Ухвала

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: прокуратура м. Києва, відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, управління державної автомобільної інспекції м. Києва, про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити з-під арешту легковий автомобіль «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, державний номерний знакНОМЕР_1, після отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу державний номерний знакНОМЕР_2, арешт на який було накладено постановою слідчого ОВС прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 4 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи № 50-5726.

Позивач посилався на те, що він є переможцем торгів на підставі протоколу проведення електронних торгів від 3 листопада 2014 року № 9136.

Указані електронні торги були організовані Державним підприємством Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» (далі - ДП МЮУ «Інформаційний центр») в рамках примусового виконання двох виконавчих листів, за якими ОСОБА_6 є боржником, а саме:

1) за виконавчим листом від 5 грудня 2011 року № 6-5256, виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-банк» боргу у сумі 98 944 грн 98 коп.;

2) за виконавчим листом від 16 лютого 2006 року № 2-3349-1, виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з нього боргу на користь ОСОБА_13 у сумі 27 060 грн.

Позивач зазначав, що він переміг у торгах щодо продажу реєстраційного лоту за № 7792, а саме: легкового автомобіля моделі «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, державний номерний знакНОМЕР_1, на підставі запропонованої найвищої цінової пропозиції, зокрема, суми розміром 210 132 грн 32 коп., що підтверджується вищевказаним протоколом. Після оплати вартості реєстраційного лоту № 7792 на умовах проведення електронних торгів, він отримав спірний автомобіль у володіння та користування від зберігача автомобіля, а саме: від представника ДП МЮУ «Інформаційний центр» Козир А.Б., що підтверджується актом видачі майна переможцю електронних торгів.

Організатором електронних торгів, на виконання вимог розділу VІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, а також на підтвердження права власності на придбаний автомобіль, йому було видано акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна.

У результаті його звернення до Державтоінспекції з метою проведення державної реєстрації придбаного ним автомобіля, працівниками ДАІ йому було повідомлено, що зареєструвати за ним право власності на спірний автомобіль не вбачається можливим, оскільки на вказаний легковий автомобіль «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, державний номерний знакНОМЕР_1, було накладено арешт не лише в рамках вищезазначених двох виконавчих проваджень, а також і на підставі постанови слідчого ОВС прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 4 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи № 50-5726, що підтверджується поточними результатами звірення по автоматизованій інформаційній системі від 13 листопада 2014 року.

Позивач зазначав, що станом на 3 листопада 2014 року вказане обтяження на спірний автомобіль не було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У добровільному досудовому порядку зняти арешт з даного рухомого майна прокуратура м. Києва відмовляється.

Позивач вважав, що він правомірно та на законних підставах придбав спірний автомобіль; арешт автомобіля, що був накладений постановою слідчого прокуратури м. Києва є менш пріоритетним та порушує його права, як власника рухомого майна, оскільки автомобіль перебував в обтяженні як заставне майно у банку з 28 травня 2008 року.

З урахуванням викладеного позивач просив задовольнити його вимоги.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, позов ОСОБА_5 задоволено. Звільнено з-під арешту легковий автомобіль «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, після отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_2, арешт на який було накладено постановою слідчого ОВС прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 4 лютого 2010 року в рамках кримінальної справи № 50-5726.

У касаційній скарзі заступник прокурора м. Києвапросить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішенняу справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 3 листопада 2014 року ДП МЮУ «Інформаційний центр» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна, у тому числі й легкового автомобіля «Nissan X-Trail», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_6 лот за № 7792.

Зазначені електронні торги були організовані ДП МЮУ «Інформаційний центр» в рамках примусового виконання двох виконавчих листів, за якими ОСОБА_6 є боржником, а саме:

1) за виконавчим листом від 5 грудня 2011 року № 6-5256, виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-банк» боргу у сумі 98 944 грн 98 коп.;

2) за виконавчим листом від 16 лютого 2006 року № 2-3349-1, виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з нього боргу на користь ОСОБА_13 у сумі 27 060 грн.

Переможцем вказаних торгів визначено ОСОБА_5, який запропонував найвищу цінову пропозицію у розмірі 210 132 грн 32 коп., що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 3 листопада 2014 року № 9136.

Після оплати вартості реєстраційного лоту № 7792 на умовах проведення електронних торгів, спірний автомобіль було отримано ОСОБА_5 у володіння та користування від зберігача автомобіля, а саме: від представника ДП МЮУ «Інформаційний центр» Козир А.Б., що підтверджується актом видачі майна переможцю електронних торгів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на момент придбання позивачем арештованого майна у власність, будь - яких перешкод для цього не було.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, при цьому зазначив, що позивач є добросовісним набувачем після проведення електронних торгів від 3 листопада 2014 року за наявності постанови слідчого від 4 лютого 2010 року про накладення арешту на спірний автомобіль в рамках кримінальної справи № 50-5726.

Однак повністю погодитися з висновком апеляційного суду щодо того, що позивач є добросовісним набувачем після проведення електронних торгів від 3 листопада 2014 року за наявності постанови слідчого від 4 лютого 2010 року про накладення арешту на спірний автомобіль в ході досудового розслідування у кримінальній справі № 50-5726 не можна, оскільки такий арешт може бути знятий лише в рамках кримінальної справи.

Як роз'яснено у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПКУкраїни питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, на вищезазначене уваги не звернув та не врахував, що арешт накладено в рамках кримінальної справи, а згідно ч. 6 ст. 126 КПК України накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба. За таких обставин висновок суду про задоволення позову та звільнення спірного автомобіля з-під арешту є передчасним.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то ухвала цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: