АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» у вересні 2012 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості /а.с.2-3/.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP72071004 від 31 серпня 2006 року в розмірі 63 236,46 грн. також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.29-30/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.36-37/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такой же позиції дотримується й Верховний суд України у своїй постанові від 03 вересня 2014 р. під час розгляду справи N 6-100цс14.

Судом встановлено, що 31 серпня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № DNH4KP72071004, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було видано кредит на споживчі потреби в розмірі 9 945,00 грн., строком на 24 місяці по 29 серпня 2008 року включно, із сплатою 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві /а.с.5-9/.

Відповідно до умов спірного кредитного договору відповідач повинна була надавати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 532,92грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Відповідно до умов зазначено кредитного договору, відповідач отримала кредит на придбання товару, а саме скутера «HONDA» 532АГ-59, заводський номер НОМЕР_2 /а.с.5/, що є предметом застави та забезпеченням зобов'язань відповідно до п.2.3-2.5 Умов.

Також умовами спірного кредитного договору передбачено, що позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ПП ОСОБА_3, код НОМЕР_1, рахунок НОМЕР_3 в Промінвестбанк МФО 305534.

Пунктом 5 кредитного договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобов'язань і порушення позичальником умов щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом.

Позивач зі свого боку належним чином виконав умови спірного кредитного договору від 31 серпня 2006 року, що підтверджується специфікацією на товар №36 від 30 серпня 2006 року та актом прийому-передачі товару № DNH4KP72071004 від 30 серпня 2006 року /а.с.79, 80/.

Однак, у порушення умов даного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 02 серпня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 107 357,28 грн., яка складається з заборгованості: по кредиту у розмірі 9 945,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 37 758,02 грн.; пені - 54 065,82 грн. та штрафів на загальну суму 5588,44 грн., що підтверджується даним позивачем розрахунком заборгованості /а.с. 4/.

Встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», застосовуючи норми ч.3 ст.551 ЦК України щодо розміру стягнутих коштів в рахунок погашення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за спірним кредитним договором.

Посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не було досліджено всіх обставин по справі, оскільки ухвалюючи рішення керувався лише доводами позивача про неналежне виконання зобов'язань відповідача за спірним кредитним договором у зв'язку з чим не в повному обсязі судом було з'ясовано обставини, що мають значення по справі, колегія суддів не може прийняти до уваги з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не було перераховано коштів на рахунок ПП ОСОБА_3 на оплату товару, як було узгоджено між сторонами та відображено в умовах кредитного договору від 31 серпня 2006 року, та товар, а саме скутер «HONDA» 532АГ-59 ОСОБА_2 не отримувала, тому відсутні будь-які підстави для стягнення кредитних коштів з останньої на користь позивача.

В ході розгляду даної апеляційної скарги, відповідач у судовому засіданні стверджувала що не підписувала акт прийому-передачу товару від 30 серпня 2006 року та на підтвердження чого заявила клопотання про проведення почеркознавчу експертизу, яке ухвалою колегії суддів від 15 липня 2015 року було задоволено.

Відповідно до висновку № 3595-15 судової почеркознавчої експертизи від 27 листопада 2015 року підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Покупець» акту прийому-передачу товару №DNH4KP72071004 від 30 серпня 2006 року про передачу скутера «HONDA» 532АГ-59, укладеного між ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконаний на відповідачем, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису, однак вказаний висновок не спростовує висновки суду щодо стягнення заборгованості.

Даний висновок лише підтверджує той факт, що відповідачем не було отримано товару на придбання якого були перераховані кредитні кошти відповідачем, а саме скутер «HONDA» 532АГ-59. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, отже між сторонами виник спір саме щодо стягнення грошових коштів отриманих відповідачем, щодо предмету застави питання у даному спору не вирішується.

Дані правовідносини виникли на підставі укладеного між сторонами кредитного договору від 31 серпня 2006 року, який було підписано обома сторонами, що також не заперечувалось ними у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги. Позивач зі свого боку належним чином виконав умови даного кредитного договору перерахувавши кошти на поточний рахунок ПП ОСОБА_3 НОМЕР_3 в Промінвестбанк МФО 305534, в розмірі 7 650,00 грн. та також комісію Компанії відповідно до умов договору, що також підтверджується специфікацією на товар №36 від 30 серпня 2006 року, що було передбачено умовами договору узгодженими між сторонами.

Підписуючи даний кредитний договір відповідач дала свою згоду на отримання кредитних коштів у визначеному договорі розмірі та зобов'язалася їх повернути у встановлений порядок та строки договором, питання щодо порядку придбання та отримання товару, на який надавалися грошові кошти сторонами не узгоджувалося та відсутність його у відповідача не дає підстави для звільнення від відповідальності за не повернення кредиту відповідачем та неналежне виконання умов спірного кредитного.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.