У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к (далі - кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти, в сумі 85 тис. дол. США зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 червня 2013 року. Свої зобов'язання, визначені п. п. 1.1 та 3.1.1 договору кредиту, позивачем виконано належним чином, позичальником, в свою чергу, умови договору кредиту не виконуються, порушуються строки повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30 жовтня 2015 року склала 155 571, 68 дол. США, що еквівалентно 3 563 211 грн 60 коп., з яких: 58 342,01 дол. США, що еквівалентно 1 336 264 грн 52 коп. - заборгованість за кредитом; 47 922,33 дол. США, що еквівалентно 1 097 612 грн 24 коп. - заборгованість за відсотками; 28 122,47 дол. США, що еквівалентно 644 116 грн 62 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 21184,88 дол. США, що еквівалентно 485 218 грн 12 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Враховуючи вищенаведене, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту від 05 червня 2006 року № 08-038/267к, в сумі 155 571, 68 дол. США, що еквівалентно 3 563 211 грн 60 коп., та судовий збір, у сумі 53 448 грн 17 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що 05 червня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08-038/276к, згідно умов якого позивач надає відповідачу кредитні кошти, в сумі 85 тис. дол. США зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 червня 2013 року. Пунктом 1.1.2 кредитного договору передбачено, що погашення траншів кредиту буде здійснюватися до 5-го числа кожного місяця, починаючи з січня 2007 року. Кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту є 04 червня 2012 року. Згідно з п. 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.5, 3.3.6 (своєчасного та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені в графіку), протягом більше ніж 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язується протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 16 лютого 2009 року ОСОБА_4 здійснила останній платіж за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що позивач, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише в грудні 2015 року, при тому що строк користування кредитом згідно п. 4.5 договору сплив 16 червня 2009 року, тобто поза межами строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач під час розгляду справи.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Судами першої та апеляційної інстанції правильно враховано позицію Верховного Суду України у справі № 6-249 цс 15.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

О.М.Ситнік