Провадження № 2/752/2251/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заочний розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 02.08.2012 р. кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 6 679,12 гривні.

23.10.2015 р. у даній справі ухвалено заочне рішення, яке скасовано на підставі заяви відповідача на підставі ухвали суду від 14.01.2016 р. і розгляд справи призначено в загальному порядку.

Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що кредитний договір - це двосторонній правочин, однак сторони у даній справі будь-яких угод з приводу отримання кредиту не укладали, внаслідок чого між ними не існує ніяких правовідносин щодо отримання кредитних коштів. Заява-анкета, на думку представника відповідача, не є правочином, який підтверджує укладення кредитного договору. Крім того, представник відповідача посилався на недобросовісність дій Банку, який проводив операції по здійсненню платежів з рахунку клієнта поза межами наявних коштів на рахунку, що призвело до виникнення заборгованості.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2012 р. ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій міститься посилання на те, що ця заява, в сукупності з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між особою, що її підписала, і банком Договір про надання банківських послуг.

При підписанні даної заяви відповідач був ознайомлений і погодився на Умови та Правила надання банківських послуг, а також запропоновані Тарифи банку, що підтвердив своїм підписом.

Також заява містить посилання на те, що Умови і Правила надання банківських послуг оприлюднені на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк».

Клієнт Банк відповідно до поданої заяви зобов'язується регулярно ознайомлюватися з їх змінами та виконувати Умови та Правила надання банківських послуг.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 02.08.2012 р. договору Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу кредит в сумі 1 800 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором, Умовами та Правилами, Клієнт сплачує Банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Згідно з п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, Правилами користування платіжними картками і Тарифами Банку.

Пунктом.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за укладеним між сторонами Договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2015 р. заборгованість відповідача за укладеним між сторонами Договором становить 6 679,12 гривні, з яких:

-1 765,54 гривень - заборгованість за кредитом;

-2 579,34 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1540 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом,

а також штрафи, передбачені пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг;

-500,00 гривень - штраф (фіксована частина);

-294,24 гривні - штраф (процентна складова).

Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором, не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, суд вважає, що позов в частині стягнення суми боргу за наданим кредитним лімітом, заборгованості по процентам, заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом є обґрунтованим, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та в розмірі 294,24 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов»язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст..61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 884 (п»ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 88 копійок, яка складається із:

-заборгованості за кредитом - 1 765,54 гривень,

-заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 579,34 гривень,

-заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 1 540,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя