"07" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді - Ластовки Н.Д.,
при секретарі - Панасюк Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У серпні 2016 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 2 843,81 грн.
В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1, яка є співвласницею квартири та власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1, користуючись квартирою АДРЕСА_2 за період з 01.06.2015 року по 01.05.2016 року заборгувала суму у розмірі 2 843 грн. 81 коп., оскільки, отримуючи належним чином послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ухилялась сплачувати вартість цих послуг. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1 378,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 12.03.2016 р. було відмовлено у видачі судового наказу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, так як із заяви і поданих до неї документів вбачається спір про право. Відповідно, позивач звернувся у порядку позовного провадження для вирішення наявного спору.
В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте до суду надала заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд, за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.
Згідно п.7 Правил користування житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладаються на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.
Встановлено, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири та власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.08.2009 року та довідкою форми -3 № 542 від 01.02.2016 року.(а.с.6-8).
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 р. № 61 за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» закріплено на праві господарського відання об'єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади м. Києва переданого до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Зокрема, будинок по АДРЕСА_2 наведено в додатку до вказаного розпорядження.
Пунктом 4 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 р. № 61 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового і нежитлового фонду та еліментів зовнішнього благоустрою.
Послуги з утримання будинків і споруд та при будинкової території надаються мешканцям квартири АДРЕСА_1 згідно з типовим переліком, який затверджено Постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій".
01 липня 2003 року набрав чинності Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію, встановлюється можливість реструктуризації існуючих боргів шляхом укладення відповідних договорів.
Відповідач мала можливість заключити договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги з позивачем згідно вказаного Закону, проте цією можливістю не скористалася.
За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи та як було встановлено судом вище, відповідач є уповноваженим власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1
Із довідки Форми №3, складеної працівниками Комунального концерну «Центр комунального сервісу» вбачається, що відповідач проживає та разом з членами сім»ї зареєстрована в цій квартирі (а.с.6).
Положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку та при будинкової території пропорційно до займаної площі.
Статтею 66 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири . Розмір тарифів визначається згідно з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, затвердженим КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій».
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.
Як встановлено судом, заборгованість відповідача за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2015 року по 01.05.2016 року складає суму у розмірі - 2 843,81 грн., що підтверджується довідкою № 622 від 12.07.2016 року. (а.с.9).
Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо правомірності заявлених позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», а отже наявності підстав для задоволення позову.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій у розмірі 2 843,81 грн..
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 1378,00грн.
Керуючись ст. 11, 14, 16, 319, 614, 615 ЦК України, ст. 10, 11, 15, 118, 119, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 67, 68, 151, 162 Житлового кодексу Української РСР, ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» суд, -
Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.