Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1460/15-ц
Провадження №2/650/50/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Коваля В.О.

за участі секретаря Пилипенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. В.Олександрівка справу за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»

про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового

лізину і повернення коштів ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу і повернення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 17.12.2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» був укладений договір фінансового лізингу № 003389 з додатками. Предметом лізингу по договору є міні-трактор DONFENG 354 вартістю 250 000 грн., відсоток платежів 50 % від вартості предмета лізингу, комісійна винагорода Лізингодавця за організаційні заходи 10% від вартості предмета лізингу, а комісійної винагороди Лізингодавця за передачу предмета лізингу 3%. На виконання даного договору 17.12.15 року ним було сплачено на користь відповідача 25 000 грн. Однак 18-19 грудня 2015 року, вважаючи даний договір несправедливим він звернувся в телефонному режимі до представника відповідача з питанням розірвання договору або ж внесення змін в його умови. На його звернення про повернення уже сплачених коштів йому було відмовлено, в зміні умов договору також було відмовлено, при цьому жодних послуг по договору йому не надали. Вважає, що укладений договір не відповідає вимогам Закону України Про захист прав споживачів і є недійсним, просить стягнути з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" на його користь кошти в розмірі 25000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позову, суду пояснив, що умови укладеного ним договору лізингу є несправедливими відносно споживача. Даний договір містить нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надає лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості. Крім того, відповідач при укладанні договору завуалював призначення комісії за організацію в розмірі 25 000 грн. під виглядом «платіж за договором», який за умовами договору не повертається в жодному випадку. Він був упевнений, що оплачує вартість транспортного засобу, що також пояснювали йому менеджери, оскільки винагорода в такому розмірі лише за підготовку документів для укладання договору є надто завищеною і не відповідає обсягу робіт. Таким чином договором фінансового лізингу забезпечено захист інтересів лише лізингодавця, він являється несправедливим і підлягає визнанню недійсним. Просить суд визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 003389 з додатками № 1, 2, 3 до нього від 17.12.2015 року та стягнути з відповідача на його користь грошову суму комісії за організацію договору фінансового лізингу в розмірі 25 000 грн.

Представник відповідача до суду не зявився, надіслав письмове заперечення на позов, згідно якого відповідач вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав. Договір фінансового лізингу № 003389 від 17.12.15 року був вчинений у письмовій формі, підписаний ОСОБА_1 добровільно на кожному аркуші договору, в якому передбачені всі істотні умови. Крім того, в день підписання договору позивач також написав заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору і отримав свій примірник. На виконання п. 8.2.1а ст. 8 Договору фінансового лізингу та ОСОБА_2 1 до вказаного договору, що є його невідємною частиною, позивач сплатив 25 000,00 грн. комісії за організацію, що відповідало його волевиявленню. ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» надає послуги непрямого лізингу у відповідності до ст. 806 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг» , тому укладений між сторонами договір є договором непрямого лізингу, позивачем підписаний ОСОБА_2 № 3 до договору , в якому вказаний предмет лізингу, визначений позивачем. . П.1.4 договору передбачено, що лізингоодержувач має право самостійно обирати ТЗ і несе повязані з цим ризики. В такому випадку лізингоодержувач подає лізингодавцю письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника). Позивач не скористався наданим йому правом обрати продавця, а тому його твердження про визнання п. 3.5 Договору несправедливими є безпідставними. Крім того, є безпідставними твердження позивача про надання лізингодавцю можливості не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем у разі невиконання ним зобовязань за договором, оскільки п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови останнього укласти або виконати договір лише при наявності відповідної компенсації від продавця. Така компенсація передбачена п.12.12 Договору це 80% від суми авансового платежу. За таких обставин, вважає, що Договір вчинений з дотриманням норм чинного законодавства, містить основні істотні умови, а тому не може бути визнаний судом недійсним. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути без участі представника відповідача.

Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, що 17.12.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» був укладений договір фінансового лізингу № 003389 з додатками. Відповідно до п.1.1 укладеного договору фінансового лізингу лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу, визначений у п. 3.1 Договору), а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.1.4. договору лізингоодержувач має право самостійно обирати ТЗ та продавця (постачальника) ТЗ і несе повязані з цим ризики. Продавцем (постачальником) ТЗ є особа, що, як правило, зазначається у Специфікації. В такому випадку лізингоодержувач подає лізингодавцю письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника).

Пунктами 5.1, 5,2, 5.4 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 50 (пятдесяти) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Лізингоодержувач має право сплачувати авансовий платіж впродовж (але не більше) 12 місяців з моменту підписання даного договору платежами, визначеними лізингодавцем залежно від вартості предмета лізингу в додатку № 1 до даного договору, який є його невідємною частиною та розрахований по формулі, визначеній в п.8.2.2 даного договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію. Розмір комісії за організацію та комісії за передачу предмета лізингу встановлюється в додатку № 1.

Згідно додатку № 1 до Договору фінансового лізингу № 003389 від 17.12.2015 року, підписаного позивачем, вартість предмета лізингу становить 250 000 грн., а комісія за організацію 10% - 25 000 (двадцять пять тисяч) грн.

Згідно квитанції № 0.0.477815294.1 від 17.12.2015 року в день укладення договору лізингу позивач сплатив на банківський рахунок відповідача 25 000 грн. як оплату за послуги по договору № 003389.

Згідно заяви позивача від 17.12.2015 року, копія якої надана відповідачем, ОСОБА_1 уважно прочитав та зрозумів умови договору фінансового лізингу № 003389 від 17.12.2015 року, в повному обсязі та коректно отримав інформацію від менеджера-консультанта. Свій примірник договору та додатки до нього отримав 17.12.2015 року.

Дана заява, як і Договір лізингу разом з додатками і заявами підписаний власноручно позивачем, що він підтвердив в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України Про фінансовий лізинг істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

Тобто, твердження позивача про те, що відповідач при укладанні договору завуалював призначення комісії за організацію в розмірі 25 000 грн. під виглядом «платіж за договором» і він не зрозумів призначення цього платежу, не знайшли свого підтвердження. Сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах і уклали договір.

Згідно ст.1 Закону України Про фінансовий лізинг фінансовий лізинг це вид фінансово правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (платежі).

У ч.1 ст.2 Закону України Про фінансовий лізинг визначено, що відносини, які виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ч. 1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно. Спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

В даному випадку між сторонами було укладено договір фінансового непрямого лізингу, який урегульовано спеціальним Законом Про фінансовий лізинг. Даний факт підтверджується заявою позивача на отримання фінансового лізингу, в якій визначено предмет лізингу, а також підписаний позивачем ОСОБА_2 № 3 до Договору, в якому також вказано предмет лізингу. Позивач стверджує, що до договору фінансового лізингу включено умови, які є несправедливими.

Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно ч.5 ст. цієї норми якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому (ч.6 ст.18 Закону).

Позивачем не надано до суду доказів того, що умови договору завдали йому шкоди і що визнання несправедливими окремих положень договору, які зазначає позивач, зумовить зміну інших положень договору і потягне за собою недійсність договору в цілому.

П. 12.12 Договору № 003389, укладеного сторонами по справі, у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до підписання Акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20 % від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

Неповернення Комісії за організацію є штрафною санкцією відповідача, оскільки позивач свідомо порушив умови підписаного ним договору. Адже згідно ОСОБА_2 № 1 та ОСОБА_2 № 2 Договору відвантаження автомобіля відбувається після сплати комісії за організацію, авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 6, 10 - 11 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 230, 638 , 806 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансовий лізинг», умовами договору фінансового лізингу № 003389 від 17.12.2015 р., суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізину і повернення коштів відмовити.

На рішення суду протягом 10 днів через райсуд до Апеляційного суду Херсонської області може бути подана апеляція.

СУДДЯ В.О. КОВАЛЬ