РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/16204/15-ц

пр. № 2/759/896/16

01 лютого 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.10.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1

27 серпня 2010 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Від згаданого шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_5. Після народження доньки, у 2012 році позивачка зареєструвала відповідача в належній їй квартирі.

У березні 2013 року відповідач забрав свої речі і покинув сім'ю після чого назад не повертався. Таким чином, минуло 2 роки і 7 місяців, як відповідач не проживає у згаданому житловому приміщенні.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2015 року у справі №2/759/4101/15, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Згідно довідки Форми №3, виданої ОСББ «Либідь-плюс» від 28.09.2015 року №50, у згаданій квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідно до Акту від 18.06.2015 року, від 28.09.2015 року, від 06.10.2015 року складеного комісією ОСББ «Либідь плюс», відповідач з березня 2013 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей не зберігає, житлом не цікавиться, залишив його добровільно.

Таким чином, відповідач своєю реєстрацією створює перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Добровільно знятись з місця реєстрації проживання останній відмовляється, що змусило позивача, керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні 01.02.2016 року позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 25, 29), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, та направив суду лист в якому просив розглянути справу без участі представника третьої особи (а.с. 31).

Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених доказів, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.01.2006 року та витягом з Державного реєстру правочинів від 14.10.2010 року (а.с. 4, 5).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Форми №3, виданої ОСББ «Либідь-плюс» від 28.09.2015 року №50, у згаданій квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до Акту від 18.06.2015 року, від 28.09.2015 року, від 06.10.2015 року складеного комісією ОСББ «Либідь плюс», відповідач з березня 2013 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей не зберігає, житлом не цікавиться, залишив його добровільно (а.с. 10, 11, 12).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш як один рік в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування згаданим житловим приміщенням.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог позивача.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач не має претензій до відповідачів щодо розподілу судових витрат, та не заявляє такої вимоги у позовній заяві, відтак, судові витрати у виді судового збору з відповідача не стягуються на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник