Номер провадження: 22-ц/785/5329/16
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Фальчука В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року,

встановила:

04.12.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» 20.08.2013 року уклало з ТОВ «Постман» договір про фінансовий лізинг №00008268, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору. Відповідач ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» згідно Умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00008268 від 20.08.2013 року. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у загальній сумі 158247,94 грн. яку позивач просить стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено. Стягнути солідарно з ТОВ «Постман» та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00008268 від 20.08.2013 року у розмірі 158247,94 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що порука ОСОБА_2 є такою, що припинена у зв'язку з спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, за який період нарахована позивачем пеня та не встановлено які лізингові платежі залишилися несплаченими відповідно до графіку платежів, без чого неможливо визначення суми упущеної вигоди. Крім того зазначив, що районний суд дійшов помилкового висновку щодо застосування до спірних правовідносин положень ст. 1214 ЦК України та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки між сторонами існували правовідносини, що виникли з укладеного договору про фінансовий лізинг, що виключає набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Також ОСОБА_3 вказує на те, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих надання правової допомоги та розрахунку витрат на юридичні послуги відповідно до діючого законодавства, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню вимога про стягнення зазначених витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» 20.08.2013 року було укладено з ТОВ «Постман» договір про фінансовий лізинг №00008268, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору (а.с.16-25).

Відповідно до умов поруки, які є невід'ємною частиною договору про фінансовий лізинг №00008268 від 20.08.2013 року ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» (а.с.16).

Відповідно до акту прийому передачі від 20.08.2013 року, ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013 (а.с.38).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» свої зобов'язання за договором фінансового лізингу виконав в повному обсязі, однак відповідач ТОВ «Постман» встановлені договором фінансового лізингу умови не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 158247,94 грн. Тому суд першої інстанції з посиланням на ст.ст.10, 11, 60, 64, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,550,1054 ЦК України ухвалив рішення про солідарне стягнення з ТОВ «Постман» та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначеної заборогваності (а.с. 114-116).

Однак, вирішуючи спір районний суд не врахував наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013 року пунктом 3 суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман» 20.08.2013 року було укладено договір фінансового лізингу №00008268 за яким ОСОБА_2 виступив поручителем ТОВ «Постман» (а.с.16). У зв'язку з тим, що боржник свого зобов'язання не виконував ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків в солідарному порядку з боржника та його поручителя (а.с. 2-15).

Однак, аналізуючи характер виниклих між сторонами правовідносин колегія суддів зазначає, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Між тим, необхідно враховувати той факт, що у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до статей 1, 12, 41 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно зі ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як зазначається в пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: 1) участь у спорі суб'єкта господарювання; 2) наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; 3) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Отже, між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман», які є юридичними особами, виникли господарські правовідносини, тому позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків в частині вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Така позиція колегія суддів відповідає правовій позиції ВСУ висловленій в постанові і №6-467цс15 від 01.07.2015 року, та постанові № 6-1737цс15 від 18.11.2015 року.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, тому колегія суддів на підставі ст. 307, 205, 310, 313 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції у відповідній частині та закриває провадження у справі з приводу спору, який виник між юридичними особами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 205, 310, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам - скасувати, провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

В.П.Фальчук