Єдиний унікальний номер 242/3626/15-ц Номер провадження 22-ц/775/309/2016
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Груіцької Л.О., Новікової Г.В.

при секретарі Чуряєві В.С.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 14 листопада 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 9/25ДС/1007/2006-Аклн, згідно якого ОСОБА_2 надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 20 476,24 доларів США зі сплатою 12,88% річних за користування кредитом на строк з 14 листопада 2006 року до повного погашення кредиту.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на те, що:

- позичальник зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує;

- станом на 28 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 512 783,82 грн., з яких тіло кредиту 307 153,24 грн., відсотки 205 630,58 грн.;

- виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки № 9/25ДС/1007/ПО1/2006-Аклн від 14 листопада 2006 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_4

просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14 листопада 2006 року в розмірі 512 783,82 грн., з яких тіло кредиту 307 153,24 грн., відсотки 205 630,58 грн. (а.с. 2-5).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито (а.с. 78).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, оскільки суд помилково дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2007 року, на яке послався суд, заборгованість за кредитним договором в розмірі 107 949,36 грн. була стягнута з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «Кредитпромбанк», а у позові, надісланому до Селидівського міського суду Донецької області 18 серпня 2015 року, мова йде про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк», а не на користь ВАТ «Кредитпромбанк».

Посилаючись на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2012 року у звязку із перерахуванням боргу у повному обсязі, суд помилково врахував факт «перерахування боргу у повному обсязі» як повне погашення заборгованості за кредитним договором. Суд не врахував, що у разі повного погашення заборгованості за кредитним договором, якби таке відбулося, між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року не було б укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 81 - 83).

Представник позивача - ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» від 14 грудня 2015 року (а.с. 124), в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується телефонограмою, яка зареєстрована 26 січня 2016 року в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області за № 391 (а.с. 114, 116). Надіслала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в задоволенні якого ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року відмовлено.

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору доручення про надання правової допомоги від 28 січня 2016 року (а.с. 133 134), проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмами, які зареєстровані 26 січня 2016 року та 28 січня 2016 року в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області за № 392, № 422 (а.с. 115 - 118). Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав:

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року стягнута з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року, рішення суду набрало законної сили та на теперішній час виконано, а тому ПАТ «Дельта Банк» повторно звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості до того ж відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до п. 2 частини 1 ст. 205 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, до нього суд дійшов порушивши норми процесуального права.

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 311 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007, на яке послався суд закриваючи провадження у справі, з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року, в розмірі 107 949,36 грн., в тому числі за кредитом 96 511,36 грн., за процентами 9 505,06 грн., пеня 1 932,94 грн. (а.с. 55 - 57), тобто позивачем у справі № 2 - 3154-2007 було ВАТ «Кредитпромбанк».

Позивачем у цій справі, яка має єдиний унікальний номер 242/3626/15-ц, є ПАТ «Дельта Банк», який 18 серпня 2015 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4А, ОСОБА_5 також про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року (а.с. 2-5), тобто, як обґрунтовано зазначає ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі, позивачі у справі № 2 - 3154-2007 та у справі № 242/3626/15-ц є різними.

Не можна погодитися з судом і щодо висновку про той самий предмет.

Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007 ВАТ «Кредитпромбанк» звернулося до суду з позовом у листопаді 2007 року. Хоча в рішенні суду не зазначено станом на який час утворилася стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 107 949,36 грн., в тому числі за кредитом 96 511,36 грн., за процентами 9 505,06 грн., але така могла бути стягнута за період не пізніше, як на час ухвалення судового рішення, тобто не пізніше, ніж станом на 13 грудня 2007 року.

У цій справі (єдиний унікальний номер 242/3626/15-ц) ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року станом на 28 липня 2015 року (а.с. 2-5), тобто за період, який виходить за межі періоду, за який стягнута заборгованість за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007.

Крім того, суд першої інстанції не зясував за який конкретний період у відповідача ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 512 783,82 грн., чи не є це заборгованість за період з грудня 2007 року до 28 липня 2015 року, не витребував у позивача розрахунок цієї заборгованості з зазначенням помісячних платежів, що передбачено умовами кредитного договору (пункти 3.1, 3.3) та дійшов передчасного висновку про тотожність предмета позову.

Закриваючи провадження у справі, судом першої інстанції не врахована правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107 949,36 грн., виконано лише в грудні 2012 року, що підтверджується наданою відповідачами копією постанови заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції від 05.12.2012 року про закінчення виконавчого провадження у звязку з перерахуванням боргу в повному обсязі (а.с. 59).

Як обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2012 року у звязку із перерахуванням боргу у повному обсязі не є доказом повного погашення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Дельта Банк», як на підставу позову, крім кредитного договору № 9/25ДС/1007/2006-Аклн від 14.11.2006 року та договору поруки № 9/25ДС/1007/ПО1/2006-Аклн від 14.11.2006 року, посилається також на укладений 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги, якого на час ухвалення рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007 взагалі не існувало.

Тобто, висновок суду першої інстанції про те, що є таке, що набрало законної сили рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2007 року у справі № 2 - 3154-2007 з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є помилковим, про що обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Отже матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу в порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи зазначене, ухвала суду про закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, і як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до п. 4 частини 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307, ст. 311, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року про закриття провадження у справі скасувати, справу направити до Селидівського міського суду Донецької області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

ОСОБА_7