Справа № 510/1712/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська районна державна нотаріальна контора Одеської області) про визнання правочину недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заперечень та додаткових заяв суду не надала, просила про розгляд справи у її відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2011р.; копія заповіту ОСОБА_3 від 02.12.2011р. складеного на імя ОСОБА_2; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 24.09.2013р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438919; копія довідки відділу Держземагенства у Ренійському районі про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4; копія свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_5 до ОСОБА_4; копія заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 від 12.09.2013р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померлого 07.04.2013р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що 07.04.2013р. помер батько сторін - ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3 належали: житловий будинок із надвірними спорудами № 1 А по вул. Б. Дойчіоглу в с. Новосільське Ренійського району та земельні ділянки загальною площею 4,78 га, на підставі державного акту серії ЯБ № 438919. На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, залишив заповіт на імя відповідача ОСОБА_2, яким заповідав йому все майно, яке буде належатиме йому за життя. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті батька відповідач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням відповідача нотаріусом було заведено спадкову справу. Відповідно до ст. 202 ЦК України, заява спадкоємця ОСОБА_2 про прийняття спадщини є одностороннім правочином направленим на набуття прав та обовязків, що входили до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 Однак, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини без його вільного волевиявлення, оскільки саме вона наполягла щоб відповідач звернувся до нотаріусу із відповідною заявою. Тому, позивач вважає, що правочин, який полягав у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті батька, є недійсним, оскільки вкладався при відсутності особистого бажання відповідача.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обовязки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обовязки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобовязання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

В ході розгляду справи, судом було встановлено, що 12.09.2013р. відповідач ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк подав до Ренійської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 Так, відповідно до норм ст. 202 ЦК України, заява спадкоємця ОСОБА_2 про прийняття спадщини є одностороннім правочином направленим на набуття прав та обовязків, що входили до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як було встановлено у судовому засіданні, за наполяганням позивача ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, тобто вчинив правочин без його волевиявлення та не у відповідності його внутрішній волі.

Таким чином, суд вважає, що правочин який вчинив ОСОБА_2, що полягав у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті батька є недійсним, так як він суперечить вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України. На момент розгляду справи в суді відповідач не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 202, 203, 1216, 1217, 1218, 1269 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсною заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 07.04.2013р. в с. Новосільське Ренійського району Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник