Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/2031/14 головуючий у 1 інстанції Ревуцький С.І.
провадження № 22-ц/778/2056/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

11 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Панкеєва О.В.,

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участю секретаря судового засідання Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення коштів в рахунок розпорядження майном на користь одного з подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який у ході розгляду не однократно уточнювала до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення коштів в рахунок розпорядження майном на користь одного з подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що вона знаходилась з відповідачем ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.11.2012 року шлюб між ними було розірвано. В період цього шлюбу ними було придбано автомобіль «Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, який був належним чином зареєстрований у відповідному органі та отримано державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Пізніше відповідач самовільно зняв вказаний автомобіль з реєстрації та відчужив його без дозволу позивача. На час розгляду справи місце знаходження вказаного автомобіля та його власник невідомий. Згідно довідки ТОВ «Консультативно-автоекспертне бюро» №13 від 29.05.2015р. середньоринкова ціна автомобіля, аналогічного вказаному, складає 89 240,00 грн..

Позивач вважає, що в даному випадку, у зв'язку з наявністю факту незаконного відчуження спірного майна, необхідно відійти від принципу рівності часток у спільному майні подружжя, тому в своєму позові позивач просила суд визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2/3 вартості вказаного автомобіля в сумі 53 544,00 грн..

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 транспортний засіб «Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2.

Стягнуто зі ОСОБА_5на користь ОСОБА_4 44 620,00 грн. в рахунок вартості спільного сумісного майна подружжя, а також витрати на сплату судового збору в сумі 446,20 грн., а всього - 45 066,20 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та не обґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.11.2012 року шлюб було розірвано. 14.01.2005 року подружжя придбали автомобіль «Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» д/н НОМЕР_1, який був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_5

12.03.2014 року ОСОБА_5 був перереєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 на підставі довідку-рахунку ВІА №395453 від 12.03.2014 року (а.с137)

Задовольняючи позовні вимоги частково визнаючи спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2., та стягуючи 44 620,00 грн. в рахунок вартості спільного сумісного майна подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем ОСОБА_5 в період шлюбу з позивачкою ОСОБА_4, а в подальшому був відчужений без її дозволу.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача частини вартості відчуженого ним спільного сумісного майна подружжя без згоди іншого подружжя, колегія судів вважає законними та обґрунтованими. При цьому суд першої інстанції виходячи із принципу диспозитивності, визначив, що оскільки спірний автомобіль в наявності відсутній, тому його вартість визначив за довідкою ТОВ «Консультативно-автоекспертне бюро» №13 від 29.05.2015р. за якою середньоринкова ціна автомобіля Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2., 2012 року випуску, складає 89240,00 грн.

ОСОБА_5, не оспорює в апеляційному порядку рішення суду про стягнення з нього компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя та його вартості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 проте, що суд визнав спільною власністю подружжя автомобіль на припущеннях , оскільки у подружжя не було коштів, а позивач знаходилася у відпустці по догляду за дитиною не приймаються колегією судів виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно зі ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції дійшов висновку проте, що відповідачем ОСОБА_5 в період шлюбу з позивачкою ОСОБА_4 було придбано автомобіль, а в подальшому був відчужений без її дозволу, а тому стягнув компенсацію ? частки автомобіля на користь другого подружжя у розмірі 44 620,00 грн. в рахунок вартості спільного сумісного майна подружжя.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже положеннями ст. 60 СК України презюмується, що все майно набуте у період шлюбу є сумісною власністю подружжя, окрім особистого майна, яке визначене статтею 57 СК України.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним набуте нею, ним до шлюбу, за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11, ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже за положеннями ч. 1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 10, ч.1ст.11, ст. 60 ЦПК України, саме подружжя, який оспорює спільну власність, має довести проте, що майно, яке набуте в період шлюбу є його особистою власністю.

ОСОБА_5, не оспорює в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Зі змістом положень статей 3, 292 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_2. оскаржує судове рішення не тільки в частині, що стосується її прав та обов'язків - визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, хоча автомобіль на час пред'явлення позову був 12.03.2014 року ОСОБА_5 був перереєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 на підставі довідку-рахунку ВІА №395453 від 12.03.2014 року (а.с137) але й права та обов'язки ОСОБА_5, як подружжя, який рішення суду не оскаржує в апеляційному порядку, а поділ майна подружжя шляхом стягнення коштів в порядку компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя не порушує прав ОСОБА_4, яка не є стороною у поділі майна

Доводи ОСОБА_4 проте, що вона надавали кошти на придбання грошей , а тому автомобіль був особистим майном ОСОБА_4, та оскільки подружжя не мало коштів спірний автомобіль є майном ОСОБА_2, ані подружжя, не приймаються колегією судів, оскільки надання коштів у борг, на яке посилається ОСОБА_2 , за положеннями 1049 ЦК України є підставою для стягнення цих коштів з боржників, ані визнання права власності на речі, навіть якщо ці речі придбані за кошти кредитора.

Оскільки судом стягнута компенсація вартості автомобіля, право власності за довідкою - рахунком ВІА №395453 від 12.03.2014 року (а.с137) на автомобіль належить ОСОБА_2 , отже право сумісної власності подружжя відповідно до ст. 346 ЦК України, припинено, а тому рішення суду в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який з 12.03.2014 року належав ОСОБА_2 , підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову. В частині стягнення компенсації вартості спільного майна подружжя, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи нормам, матеріального права, порушень процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи не встановлено.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 44 620,00 грн. в рахунок вартості спільного сумісного майна подружжя, а також витрати на сплату судового збору в сумі 446,20 грн., а всього - 45 066,20 грн. відповідачем ОСОБА_5 не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року у цій справі в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 транспортного засобу «Chevrolet» модель «Aveo SF48Y» чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 скасувати. Ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: