АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1145/16 Справа № 199/52/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, треті особи: головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровської області, комунальне підприємство "Жилсервіс-9" Дніпропетровської міської ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, зазначивши про те, що на підставі ордеру № 544 від 25 лютого 1984 року ОСОБА_6 була надана на родину із трьох чоловік двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Відповідач є сином ОСОБА_7

У 1994 році відповідач зайняв кімнату площею 10,4 кв.м. у вказаній квартирі.

У 2001 році ОСОБА_8 одружився та разом з дружиною ОСОБА_9 переїхав проживати за іншою адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім.. Газети «Правда»АДРЕСА_2. З того часу, як зазначають позивачі, відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у позовних вимогах ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 лютого 1984 року ОСОБА_6 та членам його сімї ОСОБА_7 та ОСОБА_8, виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради видано ордер на вселення в житлове приміщення квартиру АДРЕСА_3.

Сторони зареєстровані за зазначеною адресою.

19 березня 2010 році шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано (а. с. 110).

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року відповідачу було усунуто перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а саме № 240 по пр. Л.Мокієвської, 6, в м. Дніпропетровську, шляхом вселення в зазначену квартиру.(а.с. 11)

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України та ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути примусово позбавлений права користування житловим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом за відповідним рішенням суду.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12 квітня 1985 року, суд, на ствердження вибуття, може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Як видно із матеріалів цивільної справи між сторонами за останні роки склалися конфліктні відносини, про що свідчать матеріали перевірки правоохоронних органів та відсутність ключів у відповідача.

Суд першої інстанції вірно врахував зазначені обставини та дійшов до вірного висновку ухваливши рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки у відповідача не було фізичної можливості користуватися зазначеною квартирою внаслідок поведінки інших членів сім»ї.

Доводів, які б спростували висновки суду чи доводили б порушення ним вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: