Справа № 274/2079/16-ц
Провадження № 2/0274/953/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2016 року. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого -судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,представника позивача- ОСОБА_3 , відповідача,його представника-ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю

В С Т А Н О В И В :

Позивачкою заявлено вказані вимоги з тих підстав, що вона на підставі договору дарування від 24.02.2014 року є власником земельної ділянки площею 0,3 га,яка знаходиться на території Гришковецької селищної ради за межами населеного пункту,проте не може її використовувати з вини відповідача. Вказує,що останній встановив на її земельній ділянці паркан та ворота,на її вимоги про усунення перешкод не реагує.Вона вимушена була звертатись в правоохоронні та контролюючі органи,факт заняття земельної ділянки встановлено перевіркою Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області. Позивачка просить захистити її права та зобов"язати відповідача демонтувати паркан та ворота.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Вказав,що відповідач не надав жодних документів,які свідчать про право користування земельною ділянкою.Згідно з законодавством таке право повинно бути посвідчене і зареєстроване .Попереднім власником земельної ділянки позивачки був він .Відповідач встановив паркан і ворота приблизно 5-8 лютого 2016 року,чим перешкодив у доступі до земельної ділянки, прохід, проїзд є неможливим .Факт встановлення відповідачем паркану і воріт він бачив особисто, є відео.На його усні звернення від імені позивачки, звернення до правоохоронних органів відповідач не реагував .Йому відомо,що у власності відповідача є не житлове приміщення,щодо права на земельну ділянку йому не відомо.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними. Відповідач суду пояснив,що в 2006-2011 роках він придбав 4 об"єкти нерухомості,в тому числі і огорожу .Документи про виділ земельної ділянки він подавав голові райдержадміністрації, але відповіді не отримав ,при повторному зверненні йому рекомендували встановити право користування земельною ділянкою в судовому порядку .В 2013 році через виконавчу службу він викупив зерносклад, що належав ОСОБА_3,оскільки останній не повернув кредит . Як виявилось пізніше земельна ділянка,що знаходиться під його приміщеннями, була приватизована представником позивача, така приватизація є незаконною. Територія весь час була огорожена, заасфальтована .ОСОБА_1 до нього не зверталась,а ОСОБА_3 погрожував взяти трактор і все розвалити, це майно вони ділять з останнім з 2006 року.Всі об"єкти нерухомості, що йому належать, знаходяться по АДРЕСА_1, були обнесені одним забором , мають один вхід.

Представник відповідача зазначив ,що об"єкти нерухомості відповідачем були придбані задовго до виникнення права власності на земельну ділянку у ОСОБА_1 .Докази вчинення ОСОБА_2 будь-яких дій щодо чинення перешкод позивачці в користуванні земельною ділянкою не надані .В проекті землеустрою в пояснювальній записці вказано, що при встановленні зовнішніх меж в натурі вони проходять по існуючому паркану.

Суд на підставі досліджених в судовому засіданні доказів прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Між сторонами існує спір щодо користування земельною ділянкою .

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК Українита іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).

Згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,30 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства ,садівництва, городництва,сінокосіння і випасання худоби, яка знаходиться за адресою:Житомирська область,Бердичівський район,Гришковецька селищна рада.Факт набуття права власності стверджено договором дарування земельної ділянки від 24.02.2014 року ,витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, актом прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с.7-9,15).Суду представлено витяг з державного земельного кадастру про реєстрацію прав, складання проекту землеустрою попереднім власником земельної ділянки (а.с.10-12,28-65) .

З повідомлення про розгляд заяви представника позивачки , акту обстеження Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області від 19.02.2016 року вбачається, що при обстеженні земельної ділянки площею 0,30 га на території Гришковецької селищної ради Бердичівського району було встановлено наступне. Шляхом розміщення паркану та воріт відповідач ОСОБА_2 зайняв земельну ділянку площею 0,3 га ,чим перешкоджає позивачці ОСОБА_1 в доступі до земельної ділянки,яка належить їй на праві власності (а.с.13,14,16).Допитаний в судовому засіданні державний інспектор ОСОБА_5.як свідок ствердив,що він проводив перевірку за зверненням ОСОБА_1,склав акт,яким зафіксував порушення, все викладене в акті підтверджує. З приводу звернення він спілкувався з ОСОБА_2,пропонував йому надати письмові пояснення та документи на земельну ділянку , але він йому їх не надав ,усно пояснив ,що паркан і ворота купив.Він перевірив документи ОСОБА_1 на землю, координати згідно з даними публічної кадастрової карти України, а безпосередньо на місці виявив встановлений паркан,ворота.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок, зокрема, зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно зі ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст. 16 ЦК України, і зокрема ст. 391 цього ж Кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На переконання суду представлених позивачем доказів достатньо для висновку, що відповідач порушує право користування земельною ділянкою позивача , що включає право забезпечення належного підходу, під»їзду транспорту, а тому позовна вимога про зобов»язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу паркану та воріт підлягає задоволенню. В той же час надані відповідачем документи про набуття у власність не житлових будівель,які розташовані по АДРЕСА_1 , а саме зерноскладу ;складу А-1,який розташований на неприватизованій земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_2 ,огорожі, піднавісу , будинку сушки зерна Д-1,Ж-1 (а.с.86-90,97-106)заявлених позивачем вимог про порушення права користування земельною ділянкою не спростовують .Технічний звіт, оціночний акт (а.с.91-93) на господарсько-побутові будівлі по АДРЕСА_1 містять вказівку на опис огорож № 1,3, воріт № 2 ,двох піднавісів станом на 2006 рік , проте не спростовує факту порушення прав позивачки на користування земельною ділянкою площею 0,30 га, кадастровий номер НОМЕР_1,яка не значиться як така, що розташована саме по АДРЕСА_1 Бердичівського району .

Витрати позивачки по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню з відповідача на підставі ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю. Зобов"язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,30 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства ,садівництва, городництва,сінокосіння і випасання худоби , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом демонтажу паркану та воріт на вищевказаній земельній ділянці .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :