Провадження №4-с/359/84/2016
Справа №359/7588/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.,

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці вересня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена скарга, з проханням: визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, а саме: відсутність виконавчих дій з боку державного виконавця по зверненню стягнення з заробітної плати боржника ОСОБА_1 відповідно до ст.30 п.2 ст.68, ст.ст.69, 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаргу обґрунтовано тим, що постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 20 березня 2015 року відкрите виконавче провадження №46960919 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 98146 гривень 25 копійок. 27 липня 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Бориспільського МРУЮ з клопотанням, відповідно до якого державного виконавця було повідомлено про працевлаштування ОСОБА_1 на посаді директора по економіці ТОВ «Майбутнє 1» з посадовим окладом 2000 гривень для вчинення державним виконавцем виконавчих дій по зверненню стягнення із заробітної плати боржника, відповідно до ст 68 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, на сьогоднішній день жодних відрахувань із заробітної плати для погашення заборгованості не здійснювалось. Скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця є протиправною та безпідставною, у звязку з цим звернулись до суду.

У судове засідання учасники цивільного процесу не зявились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги. Від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність, якою наполягав на задоволенні скарги. Державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 20 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 46960919 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 98146 гривень 25 копійок.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.11 цього Закону, згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 цієї статті, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 27 липня 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Бориспільського МРУЮ з клопотанням, відповідно до якого державного виконавця було повідомлено про працевлаштування ОСОБА_1 на посаді директора по економіці ТОВ «Майбутнє 1» з посадовим окладом 2000 гривень, що підтверджується наказом ТОВ «Майбутнє 1» №2 від 14 липня 2016 року (а.с.5), для вчинення державним виконавцем виконавчих дій по зверненню стягнення із заробітної плати боржника, відповідно до ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

Дане клопотання ВДВС Бориспільського МРУЮ отримало 27 липня 2016 року, що підтверджується відповідним реєстраційним штампом на клопотанні за №3951/02-28 (а.с.4).

Відповідно до ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Проте, жодних доказів щодо не здійснення державним виконавцем відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 суду не надано.

За правилами ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого провадження №46960919 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 98146 гривень 25 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.1, ст.5, ч.1 ст.6, ч.1, ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст.19, ст.68 Закону України «Про виконавче провадження»,ч.3 ст.10, ст.60, ч.2 та ч.3 ст.387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої було постановлено ухвалу, на протязі пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський