Справа № 463/1891/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/2472/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

21 квітня 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні жилою кімнатою НОМЕР_1, приведення кімнати в попередній стан.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що являється основним квартиронаймачем жилого приміщення НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, яке складалося з однієї кімнати у відомчому гуртожитку Агрофірми «Провесінь», з якою позивач перебувала у трудових відносинах, та було надане на сім'ю позивача: покійного чоловіка, двох синів. У 2007 році для покращення житлових умов позивачу було додатково надано ще одну кімнату - НОМЕР_1, розташовану поряд. Після смерті чоловіка позивача в кінці 2010 року у неї склалася конфліктна ситуація з невісткою - відповідачем у справі, яка без згоди позивача здійснила самочинну реконструкцію квартири, приєднала кімнату НОМЕР_1 до кімнати НОМЕР_2, яку використовує як кухню, провела воду. Відповідачі замурували стіну, зробили вхід в житлову кімнату НОМЕР_2 через кімнату НОМЕР_1, чим позбавили позивача права на користування житлом.

Згідно з технічним паспортом на будинок, гуртожиток АДРЕСА_1 від 09.04.2013 року кімнати НОМЕР_2 та НОМЕР_1 були приєднані одна до одної шляхом закладення окремого дверного отвору у кімнаті НОМЕР_2 та вибиття такого через кімнату НОМЕР_1. На підставі наведеного просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні житловою кімнатою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2, ОСОБА_3 привести кімнату в попередній стан, а саме замурувати закладений окремий дверний отвір у кімнаті НОМЕР_2 в гуртожитку АДРЕСА_1, влаштований через кімнату НОМЕР_1 шляхом вибиття окремо дверного отвору у свою кімнату, забрати кран з водою з кімнати та- кухонні меблі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 житловою кімнатою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, 147, шляхом приведення кімнати в попередній стан.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 замурувати окремий дверний отвір влаштований між кімнатами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_1 та відновити дверний отвір у кімнату НОМЕР_2, забрати з кімнати НОМЕР_1 кран з водою та кухонні меблі.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду від 02 лютого 2016 року відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили його, подавши апеляційну скаргу, в якій покликаються на порушення судом норм матеріального права у зв'язку з чим просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджують, що акт НОМЕР_3 від 17 вересня 2015 року, на який покликається суд першої інстанції, не відповідає поверховому плану від 22 жовтня 2012 року, скопійованому 16 листопада 2015 року, що не враховано судом. В дійсності кімната за НОМЕР_1 була приєднана у 2007 році сім'єю ОСОБА_5 та її покійним чоловіком і стала єдиною цілою за НОМЕР_2, оскільки на підставі спільного засідання рішення правління та профкому ВАТ «Агрофірма «Провесінь» від 2 квітня 2007 року ОСОБА_5 та її сім'ї було надано кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку будинку АДРЕСА_1. За цих умов поверховий план від 22 жовтня 2012 року, скопійований 16 листопада 2015 року підтверджує факт існування двох суміжних кімнат за єдиним номером 419, де однією з кімнат площею 12,9 м. кв. користується ОСОБА_5 Позивачкою не було надано жодних доказів переобладнання відповідачами кімнат. Більше того, факт існування у гуртожитку будинку за АДРЕСА_1 кімнати за НОМЕР_2, власником якого є міська рада, стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданою НОМЕР_3 від 13 листопада 2014 року за № 4023, в якій зазначено, що у квартирі за НОМЕР_2 проживає 5 осіб, в тому числі й ОСОБА_5 Оплата житлово-комунальних послуг також проводиться за кімнату НОМЕР_2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що кімнати НОМЕР_2 та НОМЕР_1 у гуртожитку були приєднані відповідачами одна до одної шляхом закладення окремого дверного отвору з коридору у кімнату НОМЕР_2 та вибиття такого через кімнату НОМЕР_1, при цьому кімнату НОМЕР_1, якою користується позивач, переобладнано в кухню, встановлено у ній кран та кухонні меблі , що порушує право позивача як основного квартиронаймача на використання вказаного приміщення за його цільовим призначенням - для проживання, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про чинення відповідачами позивачеві перешкод у користуванні кімнатою НОМЕР_1 та зобов»язав відповідачів усунути перешкоди, шляхом приведення кімнати НОМЕР_1 у попередній шлях , а саме, зобов»язав відповідачів: замурувати окремий дверний отвір влаштований між кімнатами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_1 та відновити дверний отвір у кімнату НОМЕР_2, забрати з кімнати НОМЕР_1 кран з водою та кухонні меблі.

Колегія суддів погоджується з законністю і обґрунтованістю оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги розглядає як такі, що не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно витягу з протоколу № 51 спільного засідання правління та профкому ВАТ «Агрофірма «Провесінь» від 02 квітня 2007 року позивачеві та її сім»ї, яка складалася з чотирьох осіб, було надано кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 площею 12,9 м.кв, а кімнату НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 площею 17,9 м. кв. залишено в їх розпорядженні, і на вищевказані кімнати видано спеціальний ордер (а.с 7). Згідно довідки НОМЕР_3 від 13.11.2014 року (а. с. 8) квартира НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1, який належить місцевій раді, за адресою АДРЕСА_1, складається із двох кімнат , житловою площею 30,8 м.кв. і в ній проживають та зареєстровані: позивач з 14.02.1991 року, відповідач ОСОБА_2 з 30.10.2000 року, відповідач ОСОБА_3 та внучка ОСОБА_7 з 21.02.2001 року, внук ОСОБА_8 з 11.04.2011 року.

Доказів, які б свідчили про те, що після 02 квітня 2007 року, позивач надавала згоду відповідачам на використання житлової кімнати площею 12,9 кв.м. під кухню та переобладнання цієї кімнати із ізольованої на прохідну до кімнати площею 17,9 кв. м., відповідачами не надано. Та обставина, що кімната площею 12, 9 кв.м., на час виникнення спірних правовідносин і на час ухвалення оскаржуваного рішення, стала прохідною і частково використовувалася як кухня доводиться фотографіями ( а.с. 52, 53, 56, 57-60). Тим самим, спростовуються твердження відповідачів про те, що кімнати є суміжними, оскільки кімната площею 12,9 кв. м. стала прохідною, а кімната площею 17,9 кв. м. - запрохідною.

У відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Таким чином із обставин справи, які правильно були встановлені судом першої інстанції, і яким була дана вірна правова оцінка , випливає, що діями відповідачів були порушені права позивача на використання житлової кімнати площею 12,9 кв.м. за її цільовим призначенням як ізольованого жилого приміщення, тобто обмежені житлові права позивача, і у відповідності до чинного житлового законодавства, ці порушені житлові права підлягали захисту , шляхом зобов»язання відповідачів припинити дії, які порушують права позивача та відновити становище, яке існувало до порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314 , ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.