Справа № 316/1450/16-ц
Провадження № 2/316/883/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючий суддя: Капустинський М.В.,

секретар судового засідання: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодарі Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, в інтересах якої, на підставі письмової довіреності, діє ОСОБА_4 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, в якій зазначила, що її батьки ОСОБА_2 (відповідач по справі) та ОСОБА_3 (третя особа по справі) перебували у шлюбних відносинах та 18 липня 1998 року у них народилась ОСОБА_1 (позивачка по справі). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між батьками позивача - відповідачем та третьою особою по справі, було розірвано 27 травня 2004 року. Після розірвання шлюбу позивачка залишилися проживати разом з матірю (третьою особою по справі), відповідач сплачував аліменти на її утримання до досягнення вісімнадцятирічного віку за рішенням суду. Однак у звязку із досягненням позивачкою 17 липня 2016 року повноліття, аліменти з 18 липня 2016 року відповідач не сплачує. Позивачка зазначає, що навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати тому потребує допомоги зі сторони батька відповідача по справі, який працює та має постійний дохід.

Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу починаючи з дати звернення до суду до закінчення навчання, або до досягнення двадцятитрирічного віку в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

У судове засідання позивачка не зявились, зявився представник позивача, який діє на підставі письмової довіреності ОСОБА_4, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення на просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Третя особа у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, просить суд позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду, через канцелярію, письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутності (а.с.16) позовні вимоги визнав частково та надав до суду письмові заперечення в яких просить суд вимоги задовольнити лише щодо стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини від його доходу (а.с.20-22)

Вислухавши пояснення, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків:

Згідно із свідоцтвом про народження, батьком позивача є відповідач (а.с.6), шлюб між батьками позивача було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5), згідно з довідкою про місце реєстрації позивачка проживає також разом із своєю матірю третьою особою по справі (а.с.7), згідно Довідки № 0087 від 26.08.2016 року позивачка є студенткою 1 курсу Запорізького державного медичного університету (а.с.8), між третьою особою по справі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (позивачки по справі) з навчальним закладом укладено письмовий договір 10.08.2016 року про надання освітніх послуг в якому зазначено строк навчання з 01.09.2016 р. по 30.06.2021 рік, форма навчання денна (а.с.29-30), згідно наданої копії квитанції позивачкою оплаченого ліжко-місто у гуртожитоку№5 к.165, 3-й медичний факультет, у розмірі 6404, 69 грн. на 01.09.2016 р. (а.с.31), також позивачем проведено оплату за навчання у Запорізькому державному медичному університеті 02 серпня 2016 р., що підтверджується квитанцією № 9465942 у розмірі 11250,00 грн. (а.с.31). Судом також встановлено, що відповідач працює, однак має захворювання та є інвалідом з дитинства (а.с.24, 25).

Згідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст.182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує у тому числі:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до вимог статей 10, 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та надати усі наявні у неї докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При визначені можливості стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання, а також розміру цих аліментів, суд виходить з того, що позивачем доведено факт навчання, судом встановлено, що у звязку із навчанням позивачка не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно, в наслідок чого потребує допомоги батьків. Позивачем підтверджено витрати повязані з навчанням які вже понесені позивачем та матірю позивача третьою особою по справі, з якою проживає повнолітня дитина. Однак, суд також враховує те, що відповідач є інвалідом дитинства та періодично потребує лікування, інших доказів на підтвердження зазначеного у запереченнях, відповідачем суду не надано.

У звязку з тим, що утримання повнолітньої дитини, яка навчається та не може самостійно себе забезпечувати і потребує батьківської допомоги, є не правом а обовязком батьків відповідно до ст.198 СК України, а як встановлено судом, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, суд, оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача. Крім того частковому задоволенню підлягають і вимоги позивача, щодо періоду по який призначаються аліменти, відповідно до вимог ст.199 СК України, як зазначалось, строк навчання позивача становить з 01.09.2016 р. по 30.06.2021 рік, позивачка досягне двадцяти трирічного віку 18 липня 2021 року, тобто вже після закінчення строку навчання. У звязку з зазначеним, вимоги в частині строку до якого потрібно призначити стягнення також підлягають частковому задоволенню та суд вважає призначити стягнення з відповідача аліментів до 30.06.2021 року.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що з урахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» становить 551 грн. 20 коп..

Тобто з відповідача підлягає також стягнення судового збору в дохід держави.

Крім того, відповідно доп.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 180-183, 198, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 15-1, 30, 62, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, а саме: з 26 вересня 2016 року по 30 червня 2021 рік - включно, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір на користь держави у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський