Справа № 750/8730/15-ц
Провадження № 2/750/110/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В серпні 2015 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги у сфері теплопостачання в сумі 672 грн. 16 коп. за період з 01 жовтня 2010 року по 31 серпня 2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року із загальних витрат теплової енергії на центральне опалення будинку АДРЕСА_1 вираховувались витрати на опалення місць загального користування та вираховувались витрати по опаленню квартир з індивідуальними приладами обліку тепла, а решта витрат теплової енергії на суму 53569 грн. була нарахована лише мешканцям квартири 53, які не мають індивідуальних приладів обліку теплової енергії. Таке нарахування було завищеним, оскільки не був врахований п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 47 від 22 лютого 2008 року, що підтверджується рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року, а тому позивачем у червні 2013 року було здійснено перерозподіл мешканцям будинку АДРЕСА_1 фактично використаної теплової енергії за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року, в тому числі і споживачу квартири № 51 ОСОБА_1 на суму 672 грн. 16 коп. в межах показників загально будинкового лічильника, відповідно до п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 47 від 22.02.2008 року, відповідний рахунок оплати заборгованості за місця загального користування було надано для оплати відповідачу, але вона його не оплатила, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що заборгованість, нарахована позивачем за неіснуючі послуги, які не надавались у неопалювальний період, така заборгованість не підтверджується жодними належними доказами, у типовому договорі або у договорі укладеному між сторонами про надання послуг у сфері теплопостачання, позивачем не зазначено окремо надання послуг з опалення МЗК, їхню кількість, якість та формули розрахунку, а відтак, споживачу неможливо перевірити законність дій виконавця послуг, також просив взяти до уваги, що позивач розподіляв спожиту теплову енергію на квартири без лічильників та перерозподілив на МЗК, не маючи щомісяця показів лічильників від всіх споживачів та не маючи доступу до усіх квартир, крім того порядок нарахування сум до сплати за користування тепловою енергією за минулі періоди, за які вже було здійснено нарахування та проведено повний розрахунок, законодавством не передбачений, тобто в даному випадку позивачем було порушено умови договору про надання послуг з теплопостачання. Також відповідач не погоджується з формулою, яка зазначена в позовній заяві та на підставі якої було здійснено перерахунок на опалення МЗК, зазначає, що вона жодним нормативно-правовим документом, рекомендаціями та методиками не передбачена, складена на власний розсуд позивача та не може бути застосована для розрахунку. Також вважає, що сума боргу, в стягненні якої було відмовлено рішенням апеляційного суду Чернігівської області, на яке посилається позивач, є безнадійною дебіторською заборгованістю, яка підлягає списанню позивачем.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг у сфері теплопостачання, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Будинок АДРЕСА_1 обладнано загальнобудинковим лічильником теплової енергії, більшість квартир в будинку обладнані квартирними лічильниками, зокрема і квартира відповідача.

Оплату за надані послуги в 2010-2013 роках відповідач проводила у встановлені строки в межах нарахованих сум відповідно до квитанцій.

На споживачів квартири № 53 вказаного будинку, яка не була обладнана засобом обліку теплової енергії, в опалювальні періоди з жовтня 2010 року по квітень 2012 року нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення 53929 грн. 71 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року встановлено, що нарахування плати за послуги з теплопостачання мешканцям квартири № 53, в якій відсутні індивідуальні прилади обліку, за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року було завищеним, в зв'язку з чим розмір заборгованості за теплозабезпечення, стягнутого рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2012 року, зменшено з 53569 грн. 64 коп. до 7275 грн. 87 коп.

В зв'язку з перерахунком заборгованості по квартирі № 53 в сторону зменшення, надавачем послуг було зроблено донарахування оплати за фактично використану теплову енергію за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року в межах показників загальнобудинкового лічильника іншим мешканцям будинку АДРЕСА_1.

П. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1198 від 03.10.2007, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч. 4 та ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила).

Згідно з вимогами Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Мінбуду від 31 жовтня 2006 року № 359.

Розрахунок плати за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків здійснюється відповідно до чинних тарифів на теплову енергію для даної категорії споживачів та витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, яка виставляється до сплати для кожного окремого помешкання будинку.

Таким чином, враховуючи те, що при нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов'язаний дотримуватися положень Методики, а при відмові суду про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення з певних осіб перерозподіл цієї заборгованості на інших мешканців будинку не відповідає вимогам чинного законодавства, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: