У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 04 травня 2011 року укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у нього грошові кошти у розмірі 7 400,00 доларів США та зобов'язався повернути до 04 липня 2011 року. Відповідач взяті на себе боргові зобов'язанняне виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, яка станом на 02 лютого 2016 року становила 6 426,00 доларів США, та станом на 05 лютого 2016 року сума боргу, з урахуванням втраченої вигоди, 3 % річних становила 170 289,00 грн.

На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за весь час прострочення і 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 6 426,00 доларів США, що еквівалентно 170 289,00 грн, моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн, судові витрати у розмірі 2 200,00 грн, грошові кошти за послуги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 6 426,00 доларів США, що складається з суми основного боргу у розмірі 1 900,00 доларів США, суми відсотків згідно п. 5.2 Договору позики від 04 травня 2011 року у розмірі 3 875,00 доларів США, та 3 % річних у розмірі 651,00 доларів США, що в гривневому еквівалентні складає 170 289,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми боргу, відсотків та 3 % річних, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що сторони уклали договір позики, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 суму коштів, однак у встановлений строк позичальник кошти в повному обсязі не повернув, а тому вказані вище суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди відповідачем, а також не доведено факту надання допомоги адвокатом, оскільки не було надано доказу на підтвердження оплати правової допомоги.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова