У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат Панченко Оксана Володимирівна, на рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Крокус» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2012 році між нею та фермерським господарством «Крокус» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,840 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Їсківецької сільської ради Лохвицького району, Полтавської області, строком на три роки.

Зазначає, що другий екземпляр договору відповідач надав їй лише в 2015 році, після вимоги повернути земельну ділянку у зв'язку з закінченням строку дії договору, у якому не зазначено усі істотні умови договору, строк дії договору зазначено до 2022 року, підпис орендодавця у договорі їй не належить.

На підставі наведеного, просила суд визнати недійним договір оренди земельної ділянки та зобов'язати відповідача повернути належну їй земельну ділянку площею 3,840 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та стягнути понесені нею судові витрати по справі.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, який укладено між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Крокус» площею 3,840 га, що знаходиться на території Їсківецької сільської ради Лохвицького району, Полтавської області.

Зобов'язано фермерське господарства «Крокус» повернути ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку площею 3,840 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Їсківецької сільської ради Лохвицького району, Полтавської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року,мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишення в силі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 червня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в оспорюваному договорі оренди землі не зазначено всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що згідно акту приймання-передачі об'єкта оренди до договору від 10 березня 2012 року зазначена земельна ділянка передана орендареві. Акт приймання-передачі підписаний сторонами. Жодних заперечень на той час та протягом наступних років користування відповідачем земельною ділянкою у позивача з цього приводу не виникало. Орендна плата позивачем отримувалася.

Таким чином, в оспорюваному договорі оренди землі зазначені всі істотні умови, передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а передача земельної ділянки орендареві згідно акту від 10 березня 2012 року до державної реєстрації, зі згоди сторін, не є в даному випадку підставою для визнання договору оренди недійсним.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат Панченко Оксана Володимирівна, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Крокус» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова