Справа № 2-7917/2008 Головуючий у І інстанції Санін С.І.
Провадження № 22-ц/780/119/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.,

суддів: Мережко М.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника апелянта ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2008 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення суми позики та штрафу,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом до відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2008 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики всумі 220 тис. грн, штраф в сумі 20 тис. грн, а також судові витрати в сумі 1700 грн.

Не погодившись з рішенням суду, дружина відповідача ОСОБА_6 у жовтні 2015 року подала апеляційну скаргу до апеляційного суду, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального і процесуального права.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивач вважає її не обґрунтованою та просить її відхилити.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та доводів заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за такого.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України ).

Частиною 1 статті 540 ЦК Ураїни встановлено, що неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом встановлено, підтвердженоматеріалами справи, і сторонами не заперечується таке.

15 січня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був укладений договір позики.

Відповідно до умов договору позивач передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 220 тис. грн, а відповідач зобовязався повернути ці кошти в строк до 15 січня 2008 року.

Якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу та одноразово штраф у сумі 20 тис. грн(п.п 5 п. 5).

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 15 січня 2007 року.

Проте, в порушення умов вищевказаного договору, відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, у звязку з чим за ним утворилась вказана заборгованість.

За наведеного, суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, з дотриманням положень ст. ст. 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про те, що ОСОБА_7 не виконав умов укладеного із ОСОБА_3 договору позики і у визначений сторонами строк кошти не повернув, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Крім того з матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що вони тривалий час являються бізнес партнерами і на час виникнення спірних правовідносин обидва виконували обовязки директорів підприємств, ОСОБА_7 отримав кошти від ОСОБА_3 в борг з метою придбання нежилих приміщень сільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тому позиція апелянта про належність спірного майна до спільної сумісної власності подружжя не ґрунтується на вимогах ст. ст. 60, 61 СК України.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, крім того, належних доказів на підтвердження того, що отримані в борг кошти було використано в інтересах сім'ї, апелянтом не надано.

Не можуть бути визнані обґрунтованими також і доводи апеляційної скарги щодо недійсності спірного договору, оскільки апелянт з позовом про визнання його недійсним до суду не зверталася.

Крім того, подача ОСОБА_6апеляційної скарги на судове рішення майже через сім років після набрання ним законної сили порушує принцип правової визначеності та право особи на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Інші доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків суду теж не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_2