Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 431/1497/13-ц
Провадження № 22ц/782/878/15
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 09 грудня 2015 року

за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішеннь суду,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 11 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Старобільського районного суд Луганської області від 09 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішень суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Старобільського районного суд Луганської області від 09 грудня 2015 року та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заявник в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

В судовому засіданні головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управляння юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та їх представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання судових рішень, суд першої інстанції виходив із того, що посилання заявника на наявність у нього хронічного захворювання не є винятковою обставиною, яка дозволяє відстрочити виконання судових рішень, оскільки докази щодо хвороби боржника на час розгляду справи відсутні, а раніше надані докази вказують, що лікування заявника амбулаторне, короткочасне.Суд дійшов висновку, що заявником не надано суду доказів, які підтверджують наявність обставин, що утруднюють виконання рішень суду.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, зазначеному в тексті ухвали, яка оскаржується.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Із системного аналізу ст. 373 ЦПК України вбачається, що для розстрочки виконання рішення мають реально виникнути чи існувати саме виняткові обставини, які сталися уже в ході виконання раніше ухваленого рішення. При цьому суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003 року зазначено, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сімї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 11000 грн., 3% річних у сумі 192,50 грн. та судові витрати в сумі 327,80 грн., а всього 11 520,30 грн.; рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 08 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 13000 грн. та судові витрати у сумі 327,80 грн.; рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 11 березня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 борг за договором позики у розмірі 50549,67 грн., проценти за прострочення повернення боргу у сумі 1474,53 грн., а всього 52024,20 грн. та судові витрати у сумі 520,25 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Старобільського районного управління юстиції від 23.10.2013 року обєднано виконавчі провадження № 40243128, № 40378060, № 43797165 у зведене виконавче провадження № 44662423 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за вказаними судовими рішеннями.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду, яка під час розгляду справи була змінена, ОСОБА_2, як підстави, що ускладнюють виконання ним судових рішень зазначає те, що, в будинку, який розташований за адресою: вул. Биковського, буд. 10, м. Старобільськ, Луганська область, зареєстровані та мешкають його дружина ОСОБА_6 та двоє синів - ОСОБА_2 та Анатолій, які іншого житла не мають; на даний час він має хронічне захворювання та знаходиться на стаціонарному лікуванні.

У відповідності до вимог статей 10,60,373 ЦПК України саме заявник зобовязаний довести зазначений предмет доказування.

Відповідно до довідки лікаря КУ Жмеринська центральна районна лікарня від 25.11.2014 року ОСОБА_2 перебуває з 25.11.2014 року на амбулаторному лікуванні у невролога ОСОБА_7 ЦРЛ з приводу попереково-грижового радикуліту.

Згідно довідки КУ «ОСОБА_7 районний медичний Центр Первинної Медико- санітарної Допомоги» Мартенівської Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 30.11.2015 року № 27 ОСОБА_2 звертався в Мартенівську амбулаторію загальної практики сімейної медицини 13.10.2015 року, де був оглянутий лікарем і встановлений діагноз: остеохондроз грудного відділу хребта, радикулярний синдром, больовий синдром та призначено лікування. 20.10.2015 року зі слів хворого стан здоровя його не покращився і останній був направлений в ОСОБА_7 ЦРЛ Вінницької області на консультацію та призначення лікування до невропатолога. В подальшому хворий в Мартенівську АЗПСМ не звертався.

В пункті 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001 року № 455, зазначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до п. 1.3.1 зазначеної вище Інструкції, листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що листок непрацездатності видається лише працюючим особам.

В листках непрацездатності, виданих ОСОБА_2 ОСОБА_7 РМЦ ПМСД 17 листопада 2015 року (а.с. 219) та 23 листопада2015 року (а.с. 219), а також в листку непрацездатності, виданому КУ Жмеринська центральна районна лікарня 23 жовтня 2015 року (а.с. 217) місце роботи ОСОБА_2 зазначено ФОП Трошина, лікування амбулаторне.

Отже посилання заявника на наявність у нього хронічного захворювання та знаходження на лікуванні не може бути підставою для невиконання рішення суду. Доказів того, що заявник не може працювати через стан здоровя чи через наявність інших поважних причин суду надано не було.

Статтею 13 ЦК України заборонено вчинення дій або зловживання правом, якщо цими діями завдається шкода іншій особі, у даному випадку стягувачам.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник з моменту набрання рішеннями суду законної сили не здійснив жодних дій, направлених на виконання рішень суду. А невиконання протягом тривалого часу рішень суду порушують матеріальні інтереси стягувачів, що може призвести до негативних наслідків для них.

Також заявником не надано доказів, що у подальшому, за наявності можливого застосування відстрочення виконання рішень суду, будуть виконуватися рішення, та не обґрунтовано необхідність такої відстрочки саме до 01 червня 2016 року.

Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. В матеріалах справи відсутні будь-які даніпро наявність обставин, що утруднюють виконання рішення суду, як то дані про суттєву зміну майнового становища ОСОБА_2, з моменту ухвалення рішень суду в 2013 році і до звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішень суду.

Посилання заявника на те, що в будинку, який розташований за адресою: вул. Биковського, буд. 10, м. Старобільськ, Луганська область, зареєстровані та мешкають його дружина ОСОБА_6 та двоє синів - ОСОБА_2 та Анатолій, які іншого житла не мають і ці обставини ускладнюють виконання ним судових рішень само по собі без урахування інших обставин по справі не є підставою для відстрочки виконаннь рішення суду. До того ж, не було надано суду також доказів того, що державним виконавцем були вчинені всі можливі дії, направлені на виконання рішень, не була перевірена можливість виконання рішень у інший, передбачений законом спосіб. В матеріалах справи відсутні дані про наявність чи відсутність у заявника іншого майна, на яке можна звернути стягнення для виконання рішень суду.

Зазначене вище свідчить про те, що, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про наявність обставин, що утруднюють виконання рішеннь суду, з моменту їх ухвалення і до звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду, так і під час розгляду справи в суді, тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішень суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення зазначеного питання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 319, 373 ЦПК України, ст. 13 ЦК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: