У Х В А Л А

13 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України», про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: стягнув з приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» (далі − ПрАТ «МАУ») на користь ОСОБА_4 308 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17 листопада 2014 року становило 4 тис. 746 грн 28 коп.; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 26 березня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року змінив: виключив з мотивувальної частини посилання на пункт 13.8.3 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (умов договору перевезення) ПрАТ «МАУ», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 квітня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України).

8 квітня 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для підтвердження своїх вимог заявник надав постанову Верховного Суду України від 23 березня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, установив, що позивач порушив вимоги розділів 12, 27 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, включивши до зареєстрованого багажу речі, не рекомендовані до перевезення, та дійшов висновку, що розмір компенсації має бути розрахований відповідно до положень частини другої статті 22 і статті 24 Варшавської Конвенції для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень; позивач не довів належними доказами зазначеного в позові розміру реально понесеної ним шкоди.

Наданою для порівняння постановою від 23 березня 2016 року Верховний Суд України скасував ухвалені у справі судові рішення попередніх інстанцій, якими суди відмовили у стягненні з відповідача вартості пошкодженого вантажу, з підстави недоведеності позивачкою вини перевізника та дійшов правового висновку про те, що відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України) перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Отже, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, спричинених непереборною силою. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, не зумовленого непереборною силою, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняє перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Правовий висновок суду касаційної інстанції у справі, яка переглядається, не суперечить викладеному в зазначеній постанові Верховного Суду України висновку, оскільки у справі, яка переглядається, та у справі, за результатами перегляду якої Верховним Судом України прийнято цю постанову, наявні різні фактичні обставини.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» про відшкодування майнової шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко