Є. у. н. с. 512/668/15-ц
Провадження № 2/512/14/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Лепехи В.А., секретаря судових засідань Шаповал Н.Г., за участю первісного позивача ОСОБА_2, представника первісного позивача - адвоката Курченка М.І., первісного відповідача ОСОБА_4, представника первісного відповідача - адвоката Остапишеної Л.С., представника третьої особи ООП Савранської селищної ради - Паламарчук Н.М., представника третьої особи Служби у справах дітей Савранської РДА - Побережець В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

04.09.2015 року до Савранського районного суду Одеської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

09.12.2015р. до суду надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ООП Осичківської сільської ради та ООП Савранської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року зазначені позови з метою повного та всебічного розгляду, а головне з метою найшвидшого розгляду питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, були прийняті до сумісного розгляду.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 в позові зазначив, що 02.08.2008р. між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з первісним позивачем і перебуває на його утриманні.

Шлюбні відносини між сторонами припинено з червня 2015 року. Причинами припинення шлюбно-сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що виникали внаслідок вживання дружиною алкоголю в компаніях та на робочому місці, вчинення ОСОБА_4 подружніх зрад.

Відповідач не бере участі в житті сім'ї, вихованні сина який перебуває на утриманні дитини. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв'язки.

ОСОБА_2 наполягає на визначені місця проживання сина біля нього з тих мотивів, що поведінка відповідача є невідповідною матері і мали місце спроби суїциду.

ОСОБА_4 на обґрунтування своїх вимог про визначення місця проживання дитини в своїй позовній заяві зазначила, що із первісним позивачем ОСОБА_2 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Сторони від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До червня 2015 року сторони разом з дитиною проживали в смт. Саврань Одеської області та робили ремонт в будинку розташованому в с. Осички Савранського району, який належить батькові ОСОБА_2.

За період проживання в смт. Саврань дитина відвідувала ДНЗ «Чебурашка» с. Вільшанка, а з червня 2015 року сторони перевели дитину в ДНЗ «Малятко» с. Осички Савранського району і допоки закінчували ремонт в будинку дитина проживала біля батьків ОСОБА_2 в с. Осички.

ОСОБА_2 з червня 2015 року почав проживати біля своїх батьків, ОСОБА_4 проживає і працює в смт. Саврань Одеської області.

В вересні 2015р. ОСОБА_4 отримала від чоловіка позовну заяву про розірвання шлюбу. З того часу ОСОБА_2 та його батьки забороняють спілкуватися ОСОБА_4 з сином. Малолітній дитині прив'язують думки про те, що вторинний позивач є нехорошою матір'ю, і синові не потрібно спілкуватися з матір'ю.

Вторинний позивач вважає, що своїми діями та поведінкою ОСОБА_2 грубо порушує права ОСОБА_4, як матері на безперешкодне спілкування з сином, обов'язок брати участь у вихованні дитини, та вчиняє дії до образи і приниження матері в очах сина.

ОСОБА_4 проживає в смт. Саврань в орендованій квартирі, забезпечена постійним місцем роботи та має сталий заробіток, позитивно характеризується за місцем працевлаштування. По місцю мешкання має задовільні житлові умови, а також має можливість створення належних умов для проживання, виховання і навчання дитини.

ОСОБА_4 вказує, що вона сильно любить свою дитину, і має можливість та бажання виховувати його і піклуватися про нього та просить суд визначити місце проживання малолітнього сина біля неї.

ОСОБА_2 та його представник при розгляді справи наполягали на задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком. Свої доводи вони обґрунтовували тим, що ОСОБА_4 немає власного житла. батько дитини має краще матеріальне забезпечення. Крім того ОСОБА_4 здійснила спробу самогубства, що на думку сторони позивача свідчить про незадовільний психічний стан ОСОБА_4 та неможливість виховання нею дитини.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти розірвання шлюбу, однак заперечують проти того, щоб було визначено місце проживання малолітнього сина разом з батьком. Просили суд задовольнити позов ОСОБА_4 та визначити місце проживання малолітнього сина з матір'ю, що відповідає нормам моралі, уставам суспільства та є таким, що забезпечить права дитини. ОСОБА_4 просила також суд після розірвання шлюбу залишити її прізвище незмінним «ОСОБА_4». Крім того ОСОБА_4, що саме відмова ОСОБА_2 в поновленні сімейного життя та фактичне відібрання у неї чоловіком та його батьками дитини, спричинило нервовий зрив, що мав місце 30.06.2015 року. Ніколи раніше вона подібної слабкості собі не дозволяла і виключає повторення такого в майбутньому.

Представник ООП Савранської селищної ради при розгляді справи вказала на необхідність визначення місця проживання дитини з матір'ю, оскільки відсутні критичні обставини, які б виключали можливість такого проживання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін та третіх осіб, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 113 СК України, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

02.08.2008р. між сторонами зареєстровано шлюб (а. с. 3). При укладені шлюбу відповідач ОСОБА_4 змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Враховуючи обставини справи, з урахуванням доводів сторін та письмових доказів, суд вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, на примирення позивач та відповідач не згодні, а тому їх подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення і шлюб необхідно розірвати.

З урахуванням зазначеного, вимога ОСОБА_4 про залишення незмінним прізвища, відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому підлягає задоволенню.

Суд враховує положення ч. 1ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо свої дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як ОСОБА_4 має середню освіту, працює продавцем в магазині «Пелікан». Має постійне місце проживання, згідно акту обстеження № 02-17/526 від 16.09.2015 року (а. с. 28) умови проживання задовільні та мати дитини забезпечена всім необхідним для належного виховання та утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана особа за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а. с. 52; 53).

Крім того на думку суду випадок спроби самогубства, який мав місце 30.06.2015 року спровокований в результаті раптового виниклого відчаю пов'язаного з розпадом сім'ї та фактичним позбавленням батьком дитини та батьками ОСОБА_2 можливості реалізації своїх материнських прав та обов'язків.

Під час численних судових засідань, суд переконався в повному адекватному сприйнятті ОСОБА_4 реальності, про що серед іншого свідчить і визнання нею позову в частині розірвання шлюбу.

Також суд враховує можливий негативний вплив батьків первісного позивача ОСОБА_2 на взаємовідносини між батьками дитини та між дитиною та матір'ю пов'язаний з неприязним відношенням діда і баби до ОСОБА_4, що було переконливо доведено нестриманою поведінкою в судовому засіданні, що змусило останніх залишити залу суду.

Дитина проживає разом з дідом та бабою і вони фактично на власний розсуд займаються вихованням дитини та вирішують питання про участь матері у спілкуванні з дитиною.

Зважаючи на викладене та з урахуваннями цитованих норм законодавства, суд діючи в інтересах малолітньої дитини вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Розподіл судових витрат сторін суд реалізовує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись принципами 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2, 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 24, 55, 105, 113 Сімейного кодексу України, статтями 10, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

2. Розірвати шлюб, зареєстрований 02 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 29.

3. Прізвище ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишити незмінним «ОСОБА_4».

4. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 21.08.2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 28.01.1997 року, судові витрати у виді суми сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн..

5. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - відмовити.

6. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

7. Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повнолітня, біля матері - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 21.08.2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

8. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 28.01.1997 року, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 21.08.2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати у виді суми сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Савранського районного суду Одеської області.

Суддя В. А. Лепеха