Справа № 464/1937/16 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5280/16 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 6 липня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку зворотної вимоги шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 6 липня 2016 року задоволено позов ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача 7 056,51 грн. майнової шкоди та 1 218 грн. судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що ПрАТ «СК «Брокбізнес», безпідставно заявив претензію та одержав від ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 16 595,64 грн., оскільки ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля становить меншу суму коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 24 травня 2015 року о 12 годині 35 хвилин на вулиці Стрийській у с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_2, який порушив п.10.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 25 червня 2015 року, яка набрала законної сили, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Брокбізнес» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №006-463297/01НТ, в тому числі і від ризику «ДТП».

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 у зв'язку з експлуатацією автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до полісу № АІ/5862253 з терміном дії з 22 січня 2015 року до 21 січня 2016 року, застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (а.с.18).

Висновком № 4981 експертного автотоварознавчого дослідження по листу ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 27 травня 2015 року стверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 36 728,40 грн., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням фізичного зносу - 22 462,31 грн. (а.с.19-30). На спростування цього висновку інші належні та допустимі докази не надані.

Договором № С-0001726 від 15 вересня 2014 року, укладеним між позивачем (платник) та ТзОВ «Трістар Авто Еліт» (виконавець) передбачено виконання відновлювального ремонту направлених платником транспортних засобів, з якими сталася страхова подія за укладеними договорами страхування. Відповідно до договору про заміну сторони в договорі № С-0001726, виконавець замінений на ТзОВ «Автостар Львів» (а.с.77-79,82).

При огляді автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, спеціалістами авторемонтного підприємства ТзОВ «Автостар Львів» встановлено, що ремонтні роботи, необхідні для відновлення пошкодженого у ДТП зазначеного автомобіля відповідають тим, що вказані в описаному висновку № 4981. Цим висновком передбачено заміну заднього лівого крила автомобіля. Працівниками ТзОВ «Автостар Львів» визнано можливим ремонт цієї запчастини без заміни, що зумовило зменшення вартості ремонту. Згідно рахунку ТзОВ «Автостар Львів» № 367 від 25 травня 2015 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 23 652,15 грн. У цій величині позивач визначив вартість страхового відшкодування.

Відповідач, не погоджуючись із об'ємом пошкоджень та вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належними та допустими доказами свою незгоду не обґрунтував, на спростування наявних у справі доказів інших не надав.

Платіжним дорученням № 15362 від 22 червня 2015 року позивач сплатив страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ТзОВ «Автострар Львів» в розмірі 11 826,07 грн. (а.с.43). Згідно з актом № 55533/1 від 17 червня 2015 року про зменшення передплаченої суми за договором № С-0001726 від 15 вересня 2014 року та договором про заміну сторони від 5 лютого 2015 року, із вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 23 652,15 грн. платником сплачена сума 11 826,07 грн; згідно угоди № 1 зарахована сума 11 826,08 грн. (а.с.44). Після отримання коштів від страхової компанії ремонтною організацією було проведено ремонт автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», що підтверджується актами виконаних робіт № ТР-9 від 30 червня 2015 року та № ТР-6 від 6 липня 2015 року.

Таким чином, є встановленим, що фактичні витрати на ремонт автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становлять 23 652,15 грн., що підтверджено письмовими доказами, які не спростовані.

ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відповідно до платіжного доручення № 33988 від 15 вересня 2015 року в порядку регресу перерахувала позивачеві у зв'язку із цим страховим випадком 16 595,64 грн. (а.с.45) з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, що відповідає вимогам ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Зурахуванням приписів зазначеної правової норми, суд у встановленому законом порядку на підставі відповідних доказів досліджує обставини щодо наявності вини відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому правило презумпції невинуватості одержує пряме втілення в нормах інших галузей права, зокрема щодо адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Отже, особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Вина відповідача встановлена описаною вище постановою у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, яка відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1194 цього Кодексу встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №№ 6-2471 цс 15 від 17 лютого 2016 року і 6-2587 цс 15 від 23 грудня 2015 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування судами загальної юрисдикції.

Оскільки, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відшкодувала позивачу витрати з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer» в розмірі 16 595,64 грн., як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а позивач відшкодував своєму страхувальнику дійсну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, визначену у страховому акті, - 23 652,15 грн., у відповідності до вимог ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 7 056,51 грн. (23 652,15 грн. - 16 595,64 грн.).

Суд першої інстанції мотивовано не погодився із запереченнями відповідача щодо відомостей, відображення у податкових накладних ТзОВ «Автостар Львів».

Розподіл судових витрат судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у сукупності; встановлених судом обставин.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 6 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: