Справа № 438/1405/15-ц
Номер провадження 2/438/94/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Дробчак Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору друга Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визначити, що частка померлої ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2480 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становила 1/2. Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки загальною площею 0,2480 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що успадкувала за заповітом від своєї бабусі - ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку за номером АДРЕСА_1. Ще 1/2 частина вище зазначеного будинку була успадкована за законом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6.

Вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, яка згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 27 липня 2000 року передана у приватну власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку. Площа земельної ділянки згідно державного акту становить 0,2480 га.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї бабусі - ОСОБА_4, на частину земельної ділянки позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки позивачу було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 3318/02-31 від 25.07.2015 р.

Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка передана у спільну сумісну власність спадкодавцю - ОСОБА_4 та ще трьом фізичним особам, при цьому частка померлої ОСОБА_4 у спільному майні не визначена.

Оскільки покійній ОСОБА_4 при житті належало 1/2 ідеальна частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями, то за нею необхідно визначити 1/2 частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,2480 га за адресою АДРЕСА_1, призначену для обслуговування вказаного вище житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу № 903/2014. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом була її донька - ОСОБА_7, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що оформлено заявою.

Враховуючи той факт, що позивач успадкувала за заповітом 1/2 частину житлового будинку, що розташований на спірній земельній ділянці, а також є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, яка прийняла спадщину та після смерті бабусі вчинила всі необхідні дії, що були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (проте з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено), тому за вважає необхідно визнати за нею право власності на визначену за покійною ОСОБА_4 частку земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності від 06 серпня 2015 року у судовому засіданні не з'явився, наддав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні не з'явилися. До суду поступила нотаріально завірена заява, в якій просять справу розглядати у їхній відсутності, протии задоволення позовних вимог не заперечують та просять їх задовольнити.

Представник третьої особи - другої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду подано клопотання, в якому просять справу слухати без представника.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вимогами ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач успадкувала за заповітом, після смерті ОСОБА_4, 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Ще 1/2 частина вище зазначеного будинку була успадкована за законом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу № 903/2014. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом була її донька - ОСОБА_7, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, яка згідно державного акту про право приватної власності на землю від 27 липня 2000 року передана у приватну власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку. Площа земельної ділянки згідно державного акту становить 0,2480 га.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї бабусі - ОСОБА_4, на частину земельної ділянки позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки позивачу було відмовлено.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 25 травня 2015 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки було відмовлено, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка передана у спільну сумісну власність спадкодавцю - ОСОБА_4 та ще трьом фізичним особам, при цьому частка померлої ОСОБА_4 у спільному майні не визначена.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1, ч. З ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 60, 174, 212 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2480 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становила ?.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на ? ідеальну частину земельної ділянки загальною площею 0,2480 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: А.Т.Слиш