АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1868/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 49 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівКарпенко О. В., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

07 квітня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що 11 квітня 2002 року він уклав шлюб з ОСОБА_6, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 439. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, часто виникають сварки. Сторони проживають разом, проте шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, примирення з відповідачкою неможливе, спір про поділ майна відсутній. Оскільки сім'я розпалася остаточно, просив шлюб розірвати.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року позов ОСОБА_8 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, зареєстрований 11 квітня 2002 року у відділі РАЦС по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 439 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишено прізвище ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 11 квітня 2002 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 439. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей.

Також, судом встановлено, що сторони проживають в одному помешканні, проте шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, не пов'язані правами та обов'язками, притаманними подружжю, між сторонами існують тривалі неприязні стосунки. Позивач, будучи інвалідом І групи, потребуючи постійної сторонньої допомоги, отримує її від інших осіб, а не від відповідачки, що суперечить інтересам позивача.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

При вирішенні таких спорів, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням установлених обставин відсутні підстави спільного проживання сторін по справі як єдиного подружжя, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного з них.

В апеляційній скарзі апелянт зазначила про помилковість висновку районного суду про задоволення позовних вимог, оскільки сторони ведуть спільне господарство, підтримують хороші сімейні стосунки і питання щодо відсутності майнового спору не відповідає дійсності.

Такі доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими обставинами по справі та поясненнями, наданими позивачем, а вирішення майнового спору може бути вирішено після розірвання шлюбу, про що правильно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні.

Колегією суддів було встановлено, що районним судом при встановлені вищезазначених фактів не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, зважаючи, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. (ч. 3 ст. 56 СК України).

Враховуючи, що шлюбні відносини припинилися з жовтня 2014 року і те, що покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення, буде суперечити як вищезазначеним приписам законодавства так і моральним засадам суспільства, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_8.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за усним клопотанням відповідача по справі ОСОБА_6, у відповідності до ч. 1 ст. 111 СК України, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 серпня 2016 року надавався строк - 3 місяці для примирення сторін, однак цей захід не дав позитивного результату.

Тому, з врахуванням вищевикладених обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування районним судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :