АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1040/16 Справа № 175/3306/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» про відшкодування майнової шкоди, що завдана шляхом вчинення акту дискримінації права на результати своєї творчості, права на власність, права на повагу до гідності та шляхом порушення споживчого права,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в серпні 2012 року він придбав декілька екземплярів газети «Наше місто» (м. Дніпропетровськ) № 98 (9363) від 17 серпня 2012 року та № 101 93566) від 23 серпня 2012 року, внаслідок чого у нього виникли цивільні відносини із виробником цієї газети. Виробником газети є TOB «Видавничий будинок «Кераміст». Позивачем було виявлено протиправне використання оригінальної назви його твору «РКS1215638», яким є акварельний малюнок, авторство якого належить ОСОБА_2, в оголошенні під заголовком «Куплю». За умовами ліцензійного договору від 07 травня 2012 року він продав право на відтворення, опублікування, розповсюдження обмеженої кількості екземплярів твору «РКS1215638» громадянину ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_4 У відповідача дозволу на відтворення твору позивача немає. Також, позивачем було зазначено, що сумарний тираж №98 (3563) та №101 (3566) газети «Наше місто» склав 212298 екземплярів. Посилаючись на норми Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про авторське право і суміжні права», ОСОБА_2 вважає вищезазначену кількість екземплярів газети фальсифікованою продукцією та контрафактними примірниками твору, через що мав упущену вигоду, оскільки на думку позивача, відповідач мав укласти з ним договір, що дає право на використання його твору і за цим договором ОСОБА_2 отримав би матеріальну вигоду у розмірі 15922350 доларів США. Однак, через результати діяльності TOB «Видавничий будинок «Кераміст» позивач зазнав обмеження у реалізації права на результати його творчої діяльності, права на власність, права на повагу до його гідності та споживчого права.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування збитків, які виразилися в упущеній вигоді, що виникла в результаті акту дискримінації права на результати його творчої діяльності, права на справедливість, права на повагу на його гідність та шляхом порушення його споживчого права, суму розміром 15922350 доларів США.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що посилання позивача на дискримінацію його конституційних прав та порушення його прав як споживача є необґрунтованими та незрозумілими, оскільки ОСОБА_2 стверджує, що між ним та відповідачем виникли споживчі правовідносини на підставі придбання декількох екземплярів газети «Наше місто», друк якої здійснювало ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст». Однак, в такому випадку споживчі правовідносини передбачали б наявність договірних відносин між ОСОБА_2 та ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» для забезпечення виконання робіт з виготовлення (друку) поліграфічної продукції. Проте, ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» здійснював вказані роботи на підставі договірних відносин з безпосереднім замовником - Комунальним підприємством «Редакція газети «Наше місто» Дніпропетровської міської ради, про що свідчить договір про виготовлення поліграфічної продукції № 1203563 від 22 березня 2012 року.

В обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 судом першої інстанції було проаналізовано норми закону, зокрема норми ЦК України та ЦПК України, ст. ст. 4, 10, 14 ,20, 21 Закону України «Про видавничу справу», ст. ст. 2, 21, 36 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) України» та встановлено, що виготовлювач не несе відповідальності за точність і правдивість інформації, яка знаходиться у виготовленій поліграфічній продукції та за додержання авторських прав. Вказана відповідальність законодавством покладена на видавця та/або замовника поліграфічної продукції. Обов'язки ж відповідача TOB «Видавничий будинок «Кераміст» вичерпуються точним відтворенням видавничого оригіналу, належним виконанням умов договору, дотриманням вимог щодо якості виконання кожного примірника видання у замовленому тиражі, державних і міждержавних стандартів, технічних умов та інших нормативних документів.

Суд першої інстанції, керуючись нормами Закону України «Про захист прав споживачів», дійшов обгрунтованого висновку, що ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» є виконавцем лише для замовника Комунального підприємства «Редакція газети «Наше місто» Дніпропетровської міської ради.

Ухвалюючи рішення, суд вірно посилався на те, що позивачем не доведений належними доказами факт завдання йому збитків відповідачем, оскільки відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідача відсутні, а надані позивачем та досліджені судом докази не є достатніми для висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідача 15922350 доларів США збитків, а тому відсутні всі підстави для задоволення позовних вимог.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Безпідставними є посилання позивача в своїй апеляційній скарзі на порушення процесуальних та конституційних норм законодавства, зокрема щодо права на дослідження доказів, права на справедливий суд та обовязок суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, обґрунтовуючи це тим, що суд першої інстанції мав викликати позивача до судового засідання та направити копію заперечень відповідача для ознайомлення, чим і порушив вищезазначені права. Однак, як вбачається із матеріалів справи, в прохальній частині позову ОСОБА_2 просив розглянути справу без його присутності та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Тож посилання апелянта на порушення його прав при розгляді даної справи є безпідставними та необґрунтованими.

Також, безпідставними є посилання апелянта на порушення при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції норм Закону України «Про захист прав споживача». Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Посилаючись на норми вищевказаного Закону, позивач вважає, що не тільки факт придбання, але навіть намір особи придбати газету вже породжує у цієї особи статус споживача, а тому твердження щодо виникнення споживчих відносин лише за умови укладання договору між ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» та ОСОБА_2 є необґрунтованими. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача» суб'єктним складом споживчих правовідносин є: виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» є виконавцем лише для замовника - Комунального підприємства «Редакція газети «Наше місто» Дніпропетровської міської ради. Тому, колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо виникнення між ним і відповідачем споживчих відносин є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про обмеження у реалізації права на результати своєї творчості та упущеної вигоди, то згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів посилається на безпідставність позовних вимог ОСОБА_2, оскільки ні суду першої інстанції, ні апеляційній інстанції апелянт не надав належних доказів щодо факту завдання йому збитків відповідачем.

Інші доводи апелянта не є підставами для скасування законного рішення.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_6