Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 жовтня 2008 року між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів.

Відповідно до умов даного договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 80 000 грн. для придбання транспортного засобу, а останній зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 25 травня 2015 року.

Зазначила, що незважаючи на неодноразові її прохання та звернення в усній формі про повернення коштів, відповідач ігнорує свої зобов'язання за договором.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконала належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 80 000 грн. та судовий збір.

У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити ( а.с. 26).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити ( а.с. 27).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики (а. с. 6).

Відповідно до п. 1 даного договору, позикодавець передала, а Позичальник прийняв у власність 80 000 грн. для придбання транспортного засобу.

Факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується п. 4 даного договору (підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від Позикодавця позики).

Відповідно до п. 5 Договору позики сторони домовилися, що Позичальник зобов'язується повертати позичені грошові кошти у розмірі зазначеному у п. 1 даного договору в строк до 25.05.2015 року.

Як зазначила у позовній заяві позивачка, відповідач у строк, передбачений п. 5 договору позики свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження своїх доводів позивачем було надано договір, як це передбачено ст. 1047 ЦК України (а.с. 6).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 80 000 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 800 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4,10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором у розмірі 80 000 грн. (вісімдесят тисяч гривень) та судовий збір у розмірі 800 грн. (вісімсот гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна