АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинак О.О., Половінкіна Н.Ю.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 19 травня 2006 року кредитного договору №CVA0AU00040771, банк надав відповідачу кредит у розмірі 8019,80 доларів США терміном до 18 травня 2011 року, а відповідач в свою чергу зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлені кредитним договором.

Вважає, що у відповідача виник обов'язок по сплаті на користь банку нарахованих процентів за користування кредитом, оскільки отримані відповідачем кредитні кошти не повернуті, договір не є розірваним, чи припиненим, відповідно до норм законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

____________________________________________________________________________________________

№ 22ц-205/16 р. Головуючий у 1-й інстанції Піхало Н.В.

Категорія: 19/27 Доповідач Кулянда М.І.

У зв'язку з наведеним, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість по відсотках нарахованих на прострочену суму заборгованості за кредитом, за період з 20 серпня 2011 року по 20 серпня 2014 року, в розмірі 3 355,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 44 361 грн. 03 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків. Разом із цим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України.

Однак із таким висновком суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти, шляхом надання готівки через касу, на строк до 18 травня 2011 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, у розмірі 8019,80 доларів США, на купівлю автомобіля, а також у розмірі 2085,15 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом, відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту, комісії.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки (а.с. 10-11).

Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за вказаним договором виступає застава автомобіля DAEWOO (а.с. 8).

Відповідно до умов п.1.1 кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 189,50 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії. Періодом сплати вважається період з 10 по 14 число кожного місяця.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 липня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» стягнуто заборгованість, яка станом на 19 лютого 2008 року становила 6 449,11 доларів США, що еквівалентно 32 568 грн. 01 коп. й відповідно складалась з: 6 263,85 доларів США заборгованості за кредитом, 159,39 доларів США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 20,86 доларів США - заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом та 05,01 доларів США - пені (а.с 47-48).

05 серпня 2008 року за вищезазначеним рішенням видано виконавчий лист.

В грудні 2008 року банком було реалізовано заставний автомобіль відповідачки. Кошти від реалізації в сумі 3184,00 доларів США надійшли на погашення заборгованості по кредиту в сумі 2542,13 доларів США, на відсотки в сумі 502, 14 доларів США, пені в сумі 77,15 доларів США, комісії в сумі 62,58 доларів США.

Суми коштів вирученої від реалізації автомобіля не було достатньо для повного погашення заборгованості позичальника.

В зв'язку із цим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із позовом про стягнення залишку суми боргу до Індустріального суду м. Дніпропетровськ. Сума боргу, яка підлягала стягненню, визначена банком станом на 22 листопада 2012року становить - 9772,68 доларів США.

У справі, що розглядається, з урахуванням пояснень представника позивача та уникнення подвійного стягнення, суму боргу по відсотках слід визначити за період з 23 листопада 2012 року по 20 серпня 2014 року в розмірі 1949,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 січня 2016 року складає 46 680 гривень 03 копійки (розрахунок позивача міститься в матеріалах справи на а. с. 187-188).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року, у аналогічній справі № 6-1206цс15, згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічне зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що підстав для стягнення заборгованості по відсотках нарахованих на прострочену суму заборгованості за кредитом не було, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену суму заборгованості за кредитом, за період з 23 листопада 2012 року по 20 серпня 2014 року, в розмірі 1949,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 січня 2016 року становить 46 680 гривень 03 копійки.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір у розмірі 1339 гривень.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість по відсотках нарахованих на прострочену суму заборгованості за кредитом, за період з 23 листопада 2012 року по 20 серпня 2014 року, в розмірі 1949,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 січня 2016 року становить 46 680 гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 1339 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: