Провадження 6/127/1208/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження прав боржника у праві виїзду за кордон, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про скасування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, вжитих згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2013 року, мотивуючи тим, що вищевказаною ухвалою задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького РУЮ про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1

Підставою для задоволення подання стало те, що на виконанні у відділі ДВС Вінницького РУЮ знаходилось виконавче провадження з виконання наказу № 7/180/201/5003, виданного 17.02.2012 року Господарським судом Вінницької області, згідно якого необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТНП.КОМ» коштів в сумі 84114,79 грн. У звязку з тим, що зазначене зобовязання ОСОБА_1 не виконувалося, судом було обмежено у праві виїзду за межі України. На виконання наказу господаського суду в межах виконавчого провадження ОСОБА_1 повністю проведено розрахунок з стягувачем ТОВ «ТНП.КОМ». 16.04.2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення стягувачу наказу про виконання рішення господарського суду № 7/180/2011/5003, виданий 17.02.2012 року.

Заявник ОСОБА_1 згідно заяви просила справу розглядати у її відстуність, заяву підтримала.

Представник відділу ДВС Вінницького РУЮ надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, у вирішенні справи покладається на думку суду.

Стягувач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2013 року задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Вінницького РУЮ про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 Підставою для задоволення подання стало те, що на виконанні у відділі ДВС Вінницького РУЮ знаходилось виконавче провадження з виконання наказу № 7/180/201/5003, виданного 17.02.2012 року Господарським судом Вінницької області, згідно якого необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТНП.КОМ» коштів в сумі 84114,79 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції від 16.04.2015 року наказ про виконання рішення господарського суду № 7/180/2011/5003, виданий 17.02.2012 року повернуто стягувачеві.

Відповідно до довідки Вінницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 31.10.2016 року № 853/02-25/16 станом на 31.10.2016 року адміністративні та інші категорії стягнень з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь фізичних, юридичних осіб чи держави у відділі відсутні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідност. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд звертає увагу на те, що норми Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачають вирішення питання про зняття обмежень у виїзді боржника за межі України державним виконавцем самостійно у тому випадку, коли виконавче провадження закінчується фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, але в даному випадку жодна з норм не передбачає право державного виконавця самостійно скасовувати встановлені раніше судом тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України у разі повернення виконавчого документу стягувачу.

Не передбачає цього і Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затверджений спільним наказом МЮ України і МВС України N 288/5/102 від 07.01.2014 р., погодженого з т. в. о. Голови Державної прикордонної служби України та Головою виконавчої служби України, зареєстрованому в МЮ України 11.02.2014 року за N 273/25050.

Разом з тим, з огляду на положення ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України та ст. ст. 15, 377-1 ЦПК України, у суду відсутні перешкоди для вирішення питання скасування встановленого ним тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України, зважуючи на припинення ДВС примусового виконання наказу про виконання рішення господарського суду.

З врахуванням того, що виконавчий лист повернено, на даний час виконавче провадження за даним виконавчим листом не здійснюється, примусове стягнення за ним не проводиться, підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон відпали.

Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги заявника про скасування обмеження у праві виїзду його за кордон законні та обґрунтовані, оскільки на даний час відсутні стягнення з ОСОБА_1 покладених на нею рішенням суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати обмеження ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, вжите згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2013 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя