У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2016 Справа №607/12394/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області В.М. Братасюк розглянувши заяву про забезпечення позову , -

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трикімнатної квартири №4 в м. Тернополі по бульвару Данила Галицького, 26 загальною площею 59, 0 кв.м.. житловою 43, 3 кв.м., спільною сумісною власністю позивача та відповідачки, та виділення позивачу у власність 1/2 ідеальної частки даної квартири.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, згідно змісту якої просить суд заборонити відповідачці відчужувати спірну квартиру.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що відповідач, будучи титульним власником спірної квартири, має можливість відчужити майно, що унеможливить виконання рішення суду з потенційного задоволення позовних вимог.

Вирішуючи заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь справі може вжити заходи забезпечення позову. Згідно п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується в тому числі шляхом заборони вчиняти дії.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу

Представник позивача зазначає, що відповідач, будучи титульним власником спірного будинку, має можливість відчужити квартиру, що унеможливить виконання рішення суду з потенційного задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 57 ЦПК України, пояснення сторін не є належними та допустимими доказами у справі.

Суд наголошує, що стороною позивача не доведено наявності наміру відповідачки відчужити спірну квартиру, котра була набута в шлюбі з позивачем, й навпаки, на думку суду, в разі виникнення наміру одноособово відчужити спірне майно, саме у відповідачки виникнуть певні труднощі, адже відповідач хоча є титульним власником майна, проте з метою відчуження в будь якому разі буде необхідна наявність згоди іншого з подружжя, котрим є позивач у справі.

Керуючись ст. 151, 152 , 209 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати трикімнатну квартиру №4 в м. Тернополі по бульвару Данила Галицького, 26 загальною площею 59, 0 кв.м.. житловою 43, 3 кв.м. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

СуддяОСОБА_3