Провадження №22-ц/784/188/16
Справа № 489/4713/15-ц Головуючий в 1 інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 22ц-/784/188/16 Доповідач Маляренко І.Б.
Категорія: 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Локтіонової О.В., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2015 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» (далі - ТОВ "Ніконджитбудсервіс" ) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказував, що основним видом діяльності Товариства є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Кімнати 625, 626 у гуртожитку, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 128, належать Товариству на праві колективної власності, в зазначених кімнатах зареєстровані та проживають відповідачі на підставі укладеного 17 березня 2004 року договору найму .

Крім того послався на те, що ТОВ "Ніконджитбудсервіс" має право самостійно, через свої органи управління визначати плату за користування гуртожитком, який перебуває у його приватній власності. Розмір оплати за користування гуртожитком встановлюється внутрішніми розпорядженнями.

Зазначаючи, що відповідачі не сплачують плату за проживання у гуртожитку у повному обсязі відповідно до розміру оплати за користування гуртожитком, встановленого відповідними розпорядженнями директора ТОВ "Ніконджитбудсервіс", позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за період з 01.06.2012 р. по 30.06.201 р. у сумі 7 119 грн. 99 коп., що складається з 5243 грн. 20 коп. основного боргу; 3% річних 195 грн. 34 коп.; інфляційної складової за прострочення грошового зобовязання 1681 грн. 45 коп. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

28.08.2015 до суду надійшла зустрічна позовна заява про визнання дій відповідача щодо нарахування плати за проживання у гуртожитку та комунальні послуги не у відповідності з п. 38 Примірного положення про гуртожитки неправомірними; зобов'язання відповідача надати повну інформацію про порядок нарахування, перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни (тарифу) тощо; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок плати за останні три роки відповідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки; зобов'язання відповідача підготувати договір на основі типового.

Ухвалою суду від 24.09.2015 позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 позовні вимоги ТОВ "Ніконджитбудсервіс" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2В, ОСОБА_3В, зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кімн. 625,626 в м. Миколаєві, на користь ТОВ "Ніконджитбудсервіс" заборгованість за проживання у гуртожитку у розмірі 5243,20 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2В, ОСОБА_3 на користь ТОВ "Ніконджитбудсервіс" 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 195,34 грн. та інфляційні втрати у розмірі - 1681,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2В, ОСОБА_3, на користь ТОВ "Ніконджитбудсервіс" судовий збір - по 81,20 грн. з кожного.

В задоволенні вимог за зустрічним позовом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом та часткове задоволення зустрічних позовних вимог: зобовязання ТОВ «"Ніконджитбудсервіс"» надати повну інформацію про порядок нарахувань, про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості у зв'язку з допущеним судом порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні

дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом 1 інстанції встановлено, що ТОВ «Ніконджитбудсервіс» є власником 9068/10000 часток гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 128, та з 2000 року по теперішній час є його балансоутримувачем.

Згідно з даними Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій основним видом діяльності позивача є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ніконджитбудсервіс» не визначило для себе статутною діяльністю надання послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території, що підпадає під вплив Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не здійснює надання таких послуг, в звязку з чим воно не визначене відповідним рішенням органу місцевого самоврядування виконавцем таких послуг.

Згідно з п. 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності і з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради можуть бути виділені приміщення для проживання сімей.

З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 128 дотепер має статус «холостяцького», проте відповідачі перебувають у сімейних стосунках і проживають у двох кімнатах, що знаходяться у їх користуванні.

17 березня 2004 року між ТОВ «Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_1 був укладений Договір на користування площею гуртожитку, відповідно до якого відповідачці були надані в користування кімнати № 625 та № 626 загальною площею 28.6 кв.м. строком на один рік.

Згідно з умовами договору відповідачка зобовязалась своєчасно вносити плату за проживання у гуртожитку за встановленими ставками та відповідно до п. 38 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.07.1986пр. № 208. Витрати за комунальні послуги включаються до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується (п.п. 2.3. та 4.1 договору). У пункті 7.1 договору зазначено, що договір вважається пролонгованим на один рік, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за один місяць не повідомить іншу про розірвання договору.

ОСОБА_1 є колишньою працівницеюВАТ «Ніконд», до статутного фонду якого раніше входив даний гуртожиток, та вселились до нього на законних підставах у звязку з роботою на зазначеному підприємстві з 14.04.1983 року по 01.03.2000 року.

Після припинення трудових відносин з ВАТ «Ніконд» відповідачка з дітьми - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжують проживати у кімнатах 625,626 цього гуртожитку та є зареєстрованими за вказаною адресою.

У матеріалах справи відсутні докази того, що сторони повідомляли одна одну про розірвання цього договору, а тому він є діючим і на теперішній час.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги, послався на те, що вартість місця проживання у гуртожитку складається з вартості утримання 1 кв. м загальної площі будинку-гуртожитку, помноженого на кількість кв. м приміщення, яке займає особа, плюс вартість комунальних послуг, що надаються мешканцям гуртожитку: холодне та гаряче водоспоживання, водовідведення, опалення, електроспоживання за визначеними державою тарифами. Вартість утримання 1 кв. м житлового приміщення гуртожитку змінюється на підставі чинного законодавства та вартості комунальних послуг, що надаються на підставі договорів, укладених позивачем зі спеціалізованими організаціями, які здійснюють обслуговування гуртожитку.

Згідно з листом позивача таким чином розраховується плата за проживання у гуртожитку, починаючи з 2000 року.

Згідно з листами-повідомленнями та розпорядженнями директора ТОВ «Ніконджитбудсервіс» від 11 лютого 2008 року, 16 лютого 2012 року, 14 березня 2012 року, 30 серпня 2013 року, 24 червня 2014 року, 11 та 15 липня 2014 року, 14 жовтня 2014 року були змінені розміри оплати за проживання у гуртожитку, в звязку з чим розмір плати за проживання відповідачів у займаних ними кімнатах з 01 березня 2012 року було збільшено до 430 гривень за місяць, з 01 вересня 2013 року до 450 гривень за місяць, з 01 липня 2014 року до 650 гривень, з 01 травня 2015 року до 650 грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Надані платіжні документи по оплаті відповідачами за проживання в гуртожитку, а також розрахунок ТОВ «Ніконджитбудсервіс» щодо заборгованості відповідачів з урахуванням фактично сплачених ними сум свідчать про те, що відповідачі не в повному обсязі проводили оплату за надані послуги з урахуванням змінених тарифів. При цьому про зміну розміру тарифів відповідачі своєчасно повідомлялись, і ними новий розмір тарифів не оскаржувався.

Самостійно зроблені відповідачкою розрахунки плати за користування гуртожитком не може бути взято до уваги, оскільки їх зроблено без врахування того, що наведені дані могли стосуватись осіб, які вселились до гуртожитку у звязку з трудовими відносинами, вселились, не перебуваючи у трудових відносинах з колишнім або теперішнім власником гуртожитку, або вселились на підставі договору оренди і т.д. А за таких обставин розрахунок плати за проживання для кожної із зазначених осіб може бути різним.

При цьому апелянт не бере до уваги того, що згідно із укладеним нею 17 березня 2004 року Договором на користування площею гуртожитку ТОВ «Ніконджитбудсервіс» нараховує плату за користування жилою площею по встановленим ставкам, до яких входять затрати на житлово-комунальні послуги (п.4.1).

Сторони не заперечували того, що обліковування водоспоживання, водовідведення, опалення, електроспоживання здійснюється загальними лічильниками, а потім розподіляється по кількості осіб, які мешкають у гуртожитку. Розмір тарифів на користування наведеними послугами здійснюється на державному рівні.

ТОВ «Ніконджитбудсервіс» надало суду письмові докази, які підтверджують факт укладення договорів з організаціями і підприємствами, які надають відповідні види послуг, і сум, що підлягають сплаті за них мешканцями гуртожитку.

Не погоджуючись із доказами, наданими позивачем за первісним позовом, клопотання про призначення відповідної експертизи ні суду першої, ні апеляційної інстанцій ОСОБА_1 проте не заявляла.

У звязку з неналежним виконанням відповідачами обовязків щодо своєчасного внесення плату за проживання у гуртожитку за встановленими ставками утворилась заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 30 червня 2015 року в сумі 5243.20 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Заяви про застосування строку позовної давності відповідачами не подавалось.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Отже вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 195.34 грн. та інфляційної складової у розмірі 1681.45 грн. також є обґрунтованими.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Ніконджитбудсервіс» про захист прав споживачів, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно розглянув заявлені позивачкою вимоги і надав їм належну правову оцінку.

Ця обставина фактично не заперечується і самою ОСОБА_1, оскільки наполягаючи на скасуванні рішення суду, вона просить новим рішенням задовольнити заявлені нею вимоги лише в частині зобовязання ТОВ «Ніконджитбудсервіс»надати повну інформацію про порядок нарахувань, про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості.

Проте доказів того, що до подачі позовної заяви про захист прав споживачів особисто ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Ніконджитбудсервіс» із заявою про надання зазначеної інформації і їй було у цьому відмовлено, вона суду не надала.

Згідно із ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2015 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» про захист прав споживачів залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржена

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: