Справа 206/5428/15-ц
Провадження 2/206/62/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа: Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2015 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2006 року, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є моїми донькою та онукою, які в 2000 році виїхали на постійне місце проживання до Бельгії. Проте наявність їхньої реєстрації належній мені квартирі перешкоджає мені у вільному розпорядженні нерухомістю, оскільки сплачую всі належні комунальні платежі за осіб, що фактично не проживають у зазначеній квартирі.

На підставі викладеного позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні належною на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаною квартирою та зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.2-4).

Позивач ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена. До суду надала заява, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові та просила суд задовольнити.(а.с.35). 26.10.2015 року в судовому засіданні пояснила, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її донькою та онукою відповідно та які на сьогоднішній день мешкають в Бельгії.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, до суду надіслали заяви, в яких просили дану справу розглянути без їхньої участі, позов визнали в повному обсязі. (а.с. 30, 31, 33).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.09.2006р., посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н. С., зареєстровано в реєстрі за № 2-2530 та.(а.с.10).

03.10.2006 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації квартиру АДРЕСА_1 за реєстраційним номером № 596433 зареєстровано на ім'я ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12036457 від 03.10.2006р (а.с. 11).

В акті від 18.09.2015р., складеного свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та засвідченого печаткою КП ЖГ "Самарського району" ДМР вказано, що квартирі АДРЕСА_1 тривалий час проживає лише одна людина ОСОБА_1 (а.с. 15).

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 та. в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с.20).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із доказами суд доходить наступного.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, наділена правом володіння, користування та розпорядження ним.

У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкають понад один рік, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про їх тимчасову відсутність не встановлено, а отже вони не проживають в квартирі без поважних причин.

Приймаючи до уваги викладене, беручи до уваги ту обставину, що реєстрація відповідачів в спірній квартирі носить формальний характер, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в заявлений нею спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 156 ЖК України, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_1 із зняттям її із реєстраційного обліку за цією адресою.

Визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_1 із зняттям її із реєстраційного обліку за цією адресою.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков