Справа № 202/6587/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 14.07.2001 року.

Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 539. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружні стосунки між ними припинені з 29 лютого 2016 року через різні характери та погляди на сімейне життя, постійні сварки. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги та просив їх задовольнити. Просив судові витрати не стягувати з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, але вона указала, що причини припинення шлюбних відносин зовсім інші, ніж указує позивач. Так, їх шлюб не може бути збережений через постійні зради з боку позивача, спричинення їй тілесних ушкоджень. Просила при розірванні шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище Іванова.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 539 (а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Подружні стосунки між сторонами припинені 29 лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає.

За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами склалися відносини, які виключають можливість знаходження їх у шлюбі, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 14.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 539, розірвати.

Повернути ОСОБА_4 дошлюбне прізвище - Іванова.

Копію рішення направити до Жовтневого відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Бєльченко