АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1934/16 Справа № 180/388/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Красвітної Т.П.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 про відмову у задоволенні скарги Державного підприємства «Придніпровська залізниця», заінтересована особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ДП «Придніпровська залізниця» звернулось до суду із скаргою, в якій просило визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 07.11.2014 року про стягнення з них виконавчого збору в сумі 10000 грн. у виконавчому провадженні ВП № 43538413, скасувати цю постанову, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не вчинення належних дій по закінченню даного виконавчого провадження та зобовязати старшого державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 вчинити дії стосовно закінчення виконавчого провадження № 43538413.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у задоволенні скарги відмовлено. Стягнуто з ДП «Придніпровська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Придніпровська залізниця» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року ухвала міського суду від 24 грудня 2014 року була скасована і провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року зазначена ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області залишена без змін.

Постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано, справа направлена на розгляд до апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є, зокрема, державний виконавець, сторони.

Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

В п.7, 13, 17 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено наступне:

Відповідно до ст.ст.28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд;

Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ст.386 ЦПК суб'єктом оскарження є державний виконавець або інша посадова особа ДВС, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року, стягнуто на користь ОСОБА_3 солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_4В на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Виконавчий лист було пред*явлено до Кіровського ВДВС ДМУЮ на виконання.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ від 04 червня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43538413 з виконання виконавчого листа та надано ДП «Придніпровська залізниця» строк для добровільного його виконання до 10 червня 2014 року.

На виконання даної постанови, 10 червня 2014 року, ДП «Придніпровська залізниця» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 83 243,60 грн., а також на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок із суми моральної шкоди - 16 756,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

У зв*язку з невиконанням виконавчого листа в повному обсязі, у добровільному порядку, 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Біловол В.О. виніс постанову про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 10000 грн.

14 листопада 2014 року держвиконавець ухвалив постанову про виправлення описки, зазначивши розмір виконавчого збору 1675,64 грн.

Боржником 06 листопада 2014 року було перераховано на рахунок ВДВС суму залишку боргу на користь ОСОБА_3 в сумі 16756,40 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що перераховані кошти розподілені пропорційно- на виконавчий збір та суму заборгованості. Залишок заборгованості був списаний з арештованого рахунку боржника.

10 грудня 2014 року виконавче провадження було закінчено в зв*язку з фактичним виконанням.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ДП «Придніпровська залізниця» рішення суду у встановлені строки для добровільного його виконання в повному обсязі не виконало, оскільки сума, яка в ньому зазначена боржником не перерахована на користь ОСОБА_3Дії держвиконавця стосовно винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідали вимогам ст.28 Закону України « Про виконавче провадження». Суми, отримані за рішенням суду внаслідок відшкодування платнику податку, завданої моральної шкоди, відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України не включаються до загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню., а тому дії держвиконавця відповідають вимогам законодавства.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Розглядаючи скаргу, стосовно бездіяльності старшого державного виконавця Біловола В.О. щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження за фактичним виконанням рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, дійшовши помилкового висновку про наявність у державного виконавця підстав розпочинати відносно ДП «Придніпровська залізниця» примусове виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що посилання суду на те, що ДП «Придніпровська залізниця», виконало рішення не в повному обсязі та помилково перерахувало на користь держави податок у розмірі 16756,40 грн., є безпідставними та спростовуються п.14.1.ст.14, п.164.1, п/п.164.2.14. ст.164, п/п14.1 ст.180 Податкового кодексу України.

Пунктом 18.1. ст.18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом, визнається особа, якою зокрема є ДП «Придніпровська залізниця, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються(виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

За положеннями п/п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Згідно з п.168.3., п/п.168.4.1. п.168.4. ст.168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом(у тому числі роботодавцем). Податок, утриманий з доходів резедентів та нерезедентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним Кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не в повному обсязі з*ясував обставини по справі, права та обов'язки сторін, не перевірив доводи та їх заперечення, не прийняв до уваги зазначені положення діючого законодавства, що регулюють питання щодо виконання судових рішень.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_3, за заявою якої відкрито виконавче провадження, про закінчення якого у зв'язку з фактичним його виконанням поставлено питання ДП «Придніпровська залізниця», є в розумінні ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.26 ЦПК України, стороною у виконавчому провадженні, та розгляд і вирішення цієї скарги безпосередньо стосується її прав і обов'язків, не обговорив, у передбаченому порядку, питання про залучення останньої до участі у справі.

Відмовляючи у задоволенні скарги, зокрема, стосовно дій державного виконавця відносно постанови від 06 листопада 2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1675,64 грн. та її скасуванні, суд першої інстанції не звернув уваги на наведені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року, роз'яснення відносно розмежування юрисдикції оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби та не з'ясував, які із зазначених в скарзі дії, (бездіяльність, постанови) підлягають розгляду за правилами ЦПК України, а які з них належать до компетенції адміністративних судів, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не може залишатися в силі, підлягає скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції були порушені норми процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: