Провадження №22-ц/784/143/16
Справа № 489/3187/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Кокорєв В.В.
Провадження № 22ц-/784/143/16 Доповідач - Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Темнікової В.І., Серебрякової Т.В.

За участю секретаря: Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Войтовська Жанна Федорівна, про припинення іпотечного договору,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Войтовська Ж.Ф. про припинення іпотечного договору.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений кредитний договір. На забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між нею та Банком було укладено договір іпотеки від 19.10.2007 року, відповідно до якого вона передала в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 тим самим поручилась власним нерухомим майном за виконання зобов'язання за кредитним договором, що був укладений її чоловіком - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Позивачка вважала, що внаслідок його смерті припинилось основне зобов'язання і на цій підставі припинився і іпотечний договір від 19 жовтня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк».

Посилаючись на те, що договір поруки має похідний характер від основного зобов'язання, просила визнати його припиненим.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.10.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 641/3-198, за яким ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 200000 грн. під 15% річних на термін до 18.10.2017 року.

19.10.2007 року на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором кредиту між ОСОБА_1 та Банком було укладено договір іпотеки від 19.10.2007 року, відповідно до якого вона передала в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер.

Відмовляючи у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог, суд першої інстанції послався на те, що вона згідно із даними спадкової справи прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, отже відбулася заміна боржника у зобов'язанні, і оскільки позивачка стала одним з правонаступників після померлого боржника, презюмується її згода відповідати за зобов'язаннями по кредитному договору № 641/3-198.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтями 3, 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Таким чином, обов'язки позивачки за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно з повідомленням Другої Миколаївської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 177/2015, із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина померлого ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_4

Спадкова маса складається з ? частини будинку АДРЕСА_2

Постановою від 13.07.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Переданий в іпотеку ОСОБА_1 будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності, тому не міг бути успадкований нею після смерті ОСОБА_3

Отже обов'язки позивачки за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є законними і обґрунтованими, а скарга - такою, що підлягає задоволенню.

Між тим, позивачка, як уже зазначалося вище, звернулась до суду із позовом не про визнання іпотеки такою, що припинена, а про припинення договору іпотеки.

У зв'язку із цим слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України

. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі припинення основного зобов'язання, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином права поручителя, іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання поруки (іпотеки) такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки (іпотеки) чи шляхом припинення зобов'язання за договором.

Але враховуючи все вищезазначене й те, що позивачка у позовній заяві вірно обґрунтувала заявлені вимоги, надала суду відповідні докази, і фактично просила суд визнати припиненим зобов'язання по договору іпотеки, колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права …

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

? Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307, 309, 316 ЦПК України

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати такою, що припинена, іпотеку за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку

«Укрсоцбанк» 19 жовтня 2007 року, про передачу в іпотеку будинку АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 19 жовтня 2007 року № 641/3-198, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: