Провадження № 2/712/2467/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення порядку користування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення порядку користування, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.09.2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 060756.

За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1.

Просив суд визнати за ним право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 400 000 грн. та визнати право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 400 000 грн. за ОСОБА_2.

Визначити порядок користування квартирою № 140 в будинку № 130 по вул. Хрещатик в м. Черкаси, виділивши ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування житлові кімнати № 3 та № 8 на плані технічного паспорта площею 11,5 кв.м. та 9,6 кв.м. Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 6 площею 16,9 кв.м. на плані технічного паспорта в квартирі АДРЕСА_3. Кухню площею 9,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор 7,4 кв.м., передню площею 3,9 кв.м., лоджію 1 площею 3,9 кв.м., лоджію 2 площею 3,9 кв.м. залишити у спільному користуванні. Стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Заперечували проти стягнення судових витрат, оскільки на утриманні у відповідача знаходиться малолітня дитина.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.09.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 060756.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2016р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1..

За час перебування у шлюбі сторонами була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2012 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотарісом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 760.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, може бути розподілене між сторонами, в тому числі - під час існування шлюбу, у процесі його розірвання, а також після розірвання шлюбу. Враховуючи, що поділ майна полягає у припиненні режиму спільності й виникненні на його основі режиму роздільності майна, кожен із подружжя після поділу майна стає власником тієї чи іншої речі або сукупності речей і не пов'язує свої дії щодо володіння, користування та розпорядження майном з іншим із подружжя.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пленум Верховного Суду України в п.п.22-24 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснив судам, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Сторони погодили на час розгляду справи вартість спірного майна в розмірі 800 000 грн.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4, зазначена квартира складається з трьох кімнат житловою площею 38,0 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 16,9 кв.м., 2-а кімната 11,5 кв.м., третя кімната 9,6 кв.м., кухні - 9,6 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., туалет 1 кв.м., коридор 7,4 кв.м., передня 3,9 кв.м. Квартира обладнана двома лоджіями 3,9 кв.м. та 3,9 кв.м. Загальна площа квартири - 66,5 кв.м.

Враховуючи те, що сторонами в судовому засіданні було погоджено порядок користування квартирою, суд вважає за можливе виділити в користування позивачу житлову кімнату № 6 площею 16,9 кв.м. на плані технічного паспорта, в користування відповідача та малолітнього ОСОБА_3 виділити житлові кімнати № 3 та № 8 на плані технічного паспорта площею 11,5 кв.м. та 9,6 кв.м.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд, встановивши належність на праві спільної сумісної власності спірного майна сторонам, відсутність обтяжень та речових прав щодо цього майна третіх осіб, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем в частині встановлення порядку користування квартирою, виділення та визнання за сторонами права власності на квартиру АДРЕСА_4 приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Заперечення відповідача з приводу стягнення з неї на користь відповідача судових витрат суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено 4 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору суд не вбачає, а тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.65, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 368, 372, 391 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення порядку користування задовольнити.

Визнати право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 400 000 грн. за ОСОБА_5.

Визнати право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 400 000 грн. за ОСОБА_2.

Визначити порядок користування квартирою № 140 в будинку № 130 по вул. Хрещатик в м. Черкаси, виділивши ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування житлові кімнати № 3 та № 8 на плані технічного паспорта площею 11,5 кв.м. та 9,6 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 6 площею 16,9 кв.м. на плані технічного паспорта в квартирі АДРЕСА_3.

Кухню площею 9,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор 7,4 кв.м., передню площею 3,9 кв.м., лоджію 1 площею 3,9 кв.м., лоджію 2 площею 3,9 кв.м. залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4000 грн. ( чотири тисячі гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян