Справа № 2-2495/05
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс-Духнич Т.В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець ВДВС звернулась в суд та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 16.03.1980р.н., який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним зобовязань за рішенням суду.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист №2-2495/05 виданий 08.02.2013р. Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, 19.08.2004р.н., в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно починаючи з 05.10.2005р. і до повноліття.

Боржник не сплачує аліменти і станом на 01.04.2016р. заборгованість по аліментах становить 21836,19грн.

В судове засідання представник відділу ДВС Сокальського РУЮ Львівської області ОСОБА_1 не прибула, надала суду заяву в якій просить подання розглядати без її участі.

Стягувач та боржник згідно приписів ч.2 ст. 377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Зі змісту ч.1 ст.377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Підстави для тимчасових обмежень у праві в'їзду/виїзду громадян України за кордон визначені Законом України „Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року (в редакції від 08.03.2011 року).

Стаття 6 Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

З вище наведених правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні посилатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець на надав належних доказів, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання рішення суду, зокрема, що йому було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, що він викликався для дачі пояснень з приводу заборгованості, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, навпаки суд вважає, що обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України обмежить його у можливості додаткового заробітку за межами України.

За вище наведених обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Відмова у задоволенні подання не позбавляє права державного виконавця за наявності достатніх підстав, які вказують на ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязання та після вчинення усіх виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду про стягнення аліментів повторно звернутись з таким поданням.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 16.03.1980р.н., у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Т. В. Струс-Духнич