У Х В А Л А

04 січня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про зобов'язання та заборону вчинення дій, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, за яким позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Так, позивач просить суд зобов'язати відповідача припинити зловживання своїми правами кредитора; заборонити відповідачеві формувати представницькі органи кредиторів у рамках господарської справи №Б8/036-11, яка розглядається Господарським судом Київської області; заборонити відповідачеві впливати на прийняття органами конкурсного управління рішень та визначати подальший хід процедури банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, сімейних, трудових відносин.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільного права, при цьому спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Так, чинним законодавством не передбачено такого способу захисту права, як зобов'язання особи припинити зловживати своїми правами; заборона формувати представницькі органи кредиторів у рамках господарської справи; заборона відповідачеві впливати на прийняття органами конкурсного управління рішень та визначати подальший хід процедури банкрутства.

Фактично, позивач у своєму позові просить суд обмежити відповідача у його правоздатності та дієздатності, встановити межі у реалізації прав останнього, при цьому є незрозумілим, яким саме чином такі дії сприятимуть відновленню порушений прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

Виходячи з наведеного вважаю, що вищезазначену позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку, а саме: уточнити зміст позовних вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 121 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про зобов'язання та заборону вчинення дій, залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: