УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, та ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської в м. Києві районної державної адміністрації, про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ТОВ «Птахофабрика Київська» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів з належного позивачу гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги ТОВ «Птахофабрика Київська» обґрунтовано тим, що воно є власником гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 31 грудня 1993 року. Разом з цим, ОСОБА_2 на підставі наказу від 22 травня 2007 року перебуває в трудових відносинах з позивачем, а ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з позивачем у період з 16 травня 2006 року по 05 листопада 2009 року та звільнився за власним бажанням. Від шлюбу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась дитина ОСОБА_3. Із листа Деснянського районного відділу Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби України від 24 січня 2014 року позивачу стало відомо, що за вказаною адресою відповідачі не зареєстровані, а отже самовільно вселилися у гуртожиток. Протоколом спільного засідання правління та Профспілкового комітету працівників ВАТ«Птахофабрика Київська» від 10 червня 2005 року визначено порядок надання жилої площі в гуртожитку та визначено категорії громадян, яким надається жила площа на підставі спільного рішення правління та профспілковою комітету. Після вирішення питання на засіданні правління товариства надає працівнику спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення працівника на надану жилу площу (ліжко - місце). Відповідачам такий ордер не надавався, спільного рішення правління та профспілкового комітету товариства про надання жилої площі в гуртожитку не ухвалювалось та на обговорення не виносилось. Враховуючі, що відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, позивач вимушений звернутись до суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Птахофабрика Київська» залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року і ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Птахофабрика Київська». Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення у справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, було надано докази відповідно до викладених обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції вірно враховано висновки викладені у рішення Господарського суду міста Києва від 16 січня 2012 року, які є преюдиційними, у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, та ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської в м. Києві районної державної адміністрації, про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук