печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Котко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей, зустрічний позов ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітніх дітей

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визначення місця проживання дітей , посилаючись на те що мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.Обґрунтовує свої позовні вимоги з батьком тим, що він матеріально забезпечує дітей, створює усі умови для їхнього розвитку, має власне житло, а ОСОБА_4 створила нову сім'ю, не приділяє уваги дітям і не виконує свої батьківські обов'язки.В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4, представники відповідачки проти позову ОСОБА_1 заперечувала, звернулася до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей з матір'ю, оскільки без її згоди змінив місце проживання доньки , син навчається за кордоном для найкращого забезпечення їхніх інтересів мають проживати з нею, а визначення місця проживання дітей з батьком завдасть непоправної шкоди їхньому здоров'ю.

3-тя особа -Орган опіки і піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надав суду висновок, відповідно до якого рекомендує суду визначити місце проживання дітей з батьком. В судовому засіданні представник висновок підтримала.

Суд , заслухавши пояснення сторін, третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, покази свідків, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого.

В судовому засіданні встановлено , що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2004 року, 25 березня 2006 року вони зареєстрували шлюб.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2015р. шлюб між стронами розірвано.

Встановлено , що неповнолітній син навчається за кордоном , з березня 2015р. донька мешкає з позивачем .

ОСОБА_4 з народження дітей займалася доглядом за ними, при цьому виконувала усі обов'язки з організації домашнього побуту, займалася ремонтом та облаштуванням квартири АДРЕСА_1 та заміського будинку в с. Крехаїв.

ОСОБА_4 самостійно займалася розвитком дітей, відвідувала з ними заняття з англійської мови, малювання, розвиваючі школи, приділяла увагу фізичному вихованню дітей. Вони відвідували регулярно басейн, ОСОБА_13 також займався футболом.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

Судом встановлено факт самочинної зміни місця проживання доньки з боку позивача- батька дитини, спілкування з матір"ю є незначним, що для дитини даного віку є суттєвим.

Свідок ОСОБА_5, який працював в сім'ї репетитором не надав показів щодо стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, та до кого більш прихильні діти.

Свідок ОСОБА_6 також не надав показів щодо стосунків у сім'ї і ставлення сторін до дітей. Зазначив, що ОСОБА_1 знає з 1991 року, а ОСОБА_4 - з 2004 року, але вона йому ніколи не подобалась, а зараз тим більше, оскільки розлучається з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 надав покази, що знає сторін з 2002 року. Часто бував у них вдома, вони разом святкували різні свята, їздили відпочивати. Характеризує позитивно як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4 щодо їхнього ставлення до дітей. Не заперечує, що ОСОБА_4 добра господиня і хороша мати.

Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не повідомили суду, де знаходиться дочка ОСОБА_8, хоча їм відомо, що вона знаходиться з батьком. У той же час, свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що з березня 2015 року і до теперішнього часу він їздить у с. Крехаїв для надання уроків ОСОБА_8, що спростовує твердження ОСОБА_1 і висновок органу опіки про те, що діти проживають з ОСОБА_1 у АДРЕСА_2.

У судовому засіданні дані свідки Позивача,не вказали суду обставин які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір"ю.

Також в судовому засіданні були допитані свідки відповідачки.

Свідок ОСОБА_9 дала покази, що з 2006 року як педіатр надавала медичні послуги малолітнім дітям. ОСОБА_4 була завжди особисто присутня, коли її викликали для огляду дітей, ОСОБА_4 погоджувала з лікарем призначення лікування. Свідок позитивно характеризує стосунки ОСОБА_4 з дітьми, зокрема, що дочку ОСОБА_8 вона могла оглянути тільки тоді, коли ОСОБА_4 тримала її на руках. Також характеризує ОСОБА_4 як чуйну людину, зокрема, вона надала допомогу і придбала інгалятори для дитячої лікарні міста Києва.

Свідок ОСОБА_10, яка працювала в сім'ї хатньою робітницею з 2006 року до березня 2015 року, дала покази щодо ставлення ОСОБА_4 до дітей та її участі в житті сім'ї. Характеризувала ОСОБА_4 як дуже хорошу матір, яка весь час приділяла дітям і їхньому розвитку, самостійно відводила їх до школи раннього розвитку та басейну. Вдома весь час спілкувалася з дітьми, грала в різні ігри, привчала дітей до дисципліни. Крім того, ОСОБА_4 самостійно повністю організовувала ведення господарства в с. Крехаїв (підсобне сільське господарство), домашнього господарства у АДРЕСА_3, яка є дворівневою, а також займалась ремонтом у квартирах, будинку в с Крехаїв та їхнім облаштуванням.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що знайома з ОСОБА_4 з 2007 року, вони дружили сім'ями. ОСОБА_4 багато часу приділяла дітям, їхньому вихованню та розвитку, вони разом відвідували з дітьми різні дитячі студії розвитку, спортивні секції, святкували дитячі та сімейні свята. Організацією свят завжди займалась ОСОБА_4 Дала покази, що вона приділяла багато уваги отриманню нових знань з виховання дітей - відвідувала тематичні семінари, читала багато літератури, присвяченої вихованню дітей. Організацією домашнього господарства, ремонтом квартир і будівництвом заміського будинку займалась ОСОБА_4 Також вона приділяла багато уваги здоров'ю дітей. Свідок характеризувала ОСОБА_4 як чуйну, добру людину. ОСОБА_4 багато часу приділяла вихованню дочки ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Орган опіки і піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надав суду висновок від 13.07.2015р. № 105/01-2198/В-12 (153-154 т.2), відповідно до якого рекомендує суду визначити місце проживання дітей з батьком, однак судом не може бути прийнятий до уваги , оскільки в висновку , не зазначено виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір"ю, чим порушується принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7,8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч. З ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 не має можливості забезпечувати дітей матеріально, не має власного житла, є безпідставними.

Обов'язком батьків у відповідності до положень СК України є утримання та забезпечення дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

П. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

На підтвердження того факту, що діти начебто прихильні до батька більше, ніж до матері, ОСОБА_1 надано висновок психолога (а.с. 124-126), який є суб"єктивною думкою психолога.

У ході розгляду справи було встановлено, що відповідачка має постійне місце проживання, має постійне місце роботи та джерело існування, створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Судом під час розгляду справи не було встановлено виключних обставин у розумінні положень ст. 161 СК України які б свідчили про неможливість визначення місця проживання дітей разом з матірю.

П

ри цьому суд також враховує, що саме мати в найбільшій мірі може сприяти більш гармонійному розвитку неповнолітніх дітей.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання разом з матір»ю, тому позов ОСОБА_1, з огляду на наведені обставини, задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 141,157, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11,60,61,212,213,215 ЦПК , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_12, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей задовольнити.

Визначити місцем проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_5. з матір"ю ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протяго десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.