УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Тернопільська міська рада, товариство з обмеженою відповідальністю «СОВР-1», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Тернопільська міська рада, товариство з обмеженою відповідальністю «СОВР-1», про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом,

за касаційною скаргою ОСОБА_7, поданою представниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року у вказаній вище справі у зв'язку із нововиявленими обставинами.

На обґрунтування заяви посилалася на те, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції від 11 липня 2012 року було зазначено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14 березня 2001 року № 293 затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 10 травня 2000 року № 60, яким скасовано статус службової квартири за № АДРЕСА_1 та прийнято в члени кооперативу ОСОБА_5, у зв'язку з чим 15 березня 2001 року йому видано ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 113 серія МК на квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з 3-х осіб.

Вказала, що згідно відповіді архівного відділу Тернопільської міської ради від 21 квітня 2014 року, рішень Тернопільської міської ради та її виконавчого комітету про реєстрацію житлово-будівельного кооперативу № 60 у м. Тернополі у документальних матеріалах архівного фонду № 34 «Тернопільська міська рада та її виконавчий комітет» не виявлено, у зв'язку із чим, на її думку, такого кооперативу як ЖБК «60» не існує та не існувало, а тому не могло прийматись будь-яких рішень щодо вказаного кооперативу.

Також заявник зазначала, що у відповідь на запит від 16 травня 2013 року відносно статусу квартири АДРЕСА_1 виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив про відсутність інформації в управлінні житлово-комунального господарства, благоустрою та екології щодо статусу приміщення АДРЕСА_1.

За викладених обставин заявник вважала, що житлово-будівельного кооперативу не існувало, в той час як інше було встановлено судовим рішенням від 11 липня 2012 року, а подані в підтвердження цієї обставини документи є сфальсифікованими, у зв'язку із чим просила задовольнити її заяву та за результатами перегляду справи у зв'язку із нововиявленими обставинами скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року у зв'язку із нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представники ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, врахували роз'яснення, викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», дійшовши обґрунтованого висновку про те, що обставини, пов'язані із встановленням правового статусу спірної квартири не можуть вважатись нововиявленими, оскільки вони були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, висновки яких щодо статусу спірного житла зроблено на підставі доказів, наявних в матеріалах справи; при цьому суди правильно зазначили, що обставини, на які посилається заявниця як на нововиявлені, існували на час ухвалення рішення та не мають істотного значення для справи, оскільки не спростовують факти, покладені в основу рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року та не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у цьому рішенні.

Апеляційним судом вмотивовано відхилено посилання представників ОСОБА_4 на неналежне дослідження обставин справи щодо встановлення статусу спірного приміщення при ухваленні Тернопільським міськрайонним судом 11 липня 2012 року рішення, оскільки такі обставини не можуть вважатися нововиявленими, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану представниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

В.А.Нагорняк