АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/4621/14-ц Головуючий суддя І інстанції Золотарьова Л. І.
Провадження № 22-ц/790/988/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 рокуроку ПрАТ СК «ВУСО» звернулось до суду з позовом, в якому просило сягнути з відповідача у порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 9 247,03 грн., та судовий збір - 243,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначило, що 26.11.2012 року сталася ДТП, внаслідок якої зіткнувся автомобіль «Шевроле Такума», державний НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Хюндай», державний НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою суду від 04.01.2013 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО» на підставі полісу від 26.11.2012 року. У зв»язку з настанням страхового випадку страховою компанією на підставі страхового акту від 18.04.2013 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 47 грн. 03 коп. У зв»язку з тим, що відповідач не повідомив страховика про настання страхового випадку до теперішнього часу, після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у позивача виникло право вимоги до відповідача в межах виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, сума, що підлягає виплаті в порядку регресу, становить 9 247,03 грн. Однак, добровільно відшкодувати заподіяну матеріалу шкоду відповідач відмовляється.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ СК «ВУСО» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ СК «ВУСО» ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов ПрАТ СК «ВУСО» задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що судом першої інстанції не було враховано, що страхувальник не повідомив страховика у строки, передбачені п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не пізніше трьох робочих днів про настання ДТП.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не є підставою для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції за таких підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2012 року між ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») і ОСОБА_2 укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1324804, за яким страховик ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» зобов»язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником ОСОБА_2 майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Tacuma», д.н. НОМЕР_1, строк дії договору з 26.11.2012 року по 25.11.2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн., розмір франшизи - нуль (а.с.7).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2013 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. (а.с.18)

27.11.2012 року власник автомобілю «Хюндай», державний НОМЕР_2 - ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ СК «ВУСО» з заявою про відшкодування страхової виплати. (а.с.8,14,15)

Вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобілю «Хюндай», державний НОМЕР_2 складає 11 141,43 грн. (а.с.9-12)

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що після ДТП 26.11.2012 року ОСОБА_2 зателефонував на гарячу лінію страхової компанії та повідомив про подію. На місце ДТП прибув представник страхової компанії, який в його присутності та присутності водія ОСОБА_3 склав усі необхідні документи, в яких учасники ДТП «розписалися», що підтверджується актом виїзду на місце події 26.11.2012 року, складеним співробітником ПрАТ СК «ВУСО» (а.с. 79-80).

Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком.

ПрАТ «СК «ВУСО» 18.04.2013 року сплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 9 247 грн. 03 коп. (а.с. 4а, 5-6, 20)

Підставою для задоволення позовних вимог, на яку посилається позивач, є письмове ненадання відповідачем повідомлення позивачу про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка протягом 3-х днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страхувальник, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування ОСОБА_3, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Таким чином, сам факт письмового неповідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка протягом 3-х днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, за наявності встановлених вище обставин, не є підставою для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу на підставі п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Шаповал Н.М.

Судді: Кіпенко І.С.

Хорошевський О.М.