У Х В А Л А

8 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року в справі за позовом малого приватного підприємства «Яніс» до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_4, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», третя особа ‒ публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів та визнання недійсними актів про їх проведення,

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 6 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 травня 2016 року, позов задовольнив, визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 160 тис. 200 грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-9, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 159 тис. 250 грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-10, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 161 тис. 550 грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-11, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 134 тис. 300 грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-12, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 123 тис. 500 грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-13, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; визнав недійсними прилюдні торги з реалізації рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КРАЗ 65055 за ціною 157 тис. грн, які проведено 10 жовтня 2011 року, визнав недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 10 жовтня 2011 року № 15/136/11-3-8, визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів, складений 15 серпня 2013 року; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 липня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. відхилив, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 травня 2016 року залишив без змін.

У листопаді 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 3.6 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, пункту 4.7 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах зазначених норм матеріального права.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 і 25 травня 206 року, а також дві постанови Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справи № 6-370цс16, 6-547цс16) і постанову цього ж суду від 12 жовтня 2016 року (справа № 6-1981цс16).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову й визнання недійсними прилюдних торгів. При цьому судом встановлено, що у порушення вимог чинного законодавства при продажу автомобіля у відомостях про майно відсутня інформація щодо об'єму двигуна, виду пального, пробігу, комплектації, потреби в ремонті, що є суттєвим порушенням процедури торгів, яке вплинуло на результати таких торгів, унаслідок чого порушено права позивача на погашення більшої частини боргу за рахунок продажу предмета застави за оптимально високою ціною. Крім того, реалізація арештованого майна на аукціоні відбулась після збігу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна.

У наданих для порівняння ухвалах від 18 і 25 травня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів апеляційної інстанції, а справи передав на новий розгляд у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема встановивши, що при проведенні прилюдних торгів відбулось порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, суди не перевірили чи вплинули ці порушення на результати торгів, а саме чи підвищилась вартість майна, що реалізовувалось на аукціоні, чи порушено внаслідок цього права і законні інтереси позивача.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

У постановах Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справи № 6-370цс16, 6-547цс16) та 12 жовтня 2016 року (справа № 6-1981цс16) викладено правовий висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, та підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. При цьому, в справі № 6-547цс16, яку переглядав Верховний Суд України, суди встановили, що права і законні інтереси особи, яка оспорювала ці прилюдні торги та яка є боржником у зобов'язанні, внаслідок невиконання якого з неї судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були. У справах № 6-370цс16, 6-1981цс16 Верховний Суд України зазначив про те, що установивши проведення прилюдних торгів з порушенням вимог чинного законодавства, суди не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів та чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів.

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі, яку просить переглянути заявник, не суперечить правовому висновку викладеному у зазначених постановах Верховного Суду України, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року та у справах, за результатами перегляду яких Верховним Судом України прийнято надані для порівняння постанови, наявні різні фактичні обставини.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом малого приватного підприємства «Яніс» до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_4, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», третя особа ‒ публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів та визнання недійсними актів про їх проведення за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко