Справа № 336/2764/16-ц
Пр. № 2/336/1803/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком № 12 по вул. Студентській в м. Запоріжжі, право власності на який належить їй.

В позові вказала, що вона набула право власності на ? частину зазначеного житла на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1999 року, а на ? його частини на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2000 року. Зазначене право зареєстроване в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ». Відповідач, який доводиться позивачеві колишнім чоловіком, зареєстрований в житлі, але з 2013 року в ньому не проживає. Житло залишив добровільно, виїхавши до іншого місця проживання, причини залишення родини не пояснив, не користується будинком без поважних причин. Витрат по сплаті послуг по водо-, енерго-, газопостачанню та інших комунальних послуг не несе. Від вирішення питання припинення реєстрації в позасудовому порядку ухиляється. На підставі викладеного просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком, оскільки він не мешкає в ньому без поважних причин понад встановлені законом строки.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

За таких обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу без участі позивача.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач до суду не зявився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав.

За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у її письмовій заяві, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу належить будинок № 12 по вул. Студентській в м. Запоріжжі (а. с. 4-6). Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ» (а. с. 7). В будинку зареєстрований ОСОБА_2, який фактично в ньому не проживає з 2013 року і з яким позивач перебувала у шлюбі з 30 травня 1997 року по 1 червня 2016 року (а. с. 13, 14, 28).

І хоча ? частини будинку позивача набуті нею на підставі договору купівлі-продажу, укладеного під час перебування у шлюбі, між тим відповідач представляв інтереси продавця в цьому правочині на підставі довіреності, тому в силу ст. 62 ч. 3 ЦК України він не набув права власності на частку в праві власності на це майно, як і не ініціював питання про його поділ як майна подружжя, тому суд погоджується з доводами позову про те, що будинок є особистим майном позивача.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене: по-перше, наявністю родинних стосунків; по-друге, реалізацією цього права, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідач, який впродовж трьох років в будинку не мешкає без поважних причин, до того ж перестав бути членом сімї позивача, оскільки шлюб між сторонами на час вирішення цього спору розірваний на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (а. с. 28).

Непроживання відповідача в будинку протягом тривалого часу підтверджують також встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2016 рокув справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, обставини, що в силу ст. 61 ЦПК України повинні враховуватися при вирішенні цього спору.

Перебування відповідача на обліку в житлі позивача створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 Іванівни до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком № 12 по вул. Студентській в м. Запоріжжі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою нею протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива