У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

05 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.

22 серпня 2016 року від представника позивача за довіреністю ОСОБА_4 надійшла уточнена позовна заява про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно.

23 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на дачний житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований по вул. Придніпровська, 29/2, в с. Сокирно Черкаського району Черкаської області.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Представником позивача не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Посилання представника позивача на інтернет-оголошення щодо продажу спірного будинку не є належним доказом в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, а тому не підтверджує реальні ризики щодо можливого відчуження відповідачем спірного майна.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.08.2016 року вбачається, що за кадастровим номером земельної ділянки :03:001:0223), на який посилається представник позивача, право власності на останню за відповідачем не зареєстровано.

Крім того згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою старшого державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_5 від 22.10.2012 року, було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 та оголошена заборона його відчуження

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доказів того, що спірне майно може вибути з володіння відповідача, представником позивача не надано.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Морозов