Справа № 712/5907/16ц
Провадження № 2/712/1550/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.09.2011 між його братом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. У грудні 2014 року його брат та ОСОБА_3 припинили фактичні шлюбні відносини та перестали проживати разом. У серпні 2015 року шлюб між ними було розірвано. Брат став проживати окремо від відповідачів, останні ж лишилися проживати разом. Під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкали у домоволодінні ОСОБА_2 яка є рідною матір'ю ОСОБА_3, по АДРЕСА_1. Під час їх спільного проживання він передав братові у тимчасове користування диван «Меркурій» вартістю 3 500,00 грн., двоспальне ліжко «Будапешт» вартістю 2 500,00 грн. та матрац ортопедичний «Престиж» розміром 1 800x2000 мм вартістю 2 100,00 грн. Після припинення спільного проживання вище зазначене майно залишилось у користуванні відповідачів, про те, це майно відповідачам у володіння чи користування він не передавав. Передавалось майно братові у тимчасове користування та зберігання. Оскільки відповідачі відмовляються повернути майно, яке йому належить, вимушений звернутися до суду. Просить суд витребувати у відповідачів належне йому на праві власності майно та стягнути судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що спірне майно він отримав у 2013 році як оплату за надані ним юридичні послуги. Оскільки на той час не мав житла у м.Черкаси, а отримане майно - це меблі, які необіхдно десь зберігати, передав їх брату ОСОБА_4 у тимчасове користування та зберігання. Після розлучення брата з відповідачкою ОСОБА_3 він звернувся до неї та ОСОБА_2 щодо повернення майна, але отримав відмову, що і змусило звернутися до суду.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Дрига Л.В. в судовому засіданні прти позову заперечували. Суду пояснили, що під час шлюбу ОСОБА_3 та третьої особи - ОСОБА_4 вони мешкали у будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 не мав постійного місця роботи і тимчасово працював у приватного підприємця на виробництві з виготовлення меблів та навесні 2013 року привіз диван "Меркурій", повідомивши членів своєї сім"ї про те, що таким чином з ним розрахувалися за роботу. Двоспальне ліжко було придбане та подароване подружжям ОСОБА_1 ОСОБА_2 на день народження у 2014 році, а остання за власні кошти восень 2014 року придбала ортопедичний матрас. Ні позивач, ні його брат ОСОБА_4 ніколи не повідомляли відповідачів про те, що спірне майно перебуває у них у тимчасовому користуванні та зберіганні.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що дійсно позивач передав йому спірне майно на зберігнання, так як не мав житла у м.Черкаси, та дозволив ним користуватися. Відповідачками він повідомив, що диван отримав в рахунок заробітної плати.

Суд заслухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до договіру міни № б/н від 17.09.2013 ПП ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_1 товар на загальну суму 8100,00 грн. за надання юридичних послуг, роз'яснення питань з чинного законодавства, розробки проектів внутрішніх нормативно - правових актів, договорів.

Як вбачається з п. 2 .3 Договіру міни № б/н від 17.09.2013 місцем передання Товару є АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2.4 Договору передача товару здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі товару.

Згідно з додатком 1 до договору міни № б/н від 17.09.2013 ОСОБА_1 передано наступне майно: диван «Меркурій» вартістю 3 600,00 грн., двоспальне ліжко «Будапешт» вартістю 2 500,00 грн. та матрац ортопедичний «Престиж» розміром 1 800x2000 мм вартістю 2 100,00 грн. Загальна вартість товарів складає 8200 грн.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є кумою ОСОБА_2 і проживає по сусідству в селі, де її дача. На святкуванні дня народження ОСОБА_2 - 31.05.2014 дочка останньої - ОСОБА_3 з зятем - ОСОБА_4 повідомили, що дарують їй двоспальне ліжко, але привезли його в червні або липні 2014. Матраца на ліжку не було і для його придбання ОСОБА_2 позичала у неї 2000 грн. ОСОБА_4 на той час офіційно ніде не працював, лише надавав допомогу приватному підприємцю і за це отримав в якості заробітної плати диван в 2013. Позивач проживав у відповідачів влітку 2013, оскільки не мав коштів для найму житла у м.Черкаси.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що ОСОБА_3 її кума та вони знайомі з 2012 року. На день народження матері ОСОБА_2 її кума разом зі своїм чоловіком подарували двоспальне ліжко та восени був придбаний матрац. Позивача ОСОБА_1 вона не знає та зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що він проживав у них в літку 2013. Щодо чоловіка її куми ОСОБА_4 відомо, що він офіційно не працював, а диван отримав в рахунок заробітної плати коли тимчасоіво працював у приватного підприємця у 2013 році.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності визначають як повне і абсолютне панування особи над річчю.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

П.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Незаконність володіння майном відповідачами повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду.

В ході розгляду спрви не здобуто належних та допустими доказів на підтвердження права власності позивача на спріне майно, оскільки відсутній акт прийому - передачі товару, наявність якого передбачено п.2.4 договіру міни № б/н від 17.09.2013, що унеможливлює переконтися в тому, що договір був виконаний, а також який саме товар (із зазначенням індивідуальних ознак) був отриманий позивачем, коли та за якою адресою. Крім того, згідно з п. 1.2 договіру міни загальна вартість майна складає 8100 грн., а відповідно до додатку до договору - 8200,00 грн., тобто існують розбіжності, які ніяким чином не вмотивовані позивачем та не усунуті під час розгляду справи, так як зазначалося вище, суду не надано акт прийому-передачі товару з визначенням його найменування, вартості тощо.

Аналізуючи договір міни, укладений між позивачем та ПП ОСОБА_6, який наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, вбачається, що сторони договору територіально знаходяться в с.Медведівка Чигиринського району Черкаської області. У той же час, відповідно до п. 2.3 місцем передання товару є АДРЕСА_1, адреса за якою ні позивач, ні ПП ОСОБА_6 не проживають та не зареєстровані. З наданих суду доказів не вбачається який правовий зв'язок між адресою відповідачів та місцем виконання сторонами договіру міни № б/н від 17.09.2013. Як не надано доказів того, що саме майно, яке визначене у договорі міни, перебуває у відповідачів в коритсуванні та зберіганні. Як з"ясовано судом з пояснень третьої особи ОСОБА_4 про його домовленість з позивачем щодо тимчасового зберігання та користування спірним майном відповідачів він не повідомляв.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів, що підтверджують набуття ним права власності на майно.

Позивачем не заявлено позовних вимог про визнання за ним права власності на оспорюване майно, в зв'язку з чим, суд не має можливості вилучити майно із чужого незаконного володіння, якщо не буде доведено, що відповідачі їм володіють незаконно.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи навдене вбачається, що суду не надано і в ході судового розгляду справи не добуто належних та допустимих доказів придбання позивачем спірного майна, передачі його на зберігання та тимчасове користування відповідачам, а також їх незаконного володіння спірним майном. За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.5,10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 387 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий І.О. Мельник