Справа № 477/265/16-ц
Провадження № 2/477/330/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12243,96 грн. та судові витрати по справі.

В позовній заяві зазначав, що 13 червня 2014 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, складовими якого є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг а також ОСОБА_2 (довідка про умови кредитування).

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 30.11.2015 року має заборгованість в розмірі 12234,96 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 13 червня 2014 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 13).

Позичальниця погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також ОСОБА_2 (довідка про умови кредитування).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням ОСОБА_2, та може бути змінений (зменшений, збільшений, анульований) в будь-який момент.

Сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування (а.с. 14).

Також, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків погашення по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш як на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити ОСОБА_2 штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 30 листопада 2015 року за нею рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12234,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом 6652,91 грн., заборгованість з відсотків 3723,24 грн., пеня 800 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 558,81 грн. (процентна складова) (а.с. 11).

З урахуванням вищевказаних норм цивільного законодавства сума заборгованості за наданим кредитом (6652,91 грн.) та відсотками (3723,24 грн.) підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо неустойки (пені, штрафу), то розділом 2.1.1.7 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення строків сплати з будь-яких грошових зобовязань, передбачених умовами Договору.

Грошовими зобовязаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами.

В той же час зі змісту витягу з ОСОБА_2 по карткам «Універсальна», за несвоєчасне погашення заборгованості також передбачена відповідальність у виді пені (а.с. 14).

Тобто, умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, ОСОБА_2, Умови і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61).

Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013, від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13).

Враховуючи, що розрахунок заборгованості містить інші нарахування суми пені (а.с.12), ніж то визначено Тарифами ОСОБА_2 (а.с. 14), та доказів щодо зміни тарифів суду не надано, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу в сумі 1058,81 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 11434,96 грн., з яких: заборгованість по кредиту 6652,91 грн., заборгованість по відсоткам 3723,24 грн. та штраф 1058,81грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1281,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2014 року, що утворилася станом на 30.11.2015 року, в загальній сумі 11434 (одинадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 96 коп., з яких: заборгованість по кредиту 6652,91 грн., заборгованість по відсоткам 3723,24 грн. та штраф 1058,81грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати у виді судового збору в сумі 1281,54 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова