Провадження № 2-о/641/107/2016 Справа № 641/4181/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Марченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ

про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, в якій просить встановити факт смерті 21.03.2016 року у м. Макіївка Донецької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21 березня 2016 року, проживаючи на тимчасово окупованій території Донецької області, в м. Макіївка померла її бабуся ОСОБА_2. Через неможливість отримання свідоцтва про смерть на тимчасово окупованій території заявник звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на тимчасово окупованій території.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала, зазначила, що бабуся в зв'язку поганим станом здоров'я та в зв'язку з похилим віком проживала разом з матір'ю заявника у м. Макіївка Донецької області, перебувала на обліку у терапевта, померла у віці 87 років. Поховали бабусю у м. Горлівка Донецької області, територія якого є також тимчасово окупованою.

Представник заінтересованої особи - Комінтернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно пояснень заявника останній рік життя ОСОБА_2 фактично проживала ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про народження серії VII-НО № 449760, свідоцтва про народження серії ІХ-НО № 258182 та свідоцтва про укладення шлюбу від 05.09.1987 року заявник ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2

Через відсутність можливості отримання свідоцтва про смерть за місцем смерті ОСОБА_2, заявник звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську з заявою про державну реєстрацію смерті.

Однак, 06.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником подано документ, виданий на тимчасово окупованій території.

Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано оригінал лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/у) № 134 від 22.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 21.03.2016 року померла за адресою: АДРЕСА_1, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті 21.03.2016 року у м. Макіївка Донецької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті 21.03.2016 року у м. Макіївка Донецької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3