Справа № 373/2167/15-ц Головуючий у І інстанції Залеська А. О.
Провадження № 22-ц/780/126/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 51 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_3, в інтересах малолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, про встановлення графіку зустрічей з дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просив суд встановити йому графік зустрічей з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 один раз на місць (кожну останню суботу місяця) з 11:00 до 17:00 год.

Позивач ОСОБА_3 та її представник обґрунтували позов тим, що батько дитини - ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини та, коли тій було лише 2,5 місяці, залишив сім'ю, а ще через кілька місяців зовсім перестав цікавився її розвитком, потребами та здоров'ям. Додатково позивачка суду показала, що дитина знає відповідача, як біологічного батька лише по фотографіям. Шлюб між сторонами розірвано 11.11.2011 року, а 06.12.2011 року з відповідача рішенням суду присуджено аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно, але і цей обов'язок він не виконує належним чином. Має заборгованість по сплаті аліментів близько десяти тисяч гривень. Після того, як відповідач у липні 2010 року полишив сім'ю, він бачив дитину один чи два рази, тай то випадково. Коли йшов з сім'ї сказав, що має право на компенсацію за те, що зачав дитину. Про зустріч з дитиною ОСОБА_2 ніколи не просив, будь яких звернень з цього питання до позивача чи органу опіки та піклування від відповідача не надходило. З 2014 року, коли позивач підняла питання позбавлення його батьківських прав, відповідач почав висувати свої умови, а саме йшлося про відмову позивача від аліментів. Наразі позивач створила нову сім'ю з ОСОБА_5, з яким у них є спільна дитина. ОСОБА_6 сприймає його, як свого батька, оскільки він опікується нею з дев'ятимісячного віку і бажає усиновити дівчинку.

Зустрічний позов позивач не визнає, вважає його безпідставним ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинила і чинити не могла, оскільки такого бажання від нього не надходило. У травні цього року, коли вже постало питання позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_2 прийшов до дитини в дитячий садок, показав вихователю свій паспорт та представився батьком. Тоді дитина отримала стрес, дома стривожено повідомила, що приходив той дядя ОСОБА_7, який на фотографії. Вона його не сприймає як батька, а себе не відчуває дочкою відповідача, говорить, що її тато - ОСОБА_5

Відповідач вважає, що спілкування з дитиною один раз на місяць, про яке він просить в зустрічному позові, сприятиме зближенню його з дочкою. Додатково пояснив, що зараз він проживає у м. Васильків, влаштовується на постійну роботу, а тому частіше бачитись з дитиною йому буде складно і матеріально, і фізично.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Лой К.М. підтримала висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та пояснила суду, що ОСОБА_2 жодного разу не звертався до Служби у справах дітей по питанню усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Натомість, мати дитини ОСОБА_3 (тепер ОСОБА_3.) неодноразово зверталась зі скаргами на відповідача про ухилення його від участі у вихованні та утриманні дитини. З відповідачем проводились профілактичні бесіди, однак той вів себе самовпевнено, пояснював, що у нього немає коштів платити аліменти, про бажання бачитись з дитиною, Про наявність у нього перешкод в спілкуванні з дитиною відповідач не повідомляв. Дитина є хворою від народження та потребує додаткових зусиль для її повноцінного фізичного, духовного та розумового розвитку. Окрім матері дитини ці обов'язки взяв на себе її нинішній чоловік ОСОБА_5 Представник органу опіки та піклування наголосила, що Служба не знає жодного прикладу належного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, не знає навіть прикладу простого спілкування з дитиною. Через це між дитиною та відповідачем відсутній психологічний зв'язок, а тому Служба у справах дітей вважає, що позбавлення його батьківських прав слугуватиме інтересам дитини, оскільки є особа - нинішній чоловік позивачки ОСОБА_5, якого дитина вважає своїм батьком та який фактично взяв на себе обов'язки, від яких самоусунувся рідний батько дитини.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він вже п'ять років знає позивачку. З нею він зареєстрував шлюб у грудні 2013 року. Малолітню ОСОБА_4 сприймає як свою рідну дитину, так як почав опікуватись нею, коли тій не було і одного року від народження, бажає усиновити її. Дружина розповідала про колишнього чоловіка, як такого, що бив її, докоряв та постійно сварився з нею. За п'ять років він бачив батька дитини лише два рази: одразу як познайомився з позивачкою та два роки назад випадково в лікарні. Відповідач заговорив до дівчинки, хотів взяти на руки, але дитина розплакалась. Пізніше він один раз спілкувався з відповідачем по телефону, повідомив про свій намір усиновити дівчинку і той у відповідь сказав, що дасть згоду на усиновлення, якщо ОСОБА_3 забере заяву про стягнення аліментів. Дитина називає його (свідка) батьком, а він її - дочкою.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення графіку зустрічей з дитиною відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, заявлені в зустрічному позові, щодо встановлення графіку зустрічей з малолітньою дитиною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на пільги та державну допомогу, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

З 13.03.2010 року по 17.11.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народилась дочка ОСОБА_4, дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 120)

17.11.2011 року шлюб між сторінами було розірвано за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, що набрало законної сили. (а.с. 11).

Відповідно до показань сторін та свідків, ОСОБА_2 залишив сім'ю до розірвання шлюбу, через кілька місяців після народження дитини та повернувся до свого попереднього місця проживання в будинок своїх батьків.

З 26.10.2011 року ОСОБА_2 є платником аліментів на утримання дитини, які стягнуті Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області у розмірі 400 гривень щомісячно. Вказане підтверджується копією виконавчого листа на рішення суду (а.с. 13)

28.12.2013 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с. 8).

Відповідно до довідки з місця проживання, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 та має такий склад сім'ї: чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

З медичної документації вбачається, що дитина ОСОБА_4 від народження мала проблеми зі здоров'ям. Так, 22.07.2010 року та 19.09.2010 року вона проходила стаціонарне лікування в Київській обласній дитячій лікарні, м. Боярка, а 12.04.2013 року обстежувалась в Інституті ПАГ АМН України, м. Київ (а.с.53-55).

На теперішній час дитина також хворіє, перебуває на «Д» обліку у лікаря дерматолога та лора, потребує курсового лікування, курортного оздоровлення та планового оперативного лікування, що підтверджується інформаційним листом Комунального закладу Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр медико-санітарної допомоги» № 247 від 07.04.2015. (а.с.19).

Згідно інформаційної довідки дошкільного навчального закладу № 7 «Берізка» від 24.03.2015 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відвідує цей заклад з серпня 2012 року. Батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не був у дитсадку і ніколи не цікавився перебуванням дитини у ньому, не спілкувався з вихователями, не цікавився потребами дитини, не приходив на святкові ранки, не брав участі у фінансовому утримання дочки в дитячому садку (а.с. 22).

Відповідно до характеристики з дошкільного навчально-виховного закладу ОСОБА_4, доглянута та розвинута на свій вік дитина. Мама дитини виявляє цікавість та турботу про неї, регулярно відвідує батьківські збори та свята (а.с. 17).

Зі змісту оновленої довідки відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького МРУЮ № 3466 від 26.08.2015 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по аліментам, станом на 11.02.2015 року складала 9009,00 гривень, а станом на 26.08.2015 ця заборгованість зросла та складає 10309,00 гривень. (а.с.65).

24.02.2015 року виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради, як орган опіки та піклування прийняв рішення про доцільність, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та надав відповідний висновок, в якому навів підстави свого рішення (а.с. 23)

При розгляді справи суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що відповідач не усвідомлює свою відповідальність за життя, здоров'я, розвиток та виховання дитини. Саме відсутність у відповідача почуття відповідальності за дитину, на думку суду і є причиною невиконання ним своїх батьківських обов'язків. Жодної обставини та фактів, які б вказували на неможливість виконувати ОСОБА_2 свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини в суді не встановлено.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 цього Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ця відповідальність, зокрема передбачена в п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, де вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що ОСОБА_2 без поважних причин самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення.

За таких обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 24.02.2015 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, колегія суддів приходить до висновку про правомірність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року.

Окрім того, апелянтом по справі після подання апеляційної скарги не було вчинено жодних дій, що свідчили про зміну ставлення до своєї дитини та відношення до факту свого позбавлення батьківських прав, оскільки, під-час апеляційного розгляду даної справи, не з'явився жодного разу до зали судового засідання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивач за первісним позовом чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні їх спільної доньки не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: