Справа № 219/7597/16-ц
Провадження № 2/219/3694/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Фролової Н.М., при секретарі Шкурат К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якому вказала, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя у батьків не склалося і вони припинили сімейні стосунки розірвавши шлюб. Позивач проживає з матірю. Відповідач на підставі рішення Єнакіївського суду сплачував аліменти до досягнення нею повноліття. На сьогоднішній день вона продовжує навчання в учбовому закладі Горлівському медичному коледжі (денна форма навчання). У звязку із тим, що вона продовжує навчання і не має можливості себе утримувати, позичав потребує матеріальної допомоги. Їй необхідні кошти для придбання учбових матеріалів, канцелярії, літератури, оплати користування Інтернетом, на харчування, придбання одягу, тощо. На даний час позивач не працює. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Як вбачається з письмового заперечення відповідача на позовну заяву, останній з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх неправомірними та необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. В запереченні зазначає, що відповідно до долученої до позовної заяви ОСОБА_1 довідки, вона є студенткою Горлівського медичного коледжу МЗ ДНР, який розташований за адресою: м. Горлівка, вул. Рудакова, 31. Даний учбовий заклад «Горлівський медичний коледж МЗ ДНР» виходячи із назви та адреси розташований на території проведення АТО, на території непідконтрольній Україні, не має ліцензії на освітню діяльність, яка надається Міністерством освіти і науки України та Міністерством охорони здоровя України, не зареєстровано в органах виконавчої влади України і в державних органах України, не має дозвільних документів органів державної та виконавчої влади України, для здійснення своєї діяльності, а також не має державної акредитації. Таким чином, вказаний навчальний заклад не має права займатися освітньою діяльністю та навчати студентів на території України, оскільки його діяльність суперечить Конституції України та Законам України «Про освіту». Отже те, що ОСОБА_1 у своєму позові вказує «Продовження навчання» навчанням не є, окільне не несе в собі ніяких правових наслідків, що у свою чергу позбавляє її праві відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України на отримання матеріальної допомоги від батьків. Також вказавши в позовній заяві, що він має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, ОСОБА_1 не вказала, що проживає з матірю, яка працює, має самостійний дохід та має можливість надавати їй матеріальну допомогу. ОСОБА_1 в позовній заяві не вказала те, що її мати проживає в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, однією родиною, він працює, має дохід, вони мають спільний сімейний бюджет. Крім того позивач не вказала, що навчається на бюджетній формі навчання, вона отримує стипендію. В запереченні відповідач вказав, що має на утриманні цивільну дружину, яка не працює та не має будь-якого доходу, а також її сина, який не працює, продовжує навчання, який також не має самостійного доходу. Він надає матеріальну допомогу, батькам похилого віку, які потребують лікування. На підставі викладеного заперечення просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_2 та громадянка ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №086506 виданого Виконкомом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве Донецької області від 13.10.1998 року (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО від 189346 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Єнакієве від 09.08.1999 року, шлюб між громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_4 розірвано (а.с.6).

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1), доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір (ч.3).

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м. Горлівка Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція.

На підтвердження факту навчання позивач надала довідку №157 від 15.06.2016 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 є студенткою ОУ СПО Горлівського медичного коледжу МЗ ДНР (адреса: 84626, вул. Рудакова,31), денного відділення спеціальності «Фармація» першого курсу з 01.09.2015 року наказ №59 від 20.08.2015 року до 01.07.2018 року, яка підписана В.о. директора ГМК МЗ ДНР та на якій міститься печатка «Горловский медицинский колледж Министерства здравоохранения Донецкой народной республики», тобто позивачем на підтвердження факту навчання надана довідка, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.8).

Враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт навчання після досягнення повноліття, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі ст. ст. 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Фролова