АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1001/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Колода Л.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В., Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

з участю представників Чорної С.А. та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - Чорної Світлани Андріївни на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ КБ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 1.09.2006 року зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 та договором про внесення змін від 29.10.2012 року АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" надано відповідачу ОСОБА_8 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 43 000 доларів США зі сплатою 14,85 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 31.11.2015 року.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в розмірі 43 000 доларів США на підставі заяви на видачу готівки від 1.09.2006 року.

ОСОБА_8 свої зобов'язання не виконав, порушивши умови повернення кредиту та погашення процентів за користування кредитом.

Станом на 13.02.14 року заборгованість по кредиту складає 34 743 доларів США, що еквівалентно 297 076,97 грн.; заборгованість по процентах - 26 366 доларів США, що еквівалентно 225 447,77 грн.; за порушення умов кредитного договору нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 907,45 доларів США, що еквівалентно 16 310,06 грн., у зв'язку з чим ці кошти підлягають до стягнення в примусовому порядку.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії 1.09.2006 року між позивачем і відповідачами ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10 укладено договори поруки відповідно за якими останні зобов'язались перед банком в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_8 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Тому з вказаних осіб також належить стягнути зазначену заборгованість як з поручителів.

Позивач просив суд:

- стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 01.09.2006 року в сумі 63 016,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 538 834,81 гривень.

- стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 гривень.

У березні 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк", уточнивши позовні вимоги, просив суд /а.с. 108-109 т.1/:

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 01.09.2006 року за тілом дату кредиту та відсотками в розмірі 61 109,00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення;

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про

надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 01.09.2006 року по пені в

розмірі 16 310,06 гривень;

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 01.09.2006 року за тілом кредиту та відсотками в розмірі 61 109,00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення;

- стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 01.09.2006 року по пені в розмірі 16 310,06 гривень.

- стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25 березня 2015 року /а.с. 155-164 т.1/ позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 1 вересня 2006 року по курсу Національного банку України станом на 24 березня 2015 року, а саме:

- заборгованість по кредиту в сумі 34 743 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 809 089,56 гривень,

- заборгованість за процентами в сумі 26 366 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 614 007,00 гривень та заборгованість по пені станом на 13.02.2014 року в сумі 16 310,06 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" судовий збір в сумі 3 654,00 гривень.

В позовних вимогах до ОСОБА_9, ОСОБА_10 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції у квітні 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся з апеляційною скаргою /а.с. 170-172 т. 1/, якою просив скасувати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25 березня 2015 року залишено без змін /а.с. 210-213 т. 1/.

У червні 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся з касаційною скаргою /а.с. 219- 221 т. 1/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року в частині вирішення спору до поручителів ОСОБА_9, ОСОБА_10 було скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с. 242-243 т. 1/.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості відмовлено /а.с. 48-51 т. 2/.

Не погодившись з заочним рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 лютого 2016 року, представник ПАТ "Укрсоцбанк" - Чорна С.А. звернулася з апеляційною скаргою /а.с. 60 - 62 т. 2/.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

А саме, на думку апелянта, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, ототожнив поняття "строк виконання основного зобов'язання" з "моментом виникнення права позикодавця вимагати повернення чергової частини позики", а тому дійшов помилкового висновку, що позивач повинен був звернутися з вимогою до поручителів на протязі шести місяців з 10.01.2009 року (з моменту першого порушення боржником виплат за кредитним договором) і неправильно застосував ч. 4 ст. 559 ЦК України, як норму матеріального права, оскільки порука не припинилася і підстав для її застосування не має.

Апелянт просить суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_9, ОСОБА_10 кредитної заборгованості задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_8 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-430 згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 43 тис. доларів США /а.с. 7-12 т. 1/.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ СР «Укрсоцбанк», ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договори поруки № 1-895/06-034-430 та № 2-895/06-034-430, згідно з умовами якого двоє останніх поручилися перед кредитором солідарно відповідати за виконання ОСОБА_8 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій /а.с. 13-18 т. 1/.

Відповідно до умов кредитного договору термін його дії встановлено таким чином: за умови виконання сторонами договору в повному об'ємі договір діє до 31.11.2016 року - п. 1.1 договору, в разі не сплати ОСОБА_8 чергового платежу на протязі тридцяти днів договір вважається припиненим і ОСОБА_8 зобов'язаний повернути все отримане по кредиту разом з процентами та штрафними санкціями - п. 4.4 договору.

ОСОБА_8 належним чином не виконував зобов'язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 01 вересня 2006 року, внаслідок чого станом на 24 березня 2015 року виникла заборгованість.

При цьому останній платіж по кредиту ОСОБА_8 провів 11.11.2008 року, наступний платіж мав бути проведений, згідно графіку в п. 1.1.2 договору, до 10.12.2008 року.

Однак ОСОБА_8 з 11.11.2008 року отриманий кредит та відсотки по ньому не повертав.

При цьому вперше з вимогою про повернення заборгованості по кредиту ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до боржника та поручителів 22 грудня 2010 року, а з вимогою про дострокове стягнення всієї суми боргу 12 липня 2013 року / т.1 а.с.23-24/.

З даним позовом до суду позивач звернувся 13 березня 2014 року /т.1 а.с.1/.

Відповідно до умов п.п.2.1.1 п.2.1 ст.2 Договорів поруки від 01.09.2006 року сторони визначили зміст забезпеченого порукою зобов'язання та порядок повернення кредиту в розмірі 43 000 доларів США з визначеним графіком погашення /а.с.13-14, 16-17/, який відповідає графіку визначеному в кредитному договорі .Договорами поруки (п.5.2 Договорів) сторони також погодили, що ці Договори набирають чинності з дати їх укладання та діють до повного виконання всіх зобов'язань визначених в цих Договорах.

Постановою від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15 Верховний Суд України з подібних правовідносин висловив правову позицію, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Тому за вказаних обставин, в силу вимог п. 1.1 , п.п.4.4 Договору, суд дійшов до правомірного висновку, що термін дії договору закінчився 10.01.2009 року. І що саме з дати 10.01.2009 року, з дня закінчення строку дії договору, розпочався шестимісячний строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, на протязі якого діє порука.

І цих висновків суду першої інстанції ПАТ «Укрсоцбанк» не спростував, оскільки звернення банку до поручителів з вимогами про стягнення заборгованості від 22.10.2010 року та про дострокове стягнення всієї суми боргу від 12 липня 2013 року, на яке посилається апелянт, в розумінні частини четвертої статті 559 ЦК України не є «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом строку дії поруки, а з позовною заявою, як того вимагає зазначена норма, позивач звернувся після спливу більш як чотирьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

А оскільки встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк не є строком позовної давності, він не поновлюється і не подовжується, то суд дійшов до правильного висновку, що порука відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_10 припинилася 10.07.2009 року і, що з цієї дати ПАТ "Укрсоцбанк" втратив право пред'явити вимогу до поручителів про повернення кредиту забезпеченого порукою.

Відповідно, враховуючи, що зобов'язання поруки поручителів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 припинилася 10.07.2009 року, то укладені 29.10.2012 року договори про внесення змін до договорів поруки /а.с.15,18/, якими передбачалося лише внесення змін в частині попередньо визначеному порядку і графіку погашення зобов'язань кредитором та в частині визначення нової процентної ставки за його зобов'язаннями, - не призвели до поновлення дії поруки, оскільки це питання не було узгоджено сторонами при укладені цих договорів.

Відповідно, встановивши, що зобов'язання поруки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 припинилася 10.07.2009 року, суд дійшов до правильного висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення з них боргу за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-430 від 1 вересня 2006 року є безпідставні та правомірно відмовив в задоволенні позову до поручителів.

Ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - Чорної Світлани Андріївни на заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 лютого 2016 року - відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :