ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/39/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Дарницький районний суд м. Києві в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубів С.І,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Петрової А.І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження незаконними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 34848331 від 09.10.2014 року, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3438 від 31.05.2010 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно. 23.10.2012 року державним виконавцем Черухою О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 11.08.2014 року ОСОБА_4 звертається до ВДВС Деснянського РУЮ із заявою про направлення виконавчого листа за місцем знаходження квартири боржника та його реєстрації: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим, 09.10.2015 року державний виконавець на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виносить постанову про закінчення виконавчого провадження та направляє виконавчий документ до ВДВС Дарницького РУЮ. Оскільки боржник проживав, проживає та працює Деснянському районі м. Києва, вважає, що дії державного виконавця суперечать ст.ст. 11, 20 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з чим звернувся до суду.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, з підстав, викладених у ній та просив суд її задовольнити.

Представник ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві в судове засідання з'явився, надав суду свої заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються загальними судами за участю як заінтересованих осіб, так державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_7 від 23.10.2012 року на підставі заяви про примусове виконання від 22.10.2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно та виданого на підставі цього рішення виконавчого листа.

13.02.2013 року державним виконавцем на адресу Державної податкової служби України направлено запит з метою отримання інформації про джерела отримання доходів боржника.

14.02.2013 року Державною податковою службою України надано відповідь, у якій зазначено про наявність місця отримання доходів боржником, а саме ОСН КМ «Джерело».

26.07.2013 року державним виконавцем направлено на адресу ОСН КМ «Джерело» запит, з метою підтвердження підприємством інформації, наведеною у відповіді на запит ДВС.

11.08.2014 року ОСОБА_4 звернулась до ВДВС Деснянського РУЮ із заявою про направлення виконавчого листа № 2-3438/10 від 31.05.2010 року за місцезнаходженням квартири: АДРЕСА_2 та за місцем реєстрації боржника.

09.10.2014 року державним виконавцем, на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, зазначивши, що згідно заяви стягувача боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Підставою для закриття виконавчого провадження була заява стягувача, згідно якої боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку обґрунтованість скарги, зокрема про те, що заява стягувача, згідно якої боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві не є підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_2 працював та працює в ОСН КМ «Джерело» з 01.09.2012 року, не змінював реєстрацію місця проживання, місце проживання боржника було відомо стягувачу. Стягувач використав своє право самостійного вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби та подав заяву до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, що надавало б державному виконавцю направити виконавчий документ до ВДВС Дарницького РУЮ.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1,31, 35, 41 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 383, 385-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Петрової А.І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 34848331 від 09.10.2014 року незаконними.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Петрової А.І. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 34848331 від 09.10.2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА