У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ев'яп Трейдинг Україна», третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просила поновити її на роботі на посаді старшого мерчендайзера відділу продажів товариства з обмеженою відповідальністю «Ев'яп Трейдинг Україна» (далі - ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна»), шляхом скасування наказу № 008-к-зв від 2 березня 2015 року про звільнення, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов'язати його оплатити допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та відшкодувати моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона працювала на посаді старшого мерчендайзера у відділі продажів ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» за безстроковим трудовим договором.

29 січня 2015 року їй було вручено попередження про наступне звільнення у зв'язку із скороченням займаної посади, а 2 березня 2015 року - звільнена за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте її могло бути звільнено не раніше 29 березня 2015 року. Крім того, у день звільнення їй не було видано належним чином оформлену трудову книжку і наказ про звільнення, не проведено розрахунок та не сплачено допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю за період із 12 листопада 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 1 744 грн 56 коп.

Незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, яку оцінено у 4 019 грн 40 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 із посади старшого мерчендайзера ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» та поновлено її на роботі на цій посаді. Стягнуто з ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» на користь ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності за період із 12 по 24 листопада 2014 року у розмірі 1 434 грн 60 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 3 березня по 22 липня 2015 ороку у розмірі 16 498 грн 64 коп. та відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року допущено до негайного виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за один місяць у розмірі 4 965 грн 70 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 2 березня 2015 року на 16 березня 2015 року із внесенням відповідного запису до трудової книжки. Стягнуто з ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 3 березня 2015 року по 16 березня 2015 року включно у розмірі 1 943 грн 19 коп. із урахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з останньої роботодавцем, відповідно до вимог чинного законодавства. Стягнуто з ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Із змісту ст. 49-2 КЗпП України випливає, що при недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи з порушенням чинного законодавства про працю, оскільки у ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна» скорочення штату працівників не відбувалось, на час її звільнення на посадах старшого мерчендайзера залишалось працювати дві особи, на вакантну посаду у період звільнення позивача було прийнято нового працівника. Крім того, роботодавець без поважних причин не виплатив їй допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та не видав трудову книжку із наказом про звільнення у день звільнення.

Скасувавши рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що підставою для звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України стала кризова економічна ситуація та низькі економічні показники на підприємстві, що призвело до наступного виведення із штатного розпису, зокрема, двох посад старших мерчендайзерів, а сам факт скорочення штату працівників протягом грудня 2014 року - березня 2015 року і відсутність вакантних посад у цей період підтверджується офіційними довідками відповідача, наказами про внесення змін до штатного розпису та витягами із штатного розпису. Оскільки ОСОБА_1 працює поза межами місця розташування ТОВ «Ев'яп Трейдинг Україна», то копія наказу про звільнення їй була надіслана рекомендованим поштовим відправленням 2 березня 2015 року; цим же поштовим відправленням їй було запропоновано отримати трудову книжку або погодити надіслання її поштою. Крім того, апеляційним судом встановлено, що роботодавець не виплатив позивачу допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю через незгоду з тим, що підставою для видачі їй листка непрацездатності став нещасний випадок на підприємстві, запропонував внести виправлення до цього листка, для чого повернув його працівнику. Водночас, оскільки про наступне звільнення позивачу стало відомо 15 січня 2015 року, то за відсутності інших підстав для поновлення її на роботі, апеляційний суд дійшов висновку про зміну дати звільнення із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із 3 березня 2015 року до 16 березня 2015 року із стягненням на користь працівника відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Такі висновки відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що на час звільнення її посаду не було скорочено, спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що копію наказу про звільнення та трудову книжку їй мало бути видано у день звільнення, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено, що постійним місцем роботи позивача було м. Харкові, а місцезнаходженням підприємства - м. Київ.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що роботодавець був зобов'язаний виплатити їй допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю відповідно до листка непрацездатності серії АГВ № 418445. Як встановлено апеляційним судом, вказаний листок непрацездатності було повернуто ОСОБА_1 2 грудня 2014 року для внесення виправлень до нього, що підтверджується дослідженою апеляційним судом експрес-накладною.

Посилання заявника на те, що вона не отримувала від роботодавця оригіналу листка непрацездатності, не може бути підставою для скасування рішення апеляційного суду. Втрата оригіналу листка непрацездатності може бути підставою для видачі його дублікату, що передбачено п. 12 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055, із наступним його пред'явленням роботодавцю для проведення оплати у визначеному законодавством порядку.

Доводи касаційної скарги про безпідставне скасування апеляційним судом додаткового рішення суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки додаткове рішення підлягає обов'язковому скасуванню у разі скасування рішення суду.

Оскільки під час розгляду справи апеляційний суд, з огляду на оцінені докази у справі, дійшов висновку про завдання позивачу моральної шкоди порушенням його трудових прав, які оцінено у 500 грн, то суд касаційної інстанції позбавлений повноважень переглядати рішення апеляційного суду у цій частині відповідно до ст. 335 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко