Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 328/4385/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Пода Н.М.
Провадження № 22-ц/778/3448/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізької області, про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що слідчий СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Курдюков В.М. постановою від 05.03.2002 року бездоказово, ігноруючи вимоги процесуального та матеріального права, притягнув його до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України, як особливо небезпечного злочинця, шахрая, рецидивіста. Слідчий ОСОБА_4. постановою від 10.12.2003 року відмовив у задоволенні заяви позивача про відшкодування матеріальної шкоди, відшкодування суми неотриманих грошових доходів в результаті неможливості займатися юридичною практикою за час перебування під слідством та судом 15 місяців.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд: скасувати постанову слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року та зобов'язати відповідачів винести постанову відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», скасувавши обвинувачення відносно нього за ч. 2 ст. 358 КК України; зобов'язати відповідачів публічного вибачитися перед ним, як перед реабілітованим, на зборах дільничних інспекторів та слідчих за бездіяльність групи слідчих з питань незаконного тримання його під слідством та судом протягом 15 місяців за ч. 4 ст. 190 КК України.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 2 ст. 1176 ЦК України визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За положеннями статей 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу № 2260231 за ст.ст. 15, 190 ч. 4, 358 ч.ч. 1, 3 КК України, 31.05.2002 року слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5. позивачу було пред'явлено обвинувачення за вказаними статтями.

04.11.2002 року слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Вараницею О.О. кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

25.11.2002 року Токмацьким міжрайонним прокурором вищевказану постанову скасовано, а кримінальну справу направлено до СВ Токмацького МРВ для подальшого розслідування.

02.12.2002 року ОСОБА_3 повторно пред'явлено обвинувачення за ст. 15, ч. 4 ст. 190 України.

Постановою слідчого того ж відділу ОСОБА_6 від 16.05.2003 року кримінальна справа № 2260231 у відношенні позивача за ч. 4 ст. 190 КК України була закрита за відсутністю в його діях складу злочину.

Після чого, 08.12.2003 року ОСОБА_3 було заявлено клопотання про роз'яснення порядку відшкодування порушених прав в зв'язку із закриттям кримінальної справи за ч. 4 ст. 190 КК України та прийняття слідчим мір по відшкодуванню матеріальної шкоди.

На заявлене клопотання ОСОБА_3 слідчим ОСОБА_4. 10.12.2003р. було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої притягненням його до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України в зв'язку з не визначенням такої шкоди.

На підставі п. 12 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, відомості про кримінальні правопорушення 28.07.2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 358 КК України за № 0000876, за ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05.04.2001 року за № 0000877, які того ж дня процесуальним прокурором об'єднані в одне провадження.

28.07.2013 року процесуальним прокурором на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000876 за ч. 1 ст. 358 КК України, за ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05.04.2001 року у зв'язку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_3

Постановою в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 04.04.2014р. позивачу було відмовлено у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.п. 1, 3, 4 ст. 3 „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" з 05.03.2002 по 28.07.2013р.р., за весь період перебування під слідством та судом, по кримінальній справі № 2260231 (в подальшому кримінальне провадження № 0000876).

Далі, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року позов ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 156 843 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду змінено. За рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 стягнуто у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури 156 846 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області, прокуратури Запорізької області, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди щодо не отриманої заробітної плати, втраченого заробітку та інших доходів в розмірі 397 268 грн. скасовано. В цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої виправданому громадянину ОСОБА_3, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року залишено без змін.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задоволено. Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку Державного бюджету на користь ОСОБА_3 19 200 грн. - моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 138 705 грн. та моральної шкоди в сумі 300 000 грн. в зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за ст.ст. 15, 190 ч. 4 КК України в період з 05.03.2002р. по 16.05.2003р. відмовлено. Також, цим рішенням закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 138 705 грн., та скасування, визнання недійсною, незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.12.2003р.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року залишено без змін, виправлено підстави закриття провадження у справі.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_6, ОСОБА_4, судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_5. про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Закрито провадження за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_6, ОСОБА_4, судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_5. про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині стягнення матеріальної шкоди та скасування, визнання недійсною, незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.12.2003 року Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року залишено без змін.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач просив суд скасувати постанову слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003р. з підстав незаконного посилання слідчим в постанові на притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 358 КК України, оскільки в дійсності ОСОБА_3 не притягувався до кримінальної відповідальності за частиною 2 даної статті.

Ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог, суд дійшов вірного висновку, що вимога про скасування постанови слідчого, яка винесена в рамках кримінальної справи, не може розглядатися за правилами цивільного судочинства, у зв'язку з чим провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Проте, ухвала про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанови слідчого як окремий процесуальний документ судом постановлена не була, не зазначено про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанови слідчого і в резолютивній частині рішення.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення зазначенням про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.12.2003 року.

Суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів публічного вибачитися перед ним, як перед реабілітованим, на зборах дільничних інспекторів та слідчих за бездіяльність групи слідчих з питань незаконного тримання його під слідством та судом протягом 15 місяців за ч. 4 ст. 190 КК України, зобов'язання відповідачів винести постанову відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», скасування обвинувачення відносно позивача за ч. 2 ст. 358 КК України через невідповідність обраного способу захисту положенням ст. 16 ЦК України. При цьому, суд навів в рішенні відповідні доводи з посиланням на норми матеріального і процесуального права. В цій частині рішення є обґрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про зобов'язання суду першої інстанції роз'яснити своє рішення є неприйнятними, оскільки порядок роз'яснення рішення встановлений ст. 221 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки або базуються на викладі фабули справи, або є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Всі докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення зазначенням про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.12.2003 року. В решті рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року по цій справі змінити, доповнити резолютивну частину рішення зазначенням про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.12.2003 року.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: