ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/823/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 307968,03 грн., третя особа - ОСОБА_3,

Встановив:

31 серпня 2015 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано номеру засобу зв"язку позивача та відповідача; не надано документу на підтвердження повноважень представника позивача, передбаченого ст.42 ЦПК України; не сплачено судовий збір всупереч вимогам Закону України "Про судовий збір"; відсутнє зазначення доказів щодо безпосередньої передачі права вимоги від ТОВ "Український промисловий Банк" до позивача (відповідного додатку до договору - додатку який підписаний сторонами конкретно за вказаним кредитним договором, оскільки наданий позивачем витяг з додатку не підписаний сторонами та відсутнє обгрунтування цього); не зазначено розрахунку заборгованості, то ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На виконання вказаних вимог, до суду надані заяви з додатками, проте без надання доказів сплати судового збору, з посиланням на втрату позивачем таких доказів, без наведення обставин їх втрати (враховуючи, що докази сплати безготівкових коштів юридично особою вочевидь є відновлювальними за своєю правовою природою), та без зазначення дати сплати та розміру судового збору, який за твердженням позивача нібито був ним сплачений.

Згідно із вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір", сума судового збору, яку належить сплатити за подання вказаного позову становить 3079 грн. 68 коп., який належить сплатити позивачу.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням знову строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримав 05 вересня 2016 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

Проте, навіть станом на 22 вересня 2016 року вказані недоліки щодо сплати судового збору так і не були усунуті.

Так, до Дарницького районного суду м.Києва від позивача надійшла заява про виправлення недоліківвід08.09.2016 року (яка в прохальній частині містила лише вимогу щодо відкриття провадження по справі (тобто без сплати судового збору).

Крім того, вказана заява містила додаткове обгрунтування на трьох аркушах, проте була подана лише в одному примірнику, всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, при цьому акт щодо відсутності примірника вказаної заяви для відповідача не складався оскільки посилання на його наявність відсутнє і в переліку додатків до вказаної заяви.

Крім того, щодо не надання для відповідача копій вказаних додатків, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних додатків здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: