Справа №: 705/5899/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Юхименко Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в наслідок ДТП,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, у якій просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 93 623,81 гривень, моральної шкоди в сумі 5 000 гривень. Позивач посилається на те, що 11.10.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3 здійснив зіткнення з автомобілем, яким керував позивач і який належить останньому. У результаті вказаного ДТП було завдано матеріальної шкоди майну позивача та моральної шкоди самому позивачу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та надав пояснення, аналогічні обставинами, викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, який відповідно до ч. 9 ст. 74, ч. 9 ст. 76 ЦПК України вважається повідомленим про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав.

У зв'язку з вказаними обставинами, за згодою позивача, суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда (справа № 404/9346/14-п) ОСОБА_3 11.10.2014, приблизно о 16 год. 55 хв. на 550 км а/д Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка, керуючи автомобілем «Опель Вектора», д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку перед початком руху, не переконався, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем «Фольцваген Поло», д.н. НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.

Автомобіль «Фольцваген Поло», д.н. НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 801925, виданого Уманського ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 29.03.2013.

Автомобіль «Фольцваген Поло», д.н. НОМЕР_2, в наслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Розмір завданих ОСОБА_1 збитків у наслідок пошкодження його автомобіля підтверджується Звітом № 15/41 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку, завданого власникові КТЗ марки «Фольцваген Поло» з д.н. НОМЕР_2 в наслідок пошкодження під час ДТП, складеним 14.02.2015 ПП «Васіковский». Згідно з цим Звітом розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки «Фольцваген Поло» з д.н. НОМЕР_2 в наслідок його пошкодження під час ДТП становить 93 623,81 грн.

На час розгляду в суді відповідач завдану позивачу шкоду не відшкодовував; з'ясувати, в якій страховій компанії застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як пояснив представник позивача, не вдалося.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 4 статті 61 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд, відповідно до ст. 4 ЦПК України, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України передбачає порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.

Отже, на підставі встановлених обставин і наведених норм закону, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивачу ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, позбавлення його на тривалий час можливості користуватися своїм майном. У наслідок ДТП позивач злякався за своє життя та здоров'я, втратив на деякий час спокій, був роздратований, переживав через цю подію.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується собою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням характеру і розміру заподіяної майну ОСОБА_1 шкоди, того. що позивач є інвалідом ІІ групи, є особою похилого віку, перенесених ним душевних переживань, яких він зазнав у зв'язку з ДТП, враховуючи засади розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України), суд дійшов висновку, що цивільний позов у частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню повністю в сумі 5 000,00 грн.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями. 3, 4, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Никоновича задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_4), відшкодування матеріальної шкоди в сумі 93 623 (дев'яносто три тисячі шістсот двадцять три) гривні 81 коп., та моральної шкоди в сумі 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3), на користь держави судовий збір усумі 986,24 грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу у справі.

Відповідач може подати до Уманського міськрайонного суду Черкаської області відповідно до ст. 228, 229 ЦПК України письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий: О.С. Кімстачов