Справа № 462/8861/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захар Беркут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 (третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Октант») про стягнення прямих збитків та упущеної вигоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 356961,93 прямих (реальних) збитків та 2375005,06 грн. упущеної вигоди. Свої вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2012 року між ТОВ «Октант» та позивачем ТОВ «Захар Беркут» був укладений договір оренди. Згідно з умовами зазначеного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове, оплатне володіння та користування базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення господарської (підприємницької) діяльності (надання послуг в сфері туристично-готельної, ресторанної, відпочинково-розважальної діяльності). Проте, 28 грудня 2012 року без погодження із розпорядником майна боржника (тобто ТОВ «Октант») відповідачі припинили користування орендарем ТОВ «Захар Беркут» туристичним комплексом «ІНФОРМАЦІЯ_1», захопивши зазначену базу, при цьому захоплення відбувалося під керівництвом відповідачів. 22 квітня 2013 року ТОВ «Октант» добровільно звільнило територію туристичної бази «ІНФОРМАЦІЯ_1». Проте за весь вищевказаний період невикористання бази за її цільовим призначенням їх товариству була нанесена вищевказана шкода.

Представники позивача у судовому засіданні дали пояснення аналогічні вищенаведеним, просять позов задовольнити.

Представники відповідачів проти позову заперечили та подали до суду письмові заперечення /Т-2 а.с.50,51,53-56,82-86/, додатково пояснивши, що всі розрахунки позивача про нанесення їх товариству, як реальних збитків, так і упущеної вигоди є абстрактними, та такими , які базуються на припущеннях, і тому в позові слід відмовити.

У судове засідання не з'явився представник третьої особи, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, проте матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Суд заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, свідків, експерта, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2012 року між третьою особою ТОВ «Октант» та позивачем ТОВ «Захар Беркут» був укладений договір оренди /Т-1 а.с. 16,17/. Згідно з умовами зазначеного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове, оплатне володіння та користування базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення господарської (підприємницької) діяльності (надання послуг в сфері туристично-готельної, ресторанної, відпочинково-розважальної діяльності). В той самий день база відпочинку була прийнята позивачем в користування, що підтверджується, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди /Т- 1 а.с.18/.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17 квітня 2013 року в справі № 5015/2850/12 за заявою ЗАТ «Промспецстрой» про банкрутство ТОВ «Октант» було припинено повноваження генерального директора ТОВ «Октант» ОСОБА_2 /Т-2 а.с.30-44/. Зазначеною ухвалою господарського суду Львівської області було встановлено, що 28 грудня 2012 року без погодження із розпорядником майна боржника (тобто ТОВ «Октант») та без відома комітету кредиторів ТОВ «Октант», боржник припинив користування орендарем ТОВ «Захар Беркут» туристичним комплексом «ІНФОРМАЦІЯ_1» /Т-2 а.с.34/.

22 квітня 2013 року ТОВ «Октант» добровільно звільнило територію туристичної бази «ІНФОРМАЦІЯ_1», внаслідок чого фактично усунуто перешкоди ТОВ «Захар Беркут» в користуванні об'єктом оренди по договору від 28 вересня 2012 року, зазначена обставина була встановлена рішенням господарського суду Львівської області від 29 жовтня 2013 року в справі № 5015/3853/12 за первісним позовом ТОВ «Октант» до ТОВ «Захар Беркут» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та зустрічним позовом ТОВ «Захар Беркут» до ТОВ «Октант» про усунення перешкод в користуванні об'єктом оренди, стягнення збитків та моральної шкоди /Т-3 а.с.8-23/.

Зазначеним рішенням господарського суду Львівської області від 29 жовтня 2013 року у задоволенні, як первісного позову, так і зустрічного позову було відмовлено.

Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що вказаними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено особу, винну у протиправному позбавленні ТзОВ «Захар Беркут» можливості використання об'єкту оренди, а саме ОСОБА_2, який, діючи всупереч інтересам ТзОВ «Октант», вчинив дії, що спричинили завдання збитків ТзОВ «Захар Беркут». Як вбачається з пояснень представника позивача за зустрічним позовом та обґрунтовується зустрічним позовом, підстави стягнення сум завданих прямих (реальних) збитків, упущеної вигоди та немайнової шкоди обґрунтовуються наявністю протиправної поведінки ТзОВ «Октант» в особі ОСОБА_2, що полягає у незаконному захопленні 28 грудня 2012 року бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Як убачається з пояснення представника позивача саме вищезазначеними обставинами, які встановленні вищевказаними рішеннями господарського суду він обґрунтовує позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прямих збитків та упущеної вигоди.

Згідно з приписами статті 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності складу цивільного правопорушення, до якого законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В обґрунтуванні позовних вимог щодо нанесення йому прямих (реальних) збитків позивача посилається на те, що протягом 28 грудня 2012 року по 22 квітня 2013 року ТОВ «Захар Беркут» повинне було нести витрати в розмірі 40000 грн. на охорону згідно діючого договору з ПП «Аутпост-7», сплачувати заробітну плату працівникам за період 0 29.12.2012 року по 15.03.2013 року в сумі 31549,08 грн., а також, виконувати договірні зобов'язання по сплаті за газопостачання, електропостачання, за послуги комунікаційного зв'язку.

Проте, позивачем не доведено суду тої обставини, яким чином сплата ТОВ «Октант» заробітної плати своїм працівникам, а також, виконання договірних зобов'язань перед підприємствами з постачання газу, електрики, послуг зв'язку відноситься до витрат, які ТОВ «Захар Беркут» зробив або мусив зробити для відновлення свого порушеного права, яке полягало у незаконному позбавленні його права користування базою відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», та не надав суду жодного допустимого та належного доказу на підтвердження вказаного свого твердження.

Таким чином, відсутній будь-якій причинний зв'язок між вищевказаними витратами ТОВ «Захар Беркут» та протиправною поведінкою ОСОБА_2, як генерального директора ТОВ «Октант», які полягали у незаконному захопленні 28 грудня 2012 року бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також, суд не бере до уваги твердження позивача щодо відшкодування реальних збитків, які пов'язанні з відсутністю частини майна, яка належить ТОВ «Захар Беркут» на суму 28293,91 грн., з огляду на таке.

Як убачається з постанови старшого слідчого СВ Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області Дребот М.М. від 20 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 29.12.2012 року, закрито в зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356 ч. 1, 357 ч. 1, 206 ч. 1 та 357 ч. 1 КК України /Т-2 а.с.148,149/.

Інших доказів, які б вказували, що з бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» з вини ОСОБА_2 зникло майно, яке належить ТОВ «Захар Беркут» на суму 28293,91 грн., позивачем суду надано не було.

Також, позивач не навів жодної обставини, яка б свідчила про протиправність поведінки ОСОБА_1, котра б могла завати позивачу реальних збитків, та не надав суду будь-якого належного та допустимого доказу, який би вказував на те, що в діях вказаного відповідача наявний склад цивільно-правового правопорушення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів 2375005,06 грн. упущеної вимоги, то у задоволенні такої також слід відмовити, з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту позову позивач обґрунтовує упущену вимогу тим, що ТОВ «Захар Беркут» не могло здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток від управління (оренди) майнового комплексу бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

При тому, позивач обґрунтовує суму упущеної вигоди в розмірі 2375005,06 грн. тим, що ТОВ «Захар Беркут» при можливості використання бази відпочинку за її цільовим призначенням могло розраховувати на дохід, не менший, ніж був отриманий ним за аналогічний період 2012 року.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 3545 від 30 вересня 2015 року встановлено, що:

1.Дослідженням поданих документів документально підтверджується відображення в реєстрах обліку (електрографічної копії оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 Контрагенти) ТзОВ «Захар Беркут» доходу за період 29.12.11 - 15.03.12 в сумі 2375005,06 грн., що зазначена ТзОВ «Захар Беркут» як сума упущеної вигоди (не отриманих прибутків) ТзОВ «Захар Беркут» (79000. м. Львів, вул. Коперника, 45, Ідентифікаційний код 36545066) спричинених неможливістю здійснення господарської діяльності та отримання прибутку від управління (оренди) майнового комплекс) Бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 (в т.ч. пасажирської канатно-крісельної дороги на гору «Зворець») за період з 29.12.2012 року по 22.04.2013 року.

2.Визначення (обрахунок) експертом загальної суми упущеної вигоди (не

отриманих прибутків. ТзОВ «Захар Беркут» (79000, м. Львів, вул. Коперника, 45,

Ідентифікаційний код 36545066) спричинених неможливістю здійснення господарської

діяльності та отримання прибутку від управління (оренди) майнового комплексу Бази

відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 (в т.ч.

пасажирської канатно-крісельної дороги на гору «Зворець») за період з 29.12.2012 року по

22.04.2013 року» виходить за межі компетенції експерта з економічного виду досліджень.

Як убачається з додаткового усного висновку, який експерт надав у судовому засіданні, не є цілком правильно з економічної токи зору обґрунтовувати суму упущеної вигоди тим, що при умові використання майнового комплексу за його цільовим призначенням позивач міг би розраховувати на дохід, не менший, ніж був отриманий ним за аналогічний період у попередні роки, оскільки будь-яка сума непрямих збитків, яка базуються саме на вказаному розрахунку не є точною, а лише є припущенням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

З аналізу вищевказаної норми ГК України слідує, що розмір упущеної вигоди, спричинених неможливістю здійснення господарської діяльності, включає в себе неодержаний суб'єктом господарювання прибуток (втрачена вигода), а не дохід, які з економічної точки зору є зовсім різними термінами

Крім того, для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди окрім складу цивільного правопорушення необхідно встановити наявність заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

При цьому, при пред'явленні вимоги про відшкодування упущеної вигоди позивач зобов'язаний довести, що ця вигода (прибуток) не є абстрактною, а дійсно була б ним отримані в разі не порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено судами, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання відповідачем збитків.

Припущення позивача такими доказами не є, і тому не можуть братися судом до уваги.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення, як реальних збитків, так і упущеної вигоди з відповідачів з підстав зазначених у позові слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 11,60-62,88,130,174,209,212,214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Захар Беркут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 (третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Октант») про стягнення прямих збитків та упущеної вигоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.