У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк передав останньому грошові кошти у розмірі 76 тис. доларів США зі сплатою 9 % річних строком до 16 квітня 2020 року. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 16 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному договору про надання споживчого кредиту.

Також 16 квітня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту між банком таОСОБА_3, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, предметом якого є нежитлове приміщення салон-перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на праві спільної власності в рівних частках.

22 липня 2014 року банк направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які залишились без виконання.

Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали, унаслідок чого станом на 3 липня 2015 року виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 71 105 доларів 50 центів США.

Ураховуючи викладене, ПАТ «УкрСиббанк», уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 71 105 доларів 50 центів США та пеню у розмірі 219 098 грн 79 коп.; звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, що належить у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 7 жовтня 2015 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року, а саме нежитлове приміщення - салон-перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, », загальною площею 52,7 кв. м, що є спільною власністю у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року у розмірі 71 105 доларів 50 центів США, з яких: 59 599 доларів 49 центів США заборгованість за кредитом; 11 506 доларів 01 цент США заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість зі сплати пені у розмірі 219 098 грн 79 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 138 253 грн 25 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 80 845 грн 54 коп.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року, а саме шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 7 жовтня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Останнім рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року у розмірі 71 105 доларів 50 центів США, з яких: 59 599 доларів 49 центів США заборгованість за кредитом; 11 506 доларів 01 цент США заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість зі сплати пені у розмірі 219 098 грн 79 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 138 253 грн 25 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 80 845 грн 54 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк»до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що вимога до поручителя є передчасною, оскільки може заявлятись позивачем після звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо його вартості буде недостатньо для погашення кредитної заборгованості.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та стягуючи з останнього заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кредитна заборгованість не погашена, поручитель є відмінною особою від позичальника та іпотекодавця, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судомпершої інстанції установлено, що 16 квітня 2008року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 76 тис. доларів США зі сплатою 9 % річних строком до 16 квітня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 16 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, а міжОСОБА_3, ОСОБА_5 та банком - іпотечний договір, предметом якого є нежитлове приміщення салон-перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, унаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року.

Також установлено, що у цій же справі, за цим самим позовом ухвалено рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке виконується, а рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалою суду касаційної інстанції було направлено на новий апеляційний розгляд. Тобто позов про звернення стягнення на іпотеку розглядався не в іншій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до п. 10.1. кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд не з'ясував чи виконано рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, який розмір кредитної заборгованості є вірним, обчислено згідно з вимогами закону та умовами договору, а також не надав оцінки тому, чи можливо одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами кредитного договору.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик