Справа № 370/2827/15-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4927/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 26 10.11.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

15 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, де, з врахуванням доповнень та уточнень, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 255,93 грн. та судові витрати.

Обґрунтовувало свої вимоги тим, що між банком та відповідачем 13 листопада 2007 року укладено кредитний договір №DN81AR03110217 згідно з положеннями якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 64 287,00 грн. на термін до 12 листопада 2012 року, а та, в свою чергу, зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості в порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України і в результаті чого утворилася зазначена заборгованість.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 446,76 грн. та судовий збір в розмірі 1 285,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд зазначив, що на дату подання позову, тобто на 15 жовтня 2015 року позовна давність по тілу кредиту не була пропущена лише на суму 2 223,38 грн., а решта суми заборгованості по тілу кредиту не підлягає стягненню в зв'язку з пропуском позивачем, в цій частині, строку позовної давності.

Крім цього, зазначено, шо враховуючи вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України, пеня підлягає стягненню з 15 жовтня 2014 року по 15 жовтня 2015 року та складає 3 627,96 грн.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відтак, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2 223 грн.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Також, зазначає, що строк позовної давності переривався та не пропущений, а зменшивши суму неустойки суд фактично звільнив відповідача від відповідальності за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Просить рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 13 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DN81AR03110217 ( а.с. 7-10 ).

Згідно умов правочину, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 64 287 грн. на термін до 12 листопада 2012 pоку, а відповідач - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором ( там же ).

Згідно п. 4.1 кредитного договору, у разі порушення відповідачем умов правочину, встановлена пеня у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до положень п.п. 5.1, 7.1 кредитного договору, сторони, відповідно, встановили строк дії договору - до повного виконання обов'язків сторонами цього договору, кінцевий строк повернення кредиту - до 12 листопада 2012 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 13 до 17 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання щодо надання кредиту виконало, а відповідач - виконує неналежним чином, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08 червня 2016 року становить 19 255,93 грн. та складається із заборгованості за кредитом - 6 626,42 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12 629,51 грн. ( а.с. 106-110 ).

Унаслідок цього, позивач 15 жовтня 2016 року звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, які змінював та уточнював 08, 09 червня 2016 року ( а.с. 2-3, 95-96, 106-107 ).

24 травня 2016 року ОСОБА_2 подала до місцевого суду заяву про застосування строку позовної давності в якій просила застосувати загальну та спеціальну позовну давність до заявлених вимог, а 16 червня 2016 року - заявила клопотання про зменшення розміру пені ( а.с. 91, 115 ).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції прийшов до переконання про сплив позовної давності до частини вимог щодо заборгованості по тілу кредиту та визнав їх обгрунтованими лише в частині 2 223,38 грн. без дотримання положень ч. 1 ст. 264 ЦК України, згідно якої п еребіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 19 листопада 2012 року сплатила на рахунок позивача 213,94 грн. та 255,78 грн., відповідно, на погашення розміру пені та комісії ( а.с. 108-110 ), що свідчить про переривання п еребігу позовної давності щодо вимог по заборгованості за тілом кредиту, заявлених 20 жовтня 2015 року, тобто у межах трьохрічного строку, встановленому ст. 257 ЦК України.

А при розрахунку розміру пені суд першої інстанції правильно виходив із необхідності його проведення з 15 жовтня 2014 року на підставі положень ч. 2 ст. 258 ЦК України, однак не врахував, що справа знаходилась у його провадженні тривалий період, унаслідок чого необхідно її стягувати на момент уточнених позовних вимог - 08 червня 2016 року згідно положень ст. 11 ЦПК України.

Таким чином, розмір пені з 15 жовтня 2014 року по 08 червня 2016 року становитиме 5 983,66 ( 6 626,42 х 0,15 : 100 х 602 ) грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, викладеного у повній мірі не врахував, унаслідок чого неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, відтак - ухвалив рішення без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі ст. 309 ЦПК України скасувати рішення місцевого суду та, керуючись положеннями ст.ст. 261, 264, 526, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту у розмірі 6 626,42 грн.

Що ж до стягнення зазначеного виду неустойки, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Згідно п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

А тому, суд апеляційної інстанції, виходячи із заяви відповідача про зменшення зазначеного виду платежу за відсутності у банку збитків, незаявлення позовних вимог за ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає за можливе зменшити розмір заявленого виду неустойки до 3 000 грн.

При цьому, суд другої інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі сплачених позивачем сум у розмірі 2 801 ( 1 285,20 + 1 413,72 + 102,08 ) грн. ( а.с. 1, 196, 205 ) та на користь держави - 90,80 ( 1 378 - 1 285, 20 грн., несплачених позивачем при подачі позову, у відповідності до положень ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 88 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому апеляція Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.

Відтак, у даному випадку, необхідно оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення заявлених вимог за їх обґрунтованістю, встановленою судом другої інстанції, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України та зазначених норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 626,42 грн., пеню - 3 000 грн. та судовий збір - 2 801 грн. на загальну суму 12 427,42 грн. і на користь держави - судовий збір у розмірі 90,80 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

М.В. Мережко