н/п 2/490/440/2016 Справа № 490/7349/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки в спільному нерухомому майні шляхом отримання компенсації його вартості, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, просила припинити своє право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача грошову компенсацію цієї частки в сумі 106506 грн. 00 коп. В обґрунтування таких вимог позивач послалась на ті обставини, що сторони, як співвласники спірного майна на ґрунті неприязних відносин не можуть дійти згоди приводу порядку користування цим майном у зв'язку з чим не можуть ним спільно володіти, а за такого позивач бажає у спосіб отримання грошової компенсації здійснити виділ своєї частки. На підтвердження вартості житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 послалась на висновок спеціаліста № 125-105/1 від 21 грудня 2012 року. Правовими підставами позову позивач зазначила ст. 346, 364 та 365 ЦК України.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що незгодний з вартістю спірного майна, яку вважав істотно завищеною, клопотав про призначення по справі товарознавчої експертизи для визначення вартості житлового будинку з урахуванням того, що частина будівель є самочинними, а отже їх вартість є меншою.

Ухвалою суду від 26 вересня 2013 року по справі призначалась товарознавча експертиза з питань, заявленим відповідачем, проте вона не була проведена у зв'язку з відмовою відповідача від оплати роботи експерта.

Після відновлення провадження по справі новим представником позивача суду було заявлене клопотання про призначення по справі будівельно-технічної експертизи для встановлення можливості реального виділу частки позивача.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінювала предмет позову, позовні вимоги також залишились незмінними.

Після початку розгляду справи по суті, а саме 24 листопада 2014 року ухвалою суду по справі була призначена будівельно-технічна експертиза для установлення можливості реального виділу частки позивача з житлового будинку АДРЕСА_1, а також за клопотанням представника позивача для визначення можливих варіантів такого виділу.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1499-1500 від 26 червня 2015 року встановлено, що реальний виділ 1/4 частки з житлового будинку АДРЕСА_1 можливий, суду запропоновані три варіанти такого виділу.

Після відновлення провадження по справі позивач та її представник просили виділ частки майна шляхом стягнення компенсації її вартості з відповідача або про здійснення реального виділу частки позивача за третім варіантом, запропонованим судовою будівельно-технічною експертизою.

Відповідач погодився зі здійсненням реального виділу частки позивача відповідно другого варіанту тієї ж експертизи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, при цьому частки сторін складають: ОСОБА_1 - 1/4 частка; ОСОБА_3 - 3/4 частки.

ОСОБА_1 заявлені вимоги про припинення своєї частки у праві спільної часткової власності та стягнення компенсації її вартості з відповідача. Вимоги про здійснення реального виділу частки позивачем не заявлено.

В силу ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно положень ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

В силу ч. 1 та 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1499-1500 від 26 червня 2015 року встановлено, що реальний поділ (виділ) 1/4 частки ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 є можливим, запропоновано три варіанти такого виділу, а отже спірний житловий будинок є подільним майном.

За такого, як вказано в ч. 1 ст. 364 ЦК України, ОСОБА_1 має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, але такої позовної вимоги не заявила, та не має право на одержання грошової компенсації вартості належної їй частки, про що нею заявлено в позові.

З викладеного суд доходить висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Відмова в позові не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду в загальному порядку з позовом до відповідача про реальний виділ належної їй частки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1499-1500 від 26 червня 2015 року та в рамках нової цивільної справи вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою роботи експерта.

В силу ст. 88 ЦК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідачів не підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Батченко