Справа№751/597/16-ц
Провадження №4-с/751/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

за участю представника заявника ОСОБА_1, старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

Встановив:

20.01.2016 року ОСОБА_4 звертаючись до суду із скаргою просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 11.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження, а також просить визнати незаконною та скасувати дану постанову, зобовязати усунути вказані порушення (а.с.1-7).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 перебував виконавчий лист № 2-2270/11, виданий 29.11.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку). 11.01.2016 року державним виконавцем Ткач О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, так як боржник перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості. Вважає дії державного виконавця Ткач О.В. щодо закінчення виконавчого провадження протиправними, а оскаржувану постанову незаконною. Вказує, що в порушення вимог ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не зясовано чи отримує боржник дохід у вигляді допомоги по безробіттю, на яке повинно бути звернуто стягнення по аліментах. Крім того, оскаржувана постанова належним чином не мотивована, не встановлено спосіб та строки передачі та не зазначено у якій частині виконано рішення до моменту передачі виконавчого документа. Вказує, що допомога по безробіттю це державна соціальна грошова виплата, вона не оподатковується і тому не може вважатися доходом в розумінні щодо стягнення періодичних платежів. Окрім того, право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на які поширюються їх функції, належить стягувачу, а не державному виконавцю. Вказує, що копію постанови від 11.01.2016 року він не отримав, чим порушено ст.ст. 31, 49 Закону України «Про виконавче провадження». Про оскаржувану постанову дізнався 14.01.2016 року з ЄДРВП.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав зазначених у скарзі. Зазначила, що дійсно боржник з 08.12.2015 року перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості, однак допомогу по безробіттю не отримує, а тому оскаржувана постанова є передчасною. Крім того, направляючи виконавчий документ за належністю до іншої державної виконавчої служби державним виконавцем не зазначено по який термін виконано рішення суду та не визначено розміру заборгованості, що в свою чергу позбавляє можливості боржника оскаржити в установленому порядку розрахунок заборгованості по аліментам.

Старший державний виконавець Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що стягувач ОСОБА_3 повідомила про те, що боржник перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості, у звязку з чим було складено акт від 11.01.2016 року. Так як, міський центр зайнятості знаходиться на території Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було винесено оскаржувану постанову. Про розмір заборгованості 10 827,69 грн станом на 02.12.2015 року було зазначено безпосередньо у виконавчому документі, згідно повідомлення головного бухгалтера ПрАТ КСК «Чексіл».

Стягувач ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо скарги покладалася на розсуд суду. Вважає, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження». Копію оскаржуваної постанови вона отримала. Зазначила, після звільнення боржника з ПрАТ КСК «Чексіл» отримувала аліменти.

Вислухавши представника заявника, старшого державного виконавця, стягувача, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження 30336458, суд дійшов наступного висновку:

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Умови та порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачає Закон України «Про виконавче провадження». Цим же Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи, Новозаводським районним судом м. Чернігова 29.11.2011 року видано виконавчий лист № 2-2270/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Марії, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.12).

08 грудня 2011 року державним виконавцем Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30336458 з виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-2270/11 (а.с.11).

В подальшому, 11.01.2016 року старшим державним виконавцем Ткач О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що боржник перебуває на обліку в міському центрі зайнятості по вул. Попудренка,14 (а.с.38).

Твердження представника заявника щодо не направлення боржнику копії оскаржуваної постанови від 11.01.2016 року спростовується копією супровідного листа від 11.01.2016 року (а.с.38) про направлення державним виконавцем сторонам виконавчого провадження копії постанови про закінчення виконавчого провадження. А крім того, факт направлення вказаної постанови підтверджується витягом із журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 18.01.2016 року вих. № 241, 242 (а.с.40).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 30336458, 11.01.2016 року державним виконавцем складено акт, відповідно до якого за повідомленням стягувача ОСОБА_3 боржник перебуває на обліку в міському центрі зайнятості. Заборгованість станом на 02.12.2015 року становить 10 827, 69 грн.

Крім того, 06.01.2016 року боржник ОСОБА_4 звертався до Новозаводського відділу державної виконавчої служби із заявою, яка передана до розгляду державному виконавцю 11.01.2016 року, про приєднання до матеріалів довідки про перебування на обліку як безробітний.

Згідно копії довідки від 29.12.2015 року Чернігівського міського центру зайнятості, ОСОБА_4 перебуває на обліку як безробітний з 08.12.2015 року.

Згідно повідомлення ПрАТ «КСК «Чексіл» від 28.12.2015 року, припинено утримання аліментів з ОСОБА_4 у звязку з його звільненням з 01.12.2015 року, заборгованість станом на 02.12.2015 року становить 10 827,69 грн.

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПрАТ «КСК «Чексіл» за період з 01.09.2014 року по 01.12.2015 року утримана з ОСОБА_4 сума становить 6 228,55 грн.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Вбачається, що стягувач обрав місце вчинення виконавчих дій за місцем проживання боржника, що зареєстроване в Новозаводському районі м. Чернігова.

Згідно з ч. 5 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_5 (а.с.35-37) зареєстрований за адресою: провул.Нахімова,9 у м.Чернігові.

Згідно копії трудової книжки (а.с.30-34) ОСОБА_4 01.12.2015 року звільнений з ПрАТ «КСК «Чексіл» за власним бажанням ст.38 КЗпП України.

Матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо нового місця проживання чи місцезнаходження боржника, нового місця його роботи чи місцезнаходження майна боржника, а також інформації про призначення та виплату допомоги по безробіттю.

Державний виконавець встановив, що боржник перебуває на обліку в центрі зайнятості, який територіально відноситься до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, проте зазначена обставина не є підставою для направлення виконавчого документа до іншого відділу державної виконавчої служби, оскільки місце проживання боржника відоме і саме за ним стягувач обрав місце вчинення виконавчих дій.

У відповідності до ч.1 ст. 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець не позбавлений законних підстав для звернення стягнення на допомогу по безробіттю, на яку відповідно до ст.72 Закону України «Про виконавче провадження» може бути звернуто стягнення за рішенням про стягнення аліментів, після отримання відповідної інформації про призначення та виплату боржнику допомоги по безробіттю.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду не вбачається, що державним виконавцем встановлено майно боржника, на яке можна звернути стягнення, і це майно знаходиться на території іншого відділу державної виконавчої служби. Навпаки, таке майно виявлено не було.

Крім того, в оскаржуваній постанові від 11.01.2016 року державним виконавцем не зазначено про фактично стягнуту суму аліментів за відповідний період, не зазначено розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на момент закінчення виконавчого провадження - 11.01.2016 року, як того вимагає п.3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року. Не містять інформації щодо розміру заборгованості станом на 11.01.2016 року і матеріали виконавчого провадження, а лише наявне повідомлення ПрАТ «КСК «Чексіл» від 28.12.2015 року, про заборгованість станом на 02.12.2015 року - 10 827,69 грн.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про неправомірність дій та рішення державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

У відповідності до положень ст.387 ЦПК України до компетенції суду не віднесено безпосереднє скасування рішень, які виносить державний виконавець, а надано лише право визнавати прийняте рішення неправомірним, а тому скарга в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 30336458 від 11.01.2016 року - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11, 210, 386-388 ЦПК України, Законом України Про виконаче провадження, суд, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 30336458 від 11.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-2270/11, виданого 29.11.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження № 30336458 від 11.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-2270/11, виданого 29.11.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а для осіб, які не були присутні в судовому засіданні протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Маслюк