Справа №589/2227/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/257/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П., ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом в травні 2015 року. В позовній заяві зазначив те, що він є офіційним і ексклюзивним власником виключних прав на знак для товарів і послуг на підставі Свідоцтва України № 122163 від 26 квітня 2010 року по відношенню до товарів 29 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для пакування: насіння соняшника очищене, насіння соняшника смажене, насіння гарбуза очищене, насіння гарбуза смажене, а також є власником авторських прав на Збірку творів образотворчого мистецтва «Ескізи» та малюнки мишеня, декількох мишенят, ескізи та малюнки упаковок для обробленого та необробленого соняшникового насіння із зображенням мишеняти. ОСОБА_4 впродовж 30 місяців, а саме з листопада 2008 року по травень 2011 року використовувала у своїй господарській діяльності вищезазначене зображення мишеняти, порушуючи при цьому авторські права позивача та право останнього на знак для товарів і послуг. Стверджує, що використання ОСОБА_4 знака для товарів і послуг заподіяло позивачеві моральних та душевних страждань, а саме, ОСОБА_3 став жити у постійному стресі.

Просив стягнути зі ОСОБА_4 на його користь спричинену моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Договору про спільну діяльність від 23 січня 2007 року, ОСОБА_5, приватний підприємець ОСОБА_3, приватний підприємець ОСОБА_4, ОСОБА_6 взяли на себе зобовязання спільно діяти, без створення юридичної особи для досягнення спільної господарської та комерційної мети - організації виробництва з переробки насіння соняшника. Договір набрав чинності з дня його укладення і діяв до 01 січня 2010 року. Вказаний договір був нотаріально посвідчений. Відповідно до авторського договору про передачу (відчуження) майнових прав від 10 квітня 2010 року, який було укладено між ОСОБА_7 (Автор відчужував) та ОСОБА_4 (набувач), відчужував за оплату повністю передає (відчужує) набувачу всі майнові права на Збірку творів образотворчого мистецтва «Ескізи та малюнки мишеня, ескізи та малюнки упаковок для обробленого та необробленого соняшникового насіння із зображенням мишеня» на весь строк дії авторського права, в тому числі: виключне право на використання Збірки творів та/або будь якої частини Збірки товарів, виключне право дозволяти використання Збірки творів та/ або будь якої частини Збірки творів, право перешкоджати неправомірному використанню Збірки творів та/або будь якої частини Збірки товарів, в тому числі забороняти таке використання, а набувач за оплату приймає всі такі майнові права. З 10 серпня 2009 року ОСОБА_3 набув право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України «122163 для товарів 29 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків: насіння соняшника очищене; насіння соняшника смажене; насіння гарбуза очищене; насіння гарбуза смажене».

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 13 січня 2015 року, прийнятої у справі № 18/89 10, позов ФОП ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав та стягнення 266 400 грн. задоволено частково, а саме дії фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, що полягають у використанні творів, які охороняються укладеним фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 авторським договором про передачу (відчуження) майнових прав від 04 травня 2007 року, а також дії щодо використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України «122163» визнано такими, що порушують право ОСОБА_3 на вищезазначені обєкти інтелектуальної власності. Заборонено ФОП ОСОБА_4, використовувати для товарів 29 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків: насіння соняшника очищене; насіння соняшника смажене; насіння гарбуза очищене; насіння гарбуза смажене, - знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 122163 і товари за авторським договором про передачу (відчуження) майнових прав від 04 травня 2007 року, укладеним ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Стягнуто з ФОП ОСОБА_8 на користь ФОП ОСОБА_3 компенсацію за порушення майнових авторських прав у сумі 12 180 грн.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином не з`ясував та не перевірив доводи та заперечення сторін, не дав належної оцінки зібраним у справі доказам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки яка встановлена статтею 257 Цивільного Кодексу України. В своєму рішенні суд дійшов до висновку про те, що позивач знав про порушення авторських своїх прав ще у липні 2010 року, оскільки в цей час звернувся з позовом до суду, а тому строк позовної давності за вимогою про стягнення моральної шкоди сплив у 2015 році.

Із зазначеним висновком колегія судді погодитись не може.

Положеннями Цивільного Кодексу України, а саме статтею 268 передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 з 06 лютого 2012 року по 10 лютого 2012 року знаходився на обстеженні та лікуванні у відділенні Національного наукового центру «Інститут кардіології ім. акад. ОСОБА_9». Також позивач знаходиться на обліку Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам другої групи з 13 березня 2013 року по теперішній час.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 03 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово, починаючи з 2010 року звертався до Господарського суду за захистом своїх порушених прав, а саме про захист авторських прав. Господарським судом встановлено, що фактичні дані, які підтверджували б добросовісне використання ФОП ОСОБА_10 знака для товарів і послуг до дати подання заявки на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 122163, який водночас аналогічний товару, зазначеному в Авторському договорі від 04 травня 2007 року, відсутні.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, оскільки беручи до уваги те, що дійсно авторські права ОСОБА_3 було порушено відповідачкою, також, звертаючи увагу на стан здоровя позивача, який значно погіршився, починаючи з 2012 року, він має право на відшкодування моральної шкоди завданої йому. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на корисить ОСОБА_3 3000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 511 грн. 56 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -