Справа № 357/4441/16-ц Головуючий у І інстанції Протасова О. М.
Провадження № 22-ц/780/5040/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 08.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.,

Верланова С.М.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та вказала, що 01 вересня 2013 року відповідач позичила у неї 5000 доларів США, які зобов'язалася повернути та видала про це розписку.

Вказала, що, оскільки строк виконання зобов'язання у розписці не зазначений, 18 лютого 2016 року відповідачу був направлений лист-вимога про повернення коштів в сумі 5000 доларів США протягом 30 днів з моменту отримання цього листа. Однак до часу пред'явлення позову кошти відповідач не повернула.

У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 130350 грн, виходячи з курсу долара на день подачі позову.

Рішенням суду позов задоволено частково стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 124500 грн. Розподілено судові витрати.

ОСОБА_4 з рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вважає, що рішення суду ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач рішення суду не оскаржила та подаа свої заперечення на апеляційну скаргу. Просила постановити ухвалу якою відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за такого.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджуються матеріалами справи таке.

01 вересня 2013 року ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_3 5000 доларів США, які зобов'язався повернути та видала про це розписку. Строк повернення позики сторонами не обумовлений.

Згідно з описом вкладення в цінний лист та рекомендованим повідомленням поштового відправлення, 24 лютого 2016 року відповідач отримала від позивача вимогу про виконання зобов'язання з повернення вказаного боргу протягом 30 днів з моменту отримання цього листа.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що доказів виконання своїх зобов'язань за договором позики відповідач суду не надала.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів з даним висновком міськрайонного суду погоджується, за такого.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяті днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного суду № 6- 63цс13 від 18 вересня 2016 року та №6-1967 цс15 від 11 листопада 2015 року.

В даній справі відповідно до наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_4, взяла на себе зобов'язання повернути кошти у сумі 5 000 дол. США.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, в тому числі й ті, на які посилалася відповідач та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність в частковому задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивач не мала права передавати позичальнику позику в іноземній валюті без наявної ліцензії НБУ, не заслуговують на увагу, як такі, що суперечать положенням ст. 6 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав для скасування, або зміни рішення суду.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

С.М. Верланов