АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/1161/15-ц
Провадження № 22-ц/792/273/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каленицьке», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каленицьке» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилався на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2015 року зі СТОВ «Каленицьке» на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 60833,92 грн. Відповідач виплатив йому ці кошти лише 01 липня 2015 року, в звязку з цим позивач просив стягнути з СТОВ «Каленицьке» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2014 року по 01 липня 2015 року в сумі 12485,34 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з СТОВ «Каленицьке» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (включно, що становить 237 робочих днів в сумі) 12177,06 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі СТОВ «Каленицьке» вважає рішення суду незаконним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові. На думку апелянта, суд при ухваленні рішення не врахував пояснення сторін щодо порушення вимог ст.117 КЗпП України, факт встановлення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2015 року та виплату цих коштів позивачу. Також не враховано, що постановою ВДВС Полонського райуправління юстиції від 17.06.2015 року відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання до 26 червня 2015 року. Не прийнявши до уваги платіжне доручення від 24.06.2015 року № 26716 про повну сплату коштів згідно рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року, суд першої інстанції помилково стягнув кошти по 01 липня 2015 року, а не по 24 червня 2015 року, коли дійсно відповідач перерахував кошти.

В засіданні апеляційного суду представник відповідачів підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач в судове засіданні не зявилися, будучи повідомленим про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, за ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 20 жовтня 2010 року звільнився з роботи у СТОВ «Каленицьке», у день звільнення відповідач не провів з ним розрахунок. Рішенням Полонського районного суду від 17.09.2014 року стягнута із СТОВ «Каленицьке» на користь ОСОБА_1 В І. заборгованість по зарплаті в сумі 6560,14 грн. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2015 року із відповідача також стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21 жовтня 2010 року по 17 вересня 2014 року в розмірі 60 833,92 грн. Присуджені суми були виплачені ОСОБА_1 01 липня 2015 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12177,06 грн. по день проведення виплати заборгованої заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку вже сплачено позивачу відповідно до рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2015 року, не ґрунтуються на нормах матеріального права і суперечать правовим висновкам Конституційного Суду України та Верховного Суду України.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі № 4-рп/2012 розяснено, що за ст. 47 КЗпП роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, устаної організації, у строки, зазначені з статті 116 КЗпП, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 22 січня 2014 року у справі № 6-159цс13) невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюється нормами трудового права.

Посилання апелянта на факт відкладення виконавчих дій з примусового виконання до 26 червня 2016 року постановою ВДВС Полонського РУЮ від 17 червня 2015 року є безпідставним, оскільки ця обставина не позбавила СТОВ «Каленицьке» можливості виконати рішення суду в добровільному порядку.

Платіжним дорученням від 24.06.2015 року № 26716, на яке посилається апелянт, кошти згідно рішення суду були перераховані ТОВ „Енселко Агро лише відділу ДВС, який в подальшому здійснив їх переказ стягувачу.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув середній заробіток саме по 30.06.2015 року, оскільки лише 01.07.2015 року присуджені кошти були виплачені (зараховані на картковий рахунок) ОСОБА_1 01 липня 2015 року, що підтверджується даними платіжного доручення № 601 від 30 червня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Каленицьке» відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/273/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 55