Справа №463/5234/15-ц
Провадження №2/463/475/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Мединській Л.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників третьої особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, третьої особи про зміну місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею, як матір'ю, за місцем її проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, з відповідачем, як батьком, за місцем його проживання: АДРЕСА_2

Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народилися двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 14.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з матір'ю ОСОБА_1 Спочатку діти залишалися проживати з нею згідно усталених у суспільстві моральних засад, однак у вересні 2015 року за спільним рішенням, а також бажанням дитини, син ОСОБА_8 переїхав проживати до відповідача та з цього часу постійно з ним проживає, а тому з метою недопущення конфліктів між батьками виникла необхідність юридичного врегулювання питання визначення місця проживання дитини.

Вважає, якщо дитина ОСОБА_8 буде проживати з відповідачем це відповідатиме її інтересам, оскільки син висловив чітку позицію проживати разом з батьком. Крім цього, відповідач проживає у двокімнатній квартирі, умови проживання в якій дозволяють забезпечити дитину окремою кімнатою та належними побутовими умовами проживання, відпочинку, розвитку та навчання. В той же час вважає, що проживання дитини ОСОБА_8 з матір'ю негативно впливатиме на його виховання, оскільки існують постійні конфлікти між ними, що позначається на розвитку дітей, тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з аналогічних підстав, доповнили, що на даний час син ОСОБА_8 відвідує середню загальноосвітню школу № 43, в яку відповідач особисто його відводить та забирає. Матеріальне утримання та процес виховання дитини повністю покладений на відповідача. Між позивачем та дитиною ОСОБА_8 напружені відносини, син на зустрічі з матір'ю іде неохоче. Крім цього, вказали, що дитина свідомо сама обрала місце проживання з батьком.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно позову не заперечив, суду пояснив, що від виховання дитини не усувається. Просить позов задоволити, оскільки дійсно з вересня 2015 року повністю займається вихованням, належним забезпеченням та розвитком сина ОСОБА_8, який виявив бажання проживати з ним.

Представники третьої особи Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позов, суду пояснили, що відповідач проживає на території Личаківського району м.Львова, а тому ними проводився огляд місця проживання батька дітей. За наслідками обстеження комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 з батьком, де дитині будуть забезпечуватися комфортніші житлово-побутові умови. Тому просять позов задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку малолітньої дитини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.6), батьками малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 14.07.2014 року (а.с.5), шлюб між сторонами розірвано.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту народження малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і до моменту розірвання шлюбу постійно проживали разом з батьками, а починаючи з вересня 2015 року дитина ОСОБА_8 переїхав проживати до батька за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як встановлено судом, на підставі звернення позивача Органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради здійснювалася перевірка та розгляд питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в ході якої було обстежено житлово-побутові умови батька дитини, здатність кожного батьків надавати матеріальне забезпечення.

З акту обстеження умов проживання батька дітей ОСОБА_3 від 09.12.2015 року (а.с.34), він разом з малолітньою особою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в квартирі АДРЕСА_3, яка складається з двох житлових кімнат, кухні, коридору, туалету та ванної кімнати. Умови проживання належні для проживання та розвитку дитини, в кімнаті є спальне місце для дитини, шафа для одягу, стіл для підготовки уроків.

За наслідками розгляду заяви Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради 13.01.2016 року дійшов висновку (а.с.47-48) про те, що доцільним є визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_3, і що такий спосіб визначення місця проживання дитини буде відповідати інтересам дитини, оскільки дитина фактично проживає з батьком та навчається у школі, виявила бажання проживати разом з батьком.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає про те, що у даній справі як мати, так і батько мають належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку. Разом з тим, суд бере до уваги, що на даний час існує конфлікт між матір'ю та малолітнім сином ОСОБА_8, останній протягом тривалого часу проживає батьком та не йде на контакт з позивачем. Крім цього, дитина забезпечена окремою житловою кімнатою, що створює належні умови її гармонійного розвитку, проживання, навчання та виховання, відвідує навчальний заклад за місцем проживання батька.

А відтак, з врахуванням наведеного, також враховуючи думку малолітньої дитини ОСОБА_8, який в судовому засіданні пояснив, що з вересня 2015 року проживає з батьком та навчається у середній загальноосвітній школі у сьомому класі, куди його регулярно водить на навчання батько та забирає звідти, виявив бажання проживати з батьком, позицію відповідача, який в силу можливості на даний час забезпечити належні умови проживання дитини ОСОБА_8 за своїм місцем проживання, висловив свою згоду на визначення місця проживання дитини разом з ним, суд приходить до переконання про те, що на даний час існують виняткові обставини для визначення місця проживання дитини з батьком, а не з матір'ю, і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню. У зв'язку з чим позов слід задоволити частково.

При цьому, суд відзначає, що у відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Таким чином, суд приходить до переконання про те, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 має бути місце проживання його батька ОСОБА_3, де він проживає постійно, переважно або тимчасово. З врахуванням наведеного висновок Органу опіки та піклування про те, що місце проживання дитини має бути визначене за адресою: м.Львів, вул.І.Франка,9/3, не заслуговує на увагу, оскільки суд не може обмежувати право відповідача на вільне пересування та зміну місця проживання.

Разом з тим, позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із позивачем ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, оскільки як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 14.07.2014 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1, і вказана обставина позивачем визнається, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Змінити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 з його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, за місцем проживання батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_2) 487,20 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.