Провадження № 22-ц/779/1921/2016
Головуючий у 1 інстанції Барашков В.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 128741,19 гривень за кредитним договором від 07.09.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - 1287,41 грн. судового збору.

Апелянт на дане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В рішенні суд першої інстанції зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві вказав, що надав кредит в сумі 11738, 21 дол. США, однак з цим апелянт не погоджується, оскільки не отримував кредиту у вказаній банком сумі.

Згідно заяви про продаж іноземної валюти від 07.09.2007 року банк за його дорученням здійснював продаж іноземної валюти в сумі 8 261, 52 дол. США з подальшим перерахуванням на рахунки за вказаними реквізитами. В розрахунку заборгованості немає відомостей про те, що йому видавався кредит в сумі 11738, 21 дол. США.

Також незгідний з тим що банком вирахував пеню за період з 09.09.2007 р. по 23.07.2014 р.

Апелянт, зазначає що рішення суду першої інстанції нічим не мотивоване тому підлягає скасуванню.

Просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 07.09.2007 року було укладено кредитний договір №IFIHAN51663856.

Згідно умов договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 11738,21 долар США на термін до 05.09.2014 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №IFIHAN51663856. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Банк у позовних вимогах зазначив, що у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.07.2014 року має заборгованість 11060.24 долар США, яка складається з наступного:

- 4401.92 долар США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 51257,61 грн;

- 2243.69 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 26125,32 грн;

- 291.75 долар США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 3397,25 грн;

-4122.88 долар США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що еквівалентно 48008,36 грн.

При цьому згідно пояснень представника банку у засіданні апеляційного суду та даних розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість по пені нарахована за весь час прострочки платежів.

Стягуючи заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 в повному обсязі, відповідно до заявлених банком вимог, суд першої інстанції не врахував вимог ч. ст. 258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки.

Відповідно до наданого представником банку у суді розрахунку вбачається, що прострочка заборгованості по сплаті кредиту у відповідача виникла з 07.06.2010 року і з цього часу почала нараховуватися пеня, яку слід стягнути до 07.06.2011 року, тобто за один рік у розмірі 235,88 дол США, що станом на 23.07.2014 року по курсу НБУ 11.64 грн еквівалентно 2745,64 грн.

Колегія суддів вважає, що саме такий розмір пені слід стягнути з відповідача.

Розрахунок тіла кредиту, процентів за прострочку сплати кредитних платежів та заборгованість по комісії позивачем розраховані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності стягнення заборгованості по тілу кредиту не заслуговують на увагу, оскільки згідно розділу 7 даного кредитного договору (а.с. 9) та заяви про продаж іноземної валюти (а.с. 10) вбачається, що банком відповідачу надано кредит у розмірі 11738,11 дол США з урахуванням у даній сумі витрат на понесені банком страхові та інші платежі за автотранспортний засіб.

Також не заслуговують на увагу і доводи апелянта та його представника про те, що у ОСОБА_2 за дорученням було вилучено транспортний засіб, а кошти після його реалізації не було враховано на погашення заборгованості.

Колегія суддів на спростування таких доводів встановила, що згідно меморіальних ордерів від 24 жовтня 2011 року, кошти від реалізації транспортного засобу в розмірі 4190,35 дол США зараховано на погашення частини кредитних платежів, що відображено у розрахунку заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції в даній справі рішення слід змінити в частині визначення заборгованості за кредитним договором, яка становить 7 173,15 дол. США, що станом на 23.07.2014 року по курсу НБУ 11.64 грн. еквівалентно 83 495,47 грн . В решті доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судового рішення, тому судом не приймаються.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу. представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFIHAN 51663856 від 07.09.2007 року станом на 23 липня 2014 року в розмірі 7173,15 дол США, що еквівалентно 83 495,47 грн) вісімдесят три тисячі чотириста девяносто пять гривень сорок сім копійок) та 834,95 грн (вісімсот тридцять чотири гривні девяносто пять копійок) судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5