купівлі продажу квартири від 05.12.2009 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 184-186 т.1 ц/с-№ 127/25542/14-ц).

З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та ОСОБА_15 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що на підставі вказаного судового рішення , запис про право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру було погашено реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.06.2013 р., а 27.08.2013 р. поновлено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за попереднім власником ОСОБА_8 чим спростовується твердження позивача ОСОБА_4, що укладений за його участю договір купівлі продажу спірної квартири від 05.12.2009 р. жодним органом не визнавався недійсним і не скасовувався.

У подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р., рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2013 р. та ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2013 р. у цивільній справі № 212/2-2531/11 були скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.64-65 т.2 ц/с-№ 127/25542/14-ц). За наслідками повторного розгляду зазначеної цивільної справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2014 р., у задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання нікчемними договорів купівлі продажу квартири було відмовлено (а.с. 66-68 т. 2 ц/с-№ 127/25542/14-ц).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від Вінницького міського суду від 23.01.2014 р. в іншій цивільній справі № 127/31690/13-ц за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_8 про визнання права власності на ? частки квартири , судом було затверджено мирову угоду від 15.01.2014 р. між вказаними особами (сторонами у справі) , згідно з умовами якої за ОСОБА_13 визнано право власності на квартиру № 10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці (а.с.33-34 т. 1 ц/с-№ 127/25542/14-ц).

На підставі вказаної ухвали суду, Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 17.02.2014 р. на ім.»я ОСОБА_13 була здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру (а.с. 35 т. 1 ц/с-№ 127/25542/14-ц).

16.05.2014 р. між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу квартири, № 10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 470 (а.с.30-32 т.1 ц/с-№ 127/25542/14-ц ).

На підставі вказаного договору купівлі продажу , 16.05.2014 р. на ім.»я ОСОБА_2 була здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру (а.с. 67 т. 1 ц/с-№ 127/25542/14-ц).

Також у матеріалах цивільної справи -№ 127/25542/14-ц) наявні копії укладених 13 .08.2014 р. між ОСОБА_2В та ОСОБА_3 двох договорів : договору позики на суму 120 000 грн. (еквівалент 10 000 дол. США на день позики) , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 738, а також посвідченого цим же нотаріусом і зареєстрованого в реєстрі за № 740 іпотечного договору, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_3 нерухоме майно : квартиру № 10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, в якості забезпечення виконання ним (позичальником) зобов»язання щодо повернення позикодавцю ОСОБА_3 грошей за укладеним між ними договором позики (а.с.82-85,86-87 т.2). У пункті 8.8 іпотечного договору сторони погодили, що цей договір зберігає силу, якщо заставлене майно переходить у власність іншої особи, або якщо Іпотекодержатель уступить вимогу, забезпечену іпотекою, іншій особі або Позичальник переведе за згодою Іпотекодержателя борг, який виник із забезпеченої іпотекою вимоги, на іншу особу. На іпотечне майно (спірну квартиру) накладено заборону відчуження до припинення договору іпотеки (а.с.71 т.2).

Із матеріалів цивільної справи -№ 127/25542/14-ц також слідує, що в листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_13, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_8 «про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, усунення перешкод в користуванні власністю». Рішенням суду від 09.06.2016 р., яке набуло законної сили 22.06.2016 р., у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено. Зі змісту цього рішення слідує, що при розгляді справи судом було встановлено що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири № 10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці , оскільки придбав майно за відплатним договором у ОСОБА_13, який де факто не мав права його відчужувати, про що відповідач ОСОБА_2, як набувач , не знав і не міг знати.

Отже, між сторонами у справі виникли спірні правовідносини недоговірного характеру у сфері права власності ( майнових прав) на нерухоме майно , що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

Згідно ст.ст. 10 ч. 3, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи.

Статтею 61 ч.3 ЦПК України передбачено що , обставини справи встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Про це зазначив і позивач ОСОБА_4 у своєму позові , де в обґрунтування заявлених до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовних вимог посилається виключно на встановлені судовим рішенням від 09.06.2016 р. у цивільній справі № 127/25542/14-ц обставини. Оцінивши ці обставини в сукупності суд повністю відмовив у позові ОСОБА_1, оскільки не вбачав підстав для застосування до відповідача ОСОБА_2 правових підстав, передбачених ст. 388 ч. 1 ЦК України..

При зверненні в суд з даним позовом, будь яких інших (додаткових) доказів , та підстав щодо обґрунтованості своїх вимог про витребування спірного майна від добросовісного набувача позивачем суду не надано.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ч. 1 ЦПК України). Розглядаючи справу суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов»язує (ст. 319 ч.1,ч.2 , ч. 4 ЦК України).

Зокрема, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) .

З пояснень позивача, інших учасників судового процесу та матеріалів справи судом встановлено, що ні після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2013 р. та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2013 р. у цивільній справі № 212/2-2531/11, ні згодом ( після набрання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2014 р., згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2014 р., про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання нікчемними договорів купівлі продажу спірної квартири) , ОСОБА_1 не вживав жодних заходів щодо повторної реєстрації свого права власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто, внаслідок власної недбалості і бездіяльності (необережної форми вини) позивача, у подальшому ОСОБА_13 отримав безперешкодну можливість продати спірну квартиру ОСОБА_2 16.05.2014 р.., котрий на сьогодні є добросовісним власником квартири.

Враховуючи вищевикладене в сукупності суд прийшов до переконання, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки власник має право витребувати майно у добросовісного набувача, лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. На жодну із цих підстав, ОСОБА_4 у своєму позові не вказав та у належний спосіб не обґрунтував.

За правилами ст.32 ч. 1 ЦПК України, позов може бути пред»явлений кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Випадки, коли процесуальна співучасть допускається, визначені ст.32 ч.2 ЦПК України.

Суд вважає такими що не підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 до іншого відповідача ОСОБА_3 , оскільки вони також не були підтверджені належними та допустимими доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства що регулює спірні правовідносини.

Адже матеріалами справи достеменно підтверджено, що ОСОБА_3 на час вирішення справи не є власником спірної квартири. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли та на даний час продовжують існувати договірні правовідносини зобовязального характеру , повязані з позикою грошей та забезпеченням виконання зобовязання . Укладені 13 .08.2014 р. між ОСОБА_2В та ОСОБА_3 договір позики грошей та іпотечний договір є чинними , відповідають вимогам законодавства та їх внутрішній волі.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю. Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 328, 334, 386, 387, 388 ч.1, 546, 626, ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування власником майна - відмовити .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: