Справа № 502/1588/14-ц
УХВАЛА

07 листопада 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

до

Кілійської міської ради Одеської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

Кілійська районна рада Одеської області

про

визнання протиправним та скасування рішення відповідача і, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Кілійського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кілійської міської ради Одеської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кілійська районна рада Одеської області згідно з яким позивачі просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кілійської міської ради Одеської області № 743-VI-40 від 19.12.2013 року про надання дозволу територіальним громадам сіл та міст Кілійського району в особі Кілійської районної ради Одеської області на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на праві постійного користування площею 0,3438 га. за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, для розміщення, експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кілійської міської ради Одеської області № 743-VI-40 від 19.12.2013 року про розгляд заяв громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у приватну власність земельних ділянок розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21;

- зобовязати Кілійську міську раду Одеської області повторно на черговому засідні сесії розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у приватну власність земельних ділянок розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21.

04.11.2016 року ОСОБА_1 подав до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області заяву про забезпечення його позову до Кілійської міської ради Одеської області, у якій просить суд:

- заборонити Кілійській міській раді Одеської області та третім особам вчиняти будь-які дії по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отримання згоди на виготовлення детального плану території та затвердження плану території вказаної земельної ділянки;

- зупинити дію рішення Кілійської міської ради Одеської області від 12.10.2016 року № 245- VI-12 до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі.

07.11.2016 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою заяву про забезпечення позову підтримав та пояснив, що не зважаючи на розгляд судом його позовної заяви, яка безпосередньо стосується спірної земельної ділянки 12.10.2016 року Кілійською міською радою Одеської області було прийнято рішення № 245- VIІ-12 «Про надання дозволу на розроблення містобудівної документації-детального плану території для розміщення та експлуатації нежитлових будівель та споруд «Хитрого рнинку» за адресою: м. Кілія, вул ОСОБА_7, 21, ОСОБА_8Б.» Таким чином достовірно знаючи, що питання щодо передання спірної земельної ділянки у постійне користування Кілійській районній раді Одеської одеської області оспорюються у суді, Кілійська міська рада Одеської області надає третій особі (ОСОБА_8Б.) дозвіл на виготовлення технічної документації та фактичну зміну цільового призначення спірної земельної ділянки. На думку позивача, у разі розроблення та затвердження містобудівної документації-детального плану території та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, третя особа, яка отримала дозвіл та виготовила містобудівну документацію почне будівництво, що у свою чергу, у подальшому унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде постановлено на користь позивачів. Таким чином, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може призвести до порушення законних прав та інтересів позивачів, які не можливо буде відновити у подальшому. На підставі викладеного позивач просить задовольнити заяву у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити з підстав, викладених позивачем ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечує, оскільки Кілійська міська рада Одеської області відповідно до норм чинного законодавства не має права відмовити будь якому громадянину у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У ст. 152 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Між сторонами виник спір предметом якого є правомірність винесення рішення Кілійської міської ради Одеської області № 743-VI-40 від 19.12.2013 року про надання дозволу територіальним громадам сіл та міст Кілійського району в особі Кілійської районної ради Одеської області на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на праві постійного користування площею 0,3438 га. за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, для розміщення, експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд.

Спірні правовідносини регулюються ЦК України, ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про землеустрій» та іншими нормами діючого законодавства.

Суд приходить до висновку, що у разі розроблення та затвердження містобудівної документації-детального плану території та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, третя особа, яка отримає дозвіл та виготовила містобудівну документацію може почати будівництво обєктів нерухомості, що у свою чергу, у подальшому унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде постановлено на користь позивачів.

За таких обставин, зважаючи на відповідні положення ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд приходить до висновку, що заява в частині заборони Кілійській міській раді Одеської області вчиняти дії щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, надання згоди на виготовлення детального плану території та затвердження плану території земельної ділянки за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, підлягає задоволенню.

В частині заборони третім особам отримувати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, отримувати згоду на виготовлення детального плану території та затвердження плану території земельної ділянки за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, на думку суду заява задоволенню не підлягає, оскільки надати таку згоду та затвердити з та затвердити план може лише Кілійська міська рада Одеської області.

Не підлягає задоволенню на думку суду і вимога про зупинення дії рішення Кілійської міської ради Одеської області від 12.10.2016 року № 245- VIШ-12 до набрання законної сили рішенням суду по даній цивільній справі, оскільки вказане рішення не є предметом спору по справі, не оскаржується, не визнано протиправним, а тому є діючим.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Кілійській міській раді Одеської області вчиняти дії щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, надання згоди на виготовлення детального плану території та затвердження плану території земельної ділянки за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру (Леніна), № 21, до набрання рішенням по даній цивільній справі законної сили.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Копії ухвали направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частин 9, 10 ст. 153 ЦПК ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження, на відміну від ухвали про скасування цього забезпечення, не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу може бути предявлено до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7