Справа № 539/1026/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,

за участю:

представника Органу опіки та піклування - Стромко Н.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

прокурора - Пістун К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Лубнах цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Снітинської сільської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 зареєстрована з дітьми по АДРЕСА_4, а фактично проживає АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом малолітньому ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1.

Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 05.01.2011 року на ім'я малолітнього ОСОБА_4 придбаний житловий будинок по АДРЕСА_4.

Батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_5. ОСОБА_2 надала згоду ОСОБА_5 діяти від імені малолітнього ОСОБА_4 при відчуженні квартири АДРЕСА_1. Однак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради не надав згоду на відчуження вказаної квартири. ОСОБА_5 оскаржив відмову органу опіки та піклування до суду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2011 року в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Лубенській райдержадміністрації від 20.09.2011 року також було відмовлено у наданні згоди на відчуження вказаної квартири.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

Відомості про батька малолітньої ОСОБА_3 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 не здійснює контроль за користуванням квартиронаймачами квартирою АДРЕСА_1 Від мешканців ОСББ «Хорол» по АДРЕСА_1 надійшло звернення, в якому зазначена наявна заборгованість за комунальні послуги за квартиру належну дитині.

Також, порушені житлові права малолітнього ОСОБА_4 щодо будинку по АДРЕСА_4. Будинок непридатний до проживання: вибиті вікна, вирізані батареї, пошкоджені стіни, відключене газове постачання, розвалена плита для пічного опалення.

Крім того, позивач вказує, що ОСОБА_2 до виховання та розвитку дітей ставиться вкрай безвідповідально, діти проживають в умовах, які загрожують їх життю та здоров'ю, мати не робить кроків аби поліпшити ситуацію. ОСОБА_2, маючи вищу педагогічну освіту, ніде не працює, джерело її існування складають тимчасові сезонні заробітки в односельчан та соціальна допомога як одинокій матері.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 23.03.2016 року діти влаштовані до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради.

06.04.2016 року Службою у справах дітей райдержадміністрації прийнятий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позивач прохає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, передати дітей на опікування органу опіки та піклування Лубенської райдержадміністрації для встановлення статусу та вирішення питання щодо влаштування їх до сімейної форми виховання.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області заявлені позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що соціальний супровід сім'ї відповідача здійснюється тривалий час. За цей час ОСОБА_2 зарекомендувала себе як невідповідальна мати, оскільки, маючи можливість як законний представник управляти майном сина: квартира, гараж, земельні паї, допустила ситуацію, при якій її діти проживають в антисанітарних умовах. При цьому відповідач часто залишає дітей одних дома, трапляються випадки без їжі. Співмешканець відповідача не допомагає у вихованні дітей та зловживає алкогольними напоями. Літом відповідач працює на сезонних роботах, до яких також залучає дітей, а взимку отримує доходи сумнівного походження. Зазначила, що протягом всього часу обліку відповідача останній надавалася різноманітна допомога щодо влаштування нормального життя її та дітей, зокрема, щодо оформлення соціальної допомоги, сусіди допомагали їжею, речами, виконували різноманітні роботи з облаштування її помешкання. Однак використавши таку допомогу, зокрема і 3000 грн соціальної допомоги на місяць, відповідач так і не стала на шлях виправлення, в результаті чого станом на дату звернення до суду вона та її діти продовжують проживати в антисанітарних умовах, дітям не забезпечено нормальні умови для розвитку та навчання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що є матір'ю малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 Її син ОСОБА_4, 2005 року народження, є власником квартири АДРЕСА_2, яку йому заповіла бабуся. В 2010 році відповідач одружилася з ОСОБА_5 Як виявилося, цей шлюб ОСОБА_5. уклав з метою наступного заволодіння вказаною квартирою, для чого усиновив дитину та придбав йому у власність будинок в АДРЕСА_4. Однак, розпорядитися квартирою ОСОБА_5 завадили органи опіки та піклування. В наступному ОСОБА_4 був позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_4. При цьому ОСОБА_5 змусив ОСОБА_2 заробляти гроші проституцією. За серпень-вересень 2010 року відповідач «заробила» 6 000 грн 00 коп. При цьому відповідач та її діти проживали в сараї. В наступному за допомогою органів опіки та піклування відповідач змогла розлучитися з ОСОБА_4 та продовжила проживати з дітьми в будинку в АДРЕСА_4. Пізніше в будинку сталася пожежа, що змусило її переїхати до іншого будинку, який їм надала сільська рада, за адресою: АДРЕСА_3 В цьому будинку відповідач зробила косметичний ремонт. Відповідач вважає, що приділяє дітям достатню увагу, про що свідчать успіхи у навчанні її дочки та непогані показники у сина. Вказує, що слідкує за станом їх здоров'я, у випадку необхідності звертається лікаря, про що свідчать медичні книжки дітей.

Такі покази відповідач надала в якості свідка в порядку ст.184 ЦПК України.

Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради в судове засідання не з'явилася. До початку розгляду справи надіслали заяву, в якій просили розгляд справи здійснити за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Третя особа - Снітинська сільська рада Лубенського району Полтавської області, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без участі свого представника, проти позову не заперечують.

Прокурор заявлений позов підтримав.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, беручи до уваги думку малолітньої дитини, в інтересах якої заявлено позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п..15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд враховує позицію ЄСПЛ по справі «Савіни проти України», де також наголошено, що (п.49) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

В п.50 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. /а.с.10-13/

ОСОБА_4, 2005 року народження, відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 01.03.2008 року є власником квартири АДРЕСА_2, яку йому заповіла бабуся - ОСОБА_7

27.03.2010 року відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 31.03.2010 року до відомостей актового запису про народження малолітнього ОСОБА_4 внесені зміни стосовно визнання ОСОБА_5 батьківства. 05.01.2011 року в інтересах малолітнього ОСОБА_4 придбано будинок по АДРЕСА_4. 09.08.2011 року відповідач надала згоду ОСОБА_5 діяти від імені малолітнього ОСОБА_4 при укладанні угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. В наступному службою у справах дітей Миргородської міської ради ОСОБА_5 відмовлено у дозволі на продаж вказаної квартири.

Не погоджуючись з відмовою служби у справах дітей Миргородської міської ради у дозволі на продаж квартири, відповідач та ОСОБА_5 звернулися до суду.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2014 року відповідачу та ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позову. Суд зазначив, що придбання будинку по АДРЕСА_4 не є створення навіть далеко рівнозначних житлових прав малолітньому ОСОБА_4. Також суд врахував те, що кошти від продажу квартири батьки планують використати на покращення побутового життя сім'ї, що вони зобов'язані робити за рахунок своєї щоденної праці.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2012 року батько малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5, був позбавлений батьківських прав відносно сина. /а.с. 15-17/ В основу рішення суду також покладено епізод зі спробою продажу квартири малолітнього ОСОБА_4

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач після цього відповідач та ОСОБА_5 розлучилися. В наступному ОСОБА_2 разом з дітьми проживала в будинку по АДРЕСА_4, однак після пожежі в цьому будинку фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, який їм надано сільською радою в користування.

Сторони стверджують, що у власності ОСОБА_4, крім квартири в м.Мирогороді перебуває також і гараж в м.Миргороді. При цьому відповідач стверджує, що в її власності знаходяться 2 земельні паї, які залишилися після смерті батька.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 проживають знайомі відповідача. При цьому під час судового розгляду не з'ясовано яким чином відповідач розпорядилася іншим майном: гаражем в м.Миргороді та земельними паями.

Також судом встановлено, що з 01.11.2010 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації і отримує допомогу одинокої матері. /а.с.33/

Протягом всього часу соціального супроводу з 2010 року по 2016 рік зафіксовано негативний результат.

Так, згідно довідки Снітинської сільської ради від 25.09.2014 року житловий будинок по АДРЕСА_4, належний малолітньому ОСОБА_4, знаходиться в незадовільному стані. /а.с.32/

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 від 19.09.2011 року, 25.09.2014 року, 18.01.2016 року, 22.01.2016 року сім'я зареєстрована АДРЕСА_4, однак фактично проживає АДРЕСА_5, житлові умови є незадовільними для проживання дітей. З вказаних актів вбачається, що в житловому будинку відсутнє газове опалення, наявне пічне опалення, дві житлові кімнати, в яких брудно та холодно, продукти харчування відсутні, в господарстві птиця або домашня худоба не утримуються, діти не мають належним чином облаштованих місць для навчання, ігор та відпочинку.

З 25 березня 2016 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. /а.с.36, 37/

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2016 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. /а.с.34/

Крім того, до органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації надійшло звернення мешканців ОСББ «Хорол» від 01.10.2015 року, згідно якого ОСОБА_2 неналежним чином турбується про квартиру належну малолітньому ОСОБА_4, не здійснює контроль над орендою вказаної квартири, у зв'язку з чим мається значна заборгованість по оплаті комунальних послуг. /а.с.25/

В порядку реагування на звернення мешканців ОСББ «Хорол» комісія з питань захисту прав дитини Лубенської райдержадміністрації 06.10.2015 року ухвалила рішення, яким зобов'язала ОСОБА_2 забезпечити захист житлових та майнових прав малолітнього сина, ОСОБА_4, та виконувати батьківські обов'язки належним чином. ОСОБА_2 в свою чергу письмово зобов'язалася виконати дане рішення. /а.с.29, 30/

Разом із тим, суд встановив, що захист майнових прав сина відповідач здійснює неналежним чином, в результаті чого станом на день розгляду справи заборгованість за комунальні послуги по квартирі складає близько 10 000 грн.

06.04.2016 року службою у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області зроблено висновок про те, що ОСОБА_2, не зважаючи на постійну підтримку та допомогу соціальних служб району, сільської ради, загальноосвітнього закладу, не спроможна створити побутові та соціальні умови для повноцінного розвитку, виховання та догляду за малолітніми дітьми, і про доцільність позбавлення її батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.6/

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що очолює Лубенский районний відділ у справах сім'ї та молоді, який працює з сім'ями, які опинилися в складних життєвих обставинах. З 2012 року по 2016 рік сім'я відповідача систематично перебуває на їх обліку. Протягом цього часу відповідач неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки. Відділом фіксувалися випадки порушення санітарно-гігієнічних умов проживання дітей. В будинку відповідача дітям не забезпечені нормальні умови для навчання та розвитку. Речі, які надавалися відповідачу в якості гуманітарної допомоги після одноразового використання нею викидалися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що працює батьком-вихователем будинку сімейного типу. Взимку 2016 року познайомився з відповідачем. При спілкуванні з відповідачем зацікавився тим, в яких умовах проживають її діти. Прибувши до помешкання відповідача побачив, що санітарно-гігієнічні умови проживання дітей є дуже поганими. Проживати в такому будинку не можна. В будинку проживає співмешканець відповідача, який зловживає алкогольними напоями. Також в бесіді відповідач повідомила, що влітку підробляє у людей, а взимку займається проституцією.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що є головою ОСББ «Хорол». Після того, як відповідач з дітьми виїхали з квартири, в ній проживають знайомі відповідача. Вважає, що відповідач не піклується про майновий стан її дітей, оскільки за час проживання в квартирі її знайомих борг за комунальні послуги зріс до 10 000 грн, при тому, що орендна плата за користування такою квартирою складає близько 2 000 грн на місяць. Зазначила, що в той час, коли відповідач проживала в квартирі сусіди систематично надавали їй матеріальну допомогу. Однак одяг, який давали відповідачу в користування після одноразового використання відповідач не прала, а викидала.

Відповідно до характеристик на ОСОБА_4 та ОСОБА_3, наданих директором Снітинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, мати не приділяє уваги, нехтує вихованням дітей, але часто відвідує школу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_3 опинилися в складних життєвих обставинах. Внаслідок проблем, які виникли після невдалого шлюбу з ОСОБА_5, відповідач з дітьми врешті решт оселилася в занедбаному будинку в с.Снітин Лубенського району. ОСОБА_2 не має офіційного місця роботи, отримує мінливі заробітки за виконання сезонних робіт, яких не вистачає для забезпечення достатнього рівня матеріального забезпечення сім'ї. Відповідач самостійно виховує дітей, до яких проявляє материнську любов.

Разом із тим, такі обставини не можуть виправдати бездіяльність відповідача щодо виконання своїх безпосередніх обов'язків щодо піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що діти проживають в антисанітарних умовах, в їх будинку не забезпечені умови для повноцінного розвитку та навчання, за що відповідач притягалася до адміністративної відповідальності. Мати не приділяє достатньої уваги навчанню дітей, часто залишає їх одних вдома, інколи без достатньої кількості їжі. Відповідач проживає зі співмешканцем, який зловживає алкогольними напоями, на ґрунті чого в них по всяк час виникають сварки в присутності дітей. При цьому, як повідомив свідок ОСОБА_9, в розмові з ним відповідач підтвердила, що продовжує займатися проституцією.

При цьому суд враховує те, що для забезпечення принаймні належного матеріального рівня життя дітей у відповідача немає жодних перешкод, оскільки відповідач є законним представником свого сина, а відтак має право розпоряджатися його майном: квартирою та гаражем в м.Миргороді. Відтак, відповідач мала можливість переїхати до вказаного житла або ж передати його в оренду, з метою отримання прибутку. Натомість, внаслідок бездіяльності відповідача борг за комунальні послуги по квартирі зріс до 10 000 грн. При тому, що свідок ОСОБА_10, повідомила, що як голова ОСББ «Хорол» пропонувала самостійно, за довіреністю відповідача, займатися орендою цієї квартири, однак відповідач відхилила таку пропозицію. Наступна бездіяльність відповідача загрожує майновим правам її дітей. Також відповідач повідомляла, що має у власності земельні паї, однак також не використовує їх. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки повідомили, що відповідач легковажно відноситься до наданої відповідачу матеріальної допомоги, зокрема, наданий одяг відповідач після одноразового використання не прала, а викидала. При цьому суд враховує, що за підтримки органів опіки та піклування відповідачу було призначено допомогу в сумі 3 000 грн на місяць, які однак не були використані відповідачем для поліпшення побутових умов проживання її дітей.

На підставі викладеного, слід констатувати, що проживання в антисанітарних умовах, в умовах недостатнього матеріального забезпечення, стало звичним для відповідача та таким, що задовольняє її побутові потреби, що, на думку суду, саме по собі є загрозливим для її малолітніх дітей.

При цьому судом встановлено, що протягом тривалого часу відповідачу була забезпечена цільова фінансова підтримка та соціальне консультування, що однак не сприяло виправленню відповідача.

На думку суду, у випадку залишення дітей під опікою відповідача, вони страждатимуть через відсутність піклування, неповноцінного виховання та емоційної підтримки, порушуватимуться їхні майнові інтереси, а тому виправданим є встановлення державної опіки над дітьми.

Керуючись ст.ст.57, 60, 61, 88, 212-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Снітинської сільської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженку м.Миргород Полтавської області, батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11.

Передати дітей на опікування органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір по 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.