Справа № 135/1738/16-ц
Провадження № 2-з/135/16/16
УХВАЛА

02.11.2016 року м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву ПАТ «Комерційний банк «Глобус» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Велес Енерджі», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Комерційний банк «Глобус» подано в суд заяву про забезпечення позову, в якій вказано, що до суду подано позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 Оскільки заборгованість за договором є значною, тому просили забезпечити позови шляхом накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_1, в тому числі і на земельну ділянку площею 12,7408 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:007:0111, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Куна, вул. Тваринників, земельна ділянка 4. При цьому зазначено, що додається копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, заяву з додатками, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, зі змісту заяви такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Крім того, ч. 4, 5 ст. 152 ЦПК України містить обмеження, щодо забезпечення позову накладенням арешту на певні види майна.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Судом встановлено, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір.

Разом з тим, у поданій позивачем заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на все майно відповідача.

Однак, за відсутності вказівки на конкретне майно, суд позбавлений можливості визначити співмірність накладення арешту на все майно відповідача із заявленими позивачем позовними вимогами. Крім того, без вказівки на конкретне майно відповідача не можна перевірити чи підпадає воно під обмеження арешту, встановлені ч. 4, 5 ст. 152 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову позивач вказує на належність відповідачеві земельної ділянки площею 12,7408 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:007:0111, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Куна, вул. Тваринників, земельна ділянка 4.

Разом з тим, до заяви не додано жодних доказів, що підтверджували б належність відповідачеві ОСОБА_1 даної земельної ділянки.

Доданий до заяви про забезпечення позову витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформований ще 16.10.2014 року, і вказує на належність на той час нерухомого майна комплексу будівель і споруд за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Куна, вул. Тваринників, 4, загальною площею 25905,5 кв.м юридичній особі ТОВ «Велес Енержі».

Відомостей про те, що ОСОБА_1 належить вказана в заяві про забезпечення позову земельна ділянка ні в позовній заяві ні в заяві про забезпечення позову немає.

Враховуючи викладене, оскільки заява позивача не містить посилання на конкретне майно відповідача, на яке слід накласти арешт з метою застосування заходів забезпечення позову, із підтвердженням належності такого майна саме відповідачу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача.

Керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Глобус» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Велес Енерджі», про стягнення заборгованості за кредитним договором

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали для відома направити позивачу.

Суддя: