Провадження № 2/193/75/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 лютого 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
судді Шумської О. В.
при секретарі Мельниковій Т. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор головного управління Державної Міграційної служби України, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
24 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона після смерті батька ОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19 березня 2015 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Л. А. зареєстрованим в реєстрі за № 186, набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1, який належав її бабусі ОСОБА_5 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
З 12 жовтня 2010 року у вказаному домоволодінні зареєстрований ОСОБА_2 ,який після реєстрації не проживав і не проживає на даний час.
Після набуття права власності на житлового будинку АДРЕСА_1, позивач має намір ним розпорядиться шляхом продажу ,але перебування відповідача ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить позивачу на праві приватної власності, перешкоджає її розпорядитись житловим будинком.
За період з жовтня 2010 року по даний час ОСОБА_2 жодного дня не проживав в будинку, не брав участі у витратах по утриманню будинку та проведення ремонту. Вказані витрати та утримання будинку несе особисто позивач. Внаслідок смерті ОСОБА_5 припинилось її право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1, як член попереднього власника. Попередній власник ОСОБА_5 померла, у зв'язку з цим, право користування ОСОБА_2 житловим будинком є похідним від права власності ОСОБА_5, на будинок , внаслідок чого воно припинилось разом з припиненням права власності на житловий будинок.
Тому позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловою площею, оскільки він мав таке право коли будинок був приватною власністю ОСОБА_5 Зазначає, що відповідач не є членом її сім'ї ,і ніяких договірних відносин щодо порядку користування спірним майном між ними не укладено. Тобто у відповідача відсутні будь-які підстави на користування житловим будинком .
Зазначає, що вирішити добровільно дане питання у позивача не має змоги, так останній раз бачила його у жовтні 2010 року, після звільнення з місць позбавлення волі, дані обставини спонукали позивача звернутись до суду з даною позовною заявою.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети "Вісті Придніпров'я", оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору - Софіївський Районний Сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, просить розглянути справу за відсутності у судовому засіданні свого представника, про що подано відповідну письмову заяву.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» виданого 19.03.2015 року ( а.с.6) .
Позивач після смерті батька ОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19 березня 2015 року державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Л. А. зареєстрованим в реєстрі за № 186, набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1, який належав її бабусі ОСОБА_5 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 7,8).
Згідно копії домової книги житлового будинку АДРЕСА_1, вбачається що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у зазначеному житловому будинку (а.с. 13).
Згідно довідки виданою Софіївською селищною радою від 17 грудня 2015 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає ( а.с. 9).
Факт не проживання відповідача у житловому будинку за вказаною адресою підтверджено також довідкою складеною депутатом Софіївської селищної ради Тереховою І. А. , у присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 10).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень.
За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом.
Встановлено, що відповідач не проживав в даному жилому приміщенні 5 років , що підтверджується наданими доказами по справі, тому ОСОБА_2 вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор головного управління Державної Міграційної служби України, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким ,що втратив право на користування житловим приміщенням -будинком АДРЕСА_1 Дніпропетровської області .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О. В. Шумська