АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1960/16 Справа № 194/694/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пономаренко І. П. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває в шлюбі, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, за яким просила суд, з урахуванням уточнень, визнати, що відповідач являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 та вказати батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, стягнути на її користь витрати за проведення судової генетичної експертизи в сумі 5850 грн., а також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з листопада 2013 року по серпень 2014 року вона проживала разом з відповідачем, вони вели спільне господарство та фактично знаходились у шлюбних відносинах. У липні 2014 року вона завагітніла від відповідача, а у серпні 2014 року вони з відповідачем припинили проживати разом, так як відповідач знайшов собі іншу жінку. ІНФОРМАЦІЯ_10 року у неї народився син ОСОБА_4, відомості про батька якого було внесено до актового запису про народження дитини, відповідно до правил ст.135 СК України, оскільки визнати дитину у встановленому порядку відповідач відмовився, але обіцяв надавати матеріальну допомогу. На даний час вона не працює, так як доглядає за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча і може її надавати, так як працює в ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». На користь третіх осіб аліменти не сплачує.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, з батька дитини, з яким жінка не перебуває в шлюбі стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року зазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року ухвалено: позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково; визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис № 90 від 29 квітня 2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: виключити з актового запису відомості про ОСОБА_5 як батька, та включити до актового запису відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, як батька дитини; стягувати щомісяця з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття; стягувати щомісяця з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів на користь ОСОБА_2, починаючи з 27 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, понесені витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 5850 грн.; стягнути з ОСОБА_3, на користь УДКСУ у м. Тернівка Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1461,60 грн.; в решті позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 90, відомості про батька дитини було внесено за правилами ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 277 встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вірогідність того, що ОСОБА_3, дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Згідно договору кредиту № 103АІ1 на купівлю автотранспортних засобів, укладеного 04.09.2013 року, відповідач ОСОБА_3 має кредитні зобов'язання в сумі 120900 грн. Термін повернення заборгованості за кредитом 03.09.2018 року. Згідно довідки від 09.11.2015 року, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», за договором кредиту № 103АІ1 від 04.09.2013 року строкова заборгованість складає 70525 грн. Відповідно до акту № 1407 від 15.12.2015 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживають без реєстрації з грудня 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги в частині визнання батьківства відносно ОСОБА_4 визнав у повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини та жінки з якою проживає дитина визнав частково, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_3, а також інтереси неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та необхідно визнати батьківство ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис № 90 від 29 квітня 2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: виключити з актового запису відомості про ОСОБА_5 як батька, та включити до актового запису відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, як батька дитини. Вирішуючи позовні вимоги щодо розміру аліментів, суд враховуючи вищенаведені обставини, прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.05.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Також, зважаючи на те, що батьківство відповідача щодо дитини ОСОБА_4 в судовому засіданні було доведено та відповідач ОСОБА_3 визнає своє батьківство, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти на утримання матері дитини - позивача ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 27.10.2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Визначення аліментів саме в такому розмірі відповідає вимога розумності та справедливості, буде достатнім, не буде порушувати права дитини на належне матеріальне забезпечення та права відповідача, а також не буде порушувати права позивача на матеріальне забезпечення у зв'язку з непрацездатністю по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Також необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 5850 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених вище підстав.

Рішення суду оскаржується в частині розміру присуджених аліментів та розподілу судових витрат.

Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст.180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності зі ст.182 СК України про визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував вкрай скрутне матеріальне становище, оскільки її дохід складається лише з допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. та допомоги одинокій матері у розмірі 350,10 грн., - колегія суддів вважає неспроможними у зв'язку з тим, що зазначені доводи не спростовують висновків суду та стосуються переоцінки доказів справи, а тому підстав для скасування або зміни судового рішення не вбачається.

Згідно з вимогами статті 212 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Право визначення розміру аліментів з урахуванням обставин справи надано законом суду.

Проте колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги про встановлення батьківства судом задоволені в повному обсязі, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при поданні позовної заяви.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 судового збору в частині стягнення за заявою про збільшення розміру позовних вимог, а саме - за позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 487,20 грн., з огляду на наступне.

Втрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи відносяться до судових витрат, понесених стороною під час слухання справи, та не можуть бути віднесені до вимог майнового характеру, за які необхідно стягувати судовий збір.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити в частині стягнення судового збору та стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн., який складається з: судового збору у розмірі 487,20 грн. за позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 487,20 грн. за позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_2; та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, окрім вирішення питання щодо стягнення судового збору, постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування або зміни, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року - змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 копійок).

В іншій частині рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь