Провадження № 6/185/100/16
У Х В А Л А

іменем України

21 березня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кононенко Т.О.,

за участю секретарі Молчанова Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання державного виконавця Павлоградського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

встановив:

Державний виконавець Павлоградського МРУЮ ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, який мешкає за адресою: м.Павлоград, вул.Осіння, 7/5, без вилучення паспорта громадянина України. Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Павлоградському МРУЮ (далі ВДВС) знаходиться виконавчий лист №429/12256/2012 від 17.05.2013 року виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку» у розмірі 121808,01 грн., згідно якого 07.10.2015 року відкрито виконавче провадження.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про час розгляду був повідомленний телефонограммою.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження".

За змістом п.18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на виконанні у Павлоградського МРУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №429/12256/2012 від 17.05.2013 року виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку» у розмірі 121808,01 грн.

По вищевказаному виконавчому лису відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч. 2 ст. 10 ЦПК України у системному зв'язку з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про виконавче провадження"" таст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, до суду не надано.

Звертаючись до суду з поданням, державним виконавцем не було доведено вчинення ОСОБА_1 дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні подання державного виконавця Павлоградського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, у зв'язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Павлоградського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_3