У Х В А Л А

Іменем України

05.02.2016 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з участю заінтересованої особи: Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з скаргою, в якій просять визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо ухилення від вчинення від необхідних дій по відновленню виконавчого провадження на виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом м.Львова, зобов'язати державного виконавця задовольнити вимогу заявників по заяві щодо оформлення та надання відповідних документів на придбання (реалізацію) предмета іпотеки - нежитлового приміщення загальною площею 214,5 кв.м., розташованого в будинку №80а по вул. Академіка Сахарова у м.Львові за початковою ціною в сумі 616832грн., шляхом заліку в рахунок цієї ціни їх забезпечених вимог ОСОБА_4 на суму 123546грн., ОСОБА_1 на суму 155968грн., ОСОБА_3 на суму 29004грн. та ОСОБА_2 на суму 400000грн.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що у Франківському ВДВС ЛМУЮ знаходилися виконавчі листи, видані Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь КС Християнська злагода, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 12.09.2011р., яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6,ОСОБА_7 в користь КС Християнська злагода - 314960грн., ОСОБА_4Є,-123546грн., ОСОБА_3- 29004грн., ОСОБА_1 -155968грн. та ОСОБА_2-400000грн., шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв.м., по вул. Ак. Сахарова,80-а у м.Львові вказані під літерами: від «64-1» по «64-4». В ході виконання таких заступник Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 виніс 27.06.13р. постанови про повернення виконавчих листів стягувачам, на підставі ст. 47,50 Закону України «Про виконавче провадження», так як протокол про придбання предмету іпотеки на адресу ВДВС не надходив, натомість 26.06.13р. надійшов лист іпотеко держателя КС Християнська злагода щодо відкликання своєї заяви про передачу майна стягувачам по зведеному виконавчому провадженні, які були за рішенням суду скасовані. Однак після скасування судом постанов про повернення виконавчих проваджень заступник Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 незаконно виніс постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43814650, ВП №43814582, ВП №43814705, ВП №43814532 від 02.07.2014 року з примусового виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом від 26.09.2011 року, оскільки такі підлягали відновленню протягом трьох робочих дів з дня надходження рішення суду на підставі ч.1 ст.51 Закону України Про виконавче провадження. Крім цього, вважають, що з дня прийняття постанов державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій щодо завершення виконавчого провадження шляхом оформлення та надання стягувачам відповідних документів про придбання предмета іпотеки, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі, пояснення дали аналогічні викладеним у справі, просять скаргу задоволити.

Представник заінтересованої особи- Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у минулому судовому засіданні заперечив скаргу стягувачів, та повідомив, що дії та рішення державного виконавця відповідають Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявників та представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, вважає, що скарга на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця та зобовязання вчинити дії підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Франківському ВДВС Львівського МУЮ знаходилися виконавчі листи №2-647/11, видані Франківським районним судом м.Львова 26.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь КС Християнська злагода, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сум, шляхом звернення стягнення на майно на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 12.09.2011р., яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6,ОСОБА_7 в користь КС Християнська злагода - 314960грн., ОСОБА_4Є,-123546грн., ОСОБА_3- 29004грн., ОСОБА_1 -155968грн. та ОСОБА_2-400000грн., шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв.м., по вул. Ак. Сахарова,80-а у м.Львові вказані під літерами: від «64-1» по «64-4».

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на те, що статтею 129 Конституції України встановлено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом.

ОСОБА_8 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати перед бачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановами від 27.06.2013р. заступник Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 повернув виконавчі листи стягувачам, на підставі ст.47,50 Закону України «Про виконавче провадження», так як протокол про придбання предмету іпотеки на адресу ВДВС не надходив, а натомість 26.06.2013р. надійшов лист іпотекодержателя - КС «Християнська злагода» щодо відкликання своєї заяви про передачу майна стягувачам по зведеному виконавчому провадженні.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 14.05.2014 року скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними постанови заступника начальника Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 від 27.06.2013р.про повернення виконавчих листів №2-647/11, виданих 26.09.11р. Франківським районним судом м.Львова стягувачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Зобовязано начальника Франківського ВДВС Львівського МУЮ скасувати постанови заступника начальника Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 від 27.06.2013р.про повернення виконавчих листів №2-647/11, виданих 26.09.11р. Франківським районним судом м.Львова стягувачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014 року апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Франківського ВДВС Львівського МУЮ відхилені. Ухвала Франківського районного суду м.Львова від 14.05.2014 року залишена без змін.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У разі визнання неправомірними постанови про повернення виконавчих документів стягувачам, державний виконавець має діями в подальшому на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Однак після скасування судом постанов про повернення виконавчих проваджень заступник Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 виніс постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43814650, ВП №43814582, ВП №43814705, ВП №43814532 від 02.07.2014 року з примусового виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом м.Львова від 26.09.2011 року.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Однак, державним виконавцем не було вжито заходів для виконання покладених обов'язків відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині визнання незаконною бездіяльність заступника начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо ухилення від вчинення від необхідних дій по відновленню виконавчого провадження на виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом 26.09.2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі наведеного, вимоги скарги в частині скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині визнання незаконною бездіяльність заступника начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо ухилення від вчинення від необхідних дій по відновленню виконавчого провадження на виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом 26.09.2011 року є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання уповноважену особу Франківського ВДВС ЛМУЮ до вчинення дій щодо відновлення вказаного виконавчого провадження.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ч.8 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Згідно ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження"реалізація нерухомого майна, на яке звернено стягнення, здійснюється шляхом його продажу виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеному ст. 58 цього Закону. Не реалізоване на прилюдних торгах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більше як на 30 відсотків. У разі не реалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уціняється в такому самому порядку, але не більше як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Згідно п. 4.5.10. Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо майно не було продано у зв'язку з відсутністю попиту, воно підлягає уцінці державним виконавцем відповідно до чинного законодавства, яка проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення строку реалізації майна на комісійних умовах. Про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки. Про проведення уцінки майна та її результати державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє спеціалізовану організацію, що здійснює реалізацію майна.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем проводилось виконання рішення суду про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на нерухоме майно по зведеному вказаному виконавчому провадженні, що є предметом договору іпотеки, укладеного між стягувачем КС «Християнська злагода» та боржником. При цьому стягувач - КС «Християнська злагода» є іпотекодержателем за умовами іпотечного договору.

Як вбачається із ухвали Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014 року, що з врахуванням листа КС «Християнська злагода» від 27.06.2013 року не встановлено підстав для задоволення посилань стягувачів про те, що державним виконавцем не вчинені відповідні дій щодо оформлення та надання відповідних документів для оформлення права власності на іпотечне майно їм, як стягувачам.

Також встановлено, що 13.08.2013 року заст.начальника Франківської ВДВС ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-647/11, виданого 26.09.2011р. Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_6 в користь КС «Християнська злагода» 314 960грн.

Зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження визнана правомірною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року.

Отже на даний час на примусовому виконання є вимога КС «Християнська злагода», як іпотекодержателя, щодо виконання вказаного рішення суду, про що вказує представник заінтересованої особи Франківського ВДВС ЛМУЮ.

При таких обставинах суд не вбачається підстав для задоволення скарги в цій частині цих стягувачів та надання їм відповідних документів для оформлення права власності на іпотечне майно.

Інших доводів незаконності вказаних дій державного виконавця ні в самій скарзі не зазначено.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не вбачається підстав для задоволення скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині зобов'язання державного виконавця задовольнити вимогу заявників по заяві щодо оформлення та надання відповідних документів на придбання (реалізацію) предмета іпотеки - нежитлового приміщення загальною площею 214,5 кв.м., розташованого в будинку №80а по вул. Академіка Сахарова у м.Львові за початковою ціною в сумі 616832грн., шляхом заліку в рахунок цієї ціни їх забезпечених вимог ОСОБА_4 на суму 123546грн., ОСОБА_1 на суму 155968грн., ОСОБА_3 на суму 29004грн. та ОСОБА_2 на суму 400000грн., а тому подана скарга в такій частині є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10,11, 60, 209, 210, 383, 384,385, 387 ЦПК України,-

у х в а л и в :

скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо ухилення від вчинення від необхідних дій по відновленню виконавчого провадження на виконання виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом м.Львова 26.09.2011 року.

Зобов'язати уповноважену особу Франківського ВДВС ЛМУЮ вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження на підставі виконавчих листів №2-647/11, виданих Франківським районним судом м.Львова 26.09.2011 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мартинишин М.О.