Справа № 426/6946/15-ц
УХВАЛА

іменем України

08 листопада 2016 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Половинка В.О., в м. Сватове Луганської області розглянув заяву законного представника у справі ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №426/6946/15ц

ВСТАНОВИВ:

Законний представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі за № 426/6946/15-ц та просить суд направити запити до податкової інспекції, накласти арешт на кошти, винести ухвалу про зупинення видаткових операцій, накласти арешт та заборону відчуження нерухомого майна.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України забезпечення позову допускається на буд-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.13.2006 року вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення» від 22.12.2006 року № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Також, вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позовних вимог в частині накладення арешту на майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд враховує докази, надані ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1, позовним вимогам.

Судом зясовано, що в основу позовних вимог ОСОБА_1 покладено питання встановлення порядку спільного користування між трьома співвласниками; припинення права власності з виплатою компенсації; визнання висновків експерта недійсними; стягнення упущеної вигоди.

Суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про накладення арешту на спільне майно, частки якого вже визначені в порядку спадкування, не є відповідною до позовних вимог. При цьому суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідачів за зустрічним позовом у справі, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, а саме обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що може призвести до незворотних наслідків. Тому вимога щодо накладення арешту на майно не підлягає задоволенню.

Також суд, вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо направлення запиту для зясування банківських реквізитів з зазначенням рахунків і банків, оскільки запитувана інформація є банківською таємницею і питання щодо розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичних та юридичних осіб вирішується відповідно до глави 12 ЦПК України.

Не підлягають задоволенню також вимоги щодо накладення арешту на кошти та рахунки підприємства та зупинення видаткових операцій по рахункам, оскільки такі заходи можуть перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись

ст. 151,153 ЦПК України

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позовних вимог у справі за № 426/6946/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Половинка