Справа №591/2344/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Капкін О. Б.
Номер провадження 22-ц/788/64/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2015 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Універбур», приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Висєканцева Тетяна Сергіївна,

про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про право власності, звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

31 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнивши 28 липня 2015 року, обґрунтовував тим, що 21 червня 2012 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Універбур» (далі - ТОВ «Універбур») був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 4846000 гривень. У забезпечення кредитних зобов'язань 25 червня 2012 року з ОСОБА_8 укладено іпотечний договір, предметом якого є нежиле приміщення у АДРЕСА_1. Після смерті іпотекодавця його дружина ОСОБА_3 05 лютого 2015 року отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину спадкового майна, яке знаходиться в іпотеці та на оформлення якого позивач згоди не надавав, а нотаріус не мав права видавати свідоцтво про право власності.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Універбур» своїх кредитних зобов'язань утворився борг на загальну суму 700686,03 грн., про який ОСОБА_3 повідомлена 24 лютого 2015 року, проте добровільно борг не сплатила, тому банк просить визнати свідоцтво про право власності на 1/2 частину іпотечного майна недійсним, скасувати запис про право власності та звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення у АДРЕСА_2 шляхом визнання за банком права власності на це майно.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2015 року позов публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ АКБ «Новий») задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 05 лютого 2015 року на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - нежитлове приміщення загальною площею 74,3 кв.м., розташоване в АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3, видане приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С.

Скасовано запис про право власності № 8624827 від 05 лютого 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/2 нежитлового приміщення загальною площею 74,3 кв.м., розташоване в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01), зроблений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19121764 від 05 лютого 2015 року.

Звернуто стягнення на предмет договору іпотеки від 25 червня 2012 року № 700912/3 - (696512), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. реєстровий № 1023, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Універбур» за кредитним договором № 696512/К1 від 21 червня 2012 року в розмірі 700686,03 грн., з яких 640000 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 14237,81 грн. нараховані відсотки, 46448,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, шляхом визнання права власності ПАТ АКБ «Новий» на нежиле приміщення загальною площею 74,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер 01, вартістю згідно звіту про оцінку нерухомого майна суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 від 01 липня 2015 року - 528270 грн. без ПДВ.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ АКБ «Новий» в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат 4141,20 грн. в дольовому порядку, тобто по 1380,4 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що заявленого позивачем боргу за кредитним договором не існує, оскільки він увійшов до складу нових кредитних зобов'язань ТОВ «Універбур» за умовами додаткової угоди від 19 червня 2015 року із терміном її виконання до 17 червня 2016 року. Вказує, що з моменту укладення додаткової угоди ОСОБА_3 від позивача жодних вимог про виконання основного кредитного зобов'язання за рахунок іпотечного майна не отримувала, а заборгованості за новими зобов'язаннями не існує. Крім того, отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину іпотечного майна у порядку спадкування прав позивача не порушує, оскільки спадкоємці набувають статусу іпотекодавця, якщо майно є іпотечним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5, який визнав апеляційну скаргу, заперечення на скаргу представника позивача Заяц К.О. та третьої особи Оскорбіна А.Г., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2012 року між ПАТ АКБ «Новий» та ТОВ «Універбур» був укладений кредитний договір № 696512/К1, за умовами якого кредитор надав позичальнику відзивну поновлювальну кредитну лінію у розмірі 3500000 грн. з 21.06.2012 року по 19.06.2015 року зі строком повернення кредиту 19 червня 2015 року у визначеному графіком порядку та сплатою 22% річних за користування кредитними коштами (т. 1 а.с. 8-13).

Укладеними між сторонами основного договору додатковими угодами до нього від 25.06.2012 року внесені зміни до п.2.2 кредитного договору щодо забезпечення зобов'язань позичальника перед кредитором; від 28.08.2012 року - до п.1.3 щодо порядку нарахування та оплати процентів за користування кредитними коштами; від 01.10.2012 року - до п.4.2 щодо розміру процентної ставки, який з 01.10.2012 року встановлений у розмірі 24% річних; від 21.11.2012 року - до п.1.1 щодо предмету та умов договору; від 05.12.2013 року - до п.1.1 та 2.2. щодо предмету, умов, строку дії договору, забезпечення зобов'язань позичальника перед кредитором, за якими, зокрема, змінено розмір відкличної відновлюваної кредитної лінії наданої кредитором позичальнику на 4846000 грн. з 21.06.2012 року по 19.06.2015 року зі строком повернення кредиту 19.06.2015 року (т.2 а.с.66,77,78,80,105).

У забезпечення кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_8 25 червня 2012 року укладений іпотечний договір № 700912/3-(696512), за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_8 передав в іпотеку, а іпотекодержатель ПАТ АКБ «Новий» прийняв в іпотеку нежиле приміщення у АДРЕСА_1, вартість якого сторони договору на момент його укладення визначили у розмірі 437799 грн.

В п.6.9. цього договору сторони передбачили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки у разі виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 14-24).

25 червня 2012 року здійснена державна реєстрація обтяження у виді заборони на нерухоме майно - належне на праві власності ОСОБА_8 нежитлове приміщення у АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 31-32).

05 грудня 2013 року сторонами іпотечного договору укладено договір про внесення до нього змін та доповнень, що є невід'ємною його частиною, згідно з яким п.1.1.1, 2.1.1, 2.1.2 та 5.1.2 викладені в новій редакції. Зокрема, згідно з п.1.1.1 іпотекою за цим договором забезпечено виконання зобов'язань позичальника перед банком, що випливає з укладеного кредитного договору, з усіма змінами та доповненнями до нього, з умовами якого іпотекодавець ознайомлений, банк надав позичальнику відзивну поновлювальну кредитну лінію у сумі 4846000 грн. строком по 19.06.2015 року, з оплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, строки, передбачені кредитним договором, з оплатою комісій та штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (т.2 а.с.107).

Відповідно до умов кредитного договору кошти позичальнику видавалися траншами в межах відзивної поновлювальної кредитної лінії за його письмовими заявами на підставі додаткових угод: від 25.06.2012 р. у сумі 2182045 грн.; 26.06.2012 р. - 500000 грн.; 03.07.2012 року - 400000 грн.; 04.07.2012 р. - 250000 грн.; 20.08.2012 р. - 100000 грн.; 22.08.2012 р. - 100000 грн.; 28.01.2013 р. - 500000 грн. під 25% річних зі строком повернення 29.03.2013 р.; 19.02.2013 р. - 500000 грн. строком повернення 19.06.2015 р.; 28.02.2013 р. - 270000 грн.; 05.03.2013 р. - 100000 грн.; 07.03.2013 р - 100000 грн.; 20.03.2013 р. - 400000 грн., 04.04.2013 р.- 250000 грн. під 24,5% річних зі строком повернення 20.12.2013 р.; 10.04.2013 р.- 250000 грн. під 24,5% річних зі строком повернення 20.12.2013 р.; 21.10.2013 р. - 30000 грн.; 13.12.2013 р. - 407000 грн.; 19.12.2013 р.-50000 грн. , 23.12.2013 р. -100000 грн.; 27.12.2013 р. - 50000 грн.; 30.12.2013 р. - 70000 грн.; 24.01.2014 р. - 200000 грн.; 21.02.2014 р. - 100000 грн.; 24.02.2014 р. - 100000 грн. 18.03.2014 р. -100000 грн.; 02.04.2014 р. - 100000 грн., а також після смерті 03.04.2014 року іпотекодавця: 14.04.2014 р. у сумі 55000 грн. зі строком повернення кредиту 14.07.2014 р.; 25.04.2014 р. - 100000 грн. під 28% річних зі строком повернення 25.07.2014 року; 13.05.2014 року - 200000 грн. під 28% річних зі строком повернення 30.05.2014 року; 20.05.2014 р. - 50000 грн. під 28% річних зі строком повернення 20.06.2014 року; 30.01.2015 р. - 640000 грн. під 28% річних зі строком повернення 03.02.2015 року, що є невід'ємними частинами кредитного договору (т.2 а.с.67-151).

03.04.2014 року іпотекодавець ОСОБА_8, який не є боржником за основним договором, помер (т. 1 а.с. 68-71).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на предмет іпотеки - нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яку в передбаченому законом порядку прийняли його спадкоємці: дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 65, 72)

05 лютого 2015 року, приватний нотаріус Висєканцева Т.С. видала ОСОБА_3, за її заявою, свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, - нежитлове приміщення у АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 81-82).

Листом від 05 лютого 2015 року № 24/02-14 нотаріус повідомила ПАТ АКБ «Новий» про видачу на ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, а також про те, що свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям не видавалися (т. 1 а.с. 30).

Довідавшись з листа приватного нотаріуса про смерть іпотекодавця ОСОБА_8, 13 лютого 2015 року ПАТ АКБ «Новий» надіслав ОСОБА_3 вимогу про сплату протягом 30 днів з моменту її отримання простроченої заборгованості на загальну суму 645400,55 грн., яка складається з 640000 грн. боргу по кредиту та 5400,55 грн. боргу по відсоткам. Вказана вимога отримана ОСОБА_3 24 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 28-29).

Вимог до інших спадкоємців та боржника банк не направляв.

Задовольняючи позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальником належним чином не виконуються зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.03.2015 року склала 700686,03 грн., з них 640000 грн. простроченого боргу за кредитом, 14237,81 грн. боргу по відсоткам та 46448,22 грн. пені.

З таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у ст.ст. 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Доказів, які б підтверджували допущення іпотекодавцем порушень умов іпотечного договору, матеріали справи не містять і позивачем їх суду не надано.

З наданих банком матеріалів кредитної справи вбачається, що 19.06.2015 року між сторонами кредитного договору була укладена додаткова угода №696512/К1-38, якою внесені зміни в п.п. 1.1, 1.2 та 2.2 до основного договору, зокрема, змінений розмір та строк відновлювальної відкличної кредитної лінії на 4788000 грн. з 21.06.2012 року по 17.06.2016 року, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами на 28% з 19.06.2015 року та строк повернення кредиту на 17.06.2016 року.

Проте, суд першої інстанції не надав цьому доказу відповідної правової оцінки та не звернув увагу на те, що простроченої заборгованості у позичальника перед банком немає, так як в зв'язку з внесеними змінами до основного договору, строк повернення кредиту ще не настав. Заборгованість, у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, є поточною та підлягає поверненню 17.06.2016 року, що спростовує факт неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, який має значення для справи та який суд першої інстанції вважав доведеним.

За таких обставин висновок місцевого суду щодо наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковим.

Не можливо погодитись і з висновком суду в частині вирішення вимог про визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності.

Задовольняючи позов в частині цих вимог, суд першої інстанції виходив з того, що видача ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті її чоловіка була здійснена нотаріусом з порушенням п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5 (далі за текстом Порядку), тобто за відсутності письмової згоди кредитора.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З ч.1ст.15 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на вказані вимоги закону вбачається, що захисту в порядку цивільного судочинства підлягають цивільні права у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, посилаючись на допущені нотаріусом порушення Порядку, не навів в своїй позовній заяві, які його права порушені видачею спірного свідоцтва, не з'ясував цих обставин й суд першої інстанції та не зазначив у своєму рішенні.

Згідно з ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч цим вимогам процесуального закону позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині, чим не довів порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

За таких обставин, рішення місцевого суду на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ПАТ АКБ «Новий» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 4019 грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» на користь ОСОБА_3 4019 грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -