Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 326/1723/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лещенко А.М.
Провадження № 22-ц/778/924/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.01.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 31716,08 грн., яка складається з наступного:

- 8763,66 грн. - заборгованість за кредитом;

- 22242,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 709,84 - заборгованість з пені та комісії;

Від цієї сумі заборгованості віднімається сума у розмірі 25444,20 грн., яка була задоволена рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 16.01.2013 року, різниця становить 6271,88 грн.

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 313,59 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 7085,47 грн. за кредитним договором № б/н від 10.01.2008 року та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що кредитний договір не було розірвано, відповідачем рішення Приморського районного суду Запорізької області від 16 січня 2013 року не виконується, неустойка нараховувалась відповідно до вимог ст.ст. 549, 550 ЦК України та розділу 4 кредитного договору, та просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, вирішити питання розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив із того, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також після закінчення строку його дії виключається можливість нарахування відсотків за користування кредитом та пені, поза строком дії кредитного договору.

Проте з такими висновками у погодитися не можна, суд неправильно застосував норми матеріального права і не врахував положення ч.2 ст.214 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.01.2008 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрОСОБА_3 картковий рахунок і видав кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 з кредитним лімітом у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості, зі строком дії картки 2 роки.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 16.101.2013г на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 25444,20 грн.

За повідомленням державної виконавчої служби рішення суду виконано частково, сплачено борг на користь банку в сумі 4578,64 грн.(а.с.57).

Згідно зі ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання, у першу чергу погашаються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, потім погашаються проценти і неустойка і у останню чергу сплачується основна сума боргу.

Отже, сплаченої суми 4578,64 грн. недостатньо для направлення на погашення всієї кредитної заборгованості і борг за тілом кредиту залишається в сумі 8763 грн.66 коп.

Після ухвалення рішення банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та комісію і пеню, визначивши борг на 30.06.2015 р.(а. с.7-9).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже відповідно до статей 525,526, 509,598,610, 1054, 1048 ЦК України наявність судового рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не позбавляє права на отримання процентів до дня повернення позики та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у аналогічній справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів і згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції всупереч вимогам ч.2 ст.214 ЦПК України не навів мотивів відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного суду України.

Таким чином, у ОСОБА_3 існує обов'язок: зі сплати процентів, передбачених в заяві у розмірі 2,5 % в місяць від суми непогашеного кредиту 8763 грн.66 коп., і з 17.01.2013 р. по 30.06.2015 р. розмір заборгованості за по процентами складає 6433,99 грн.(сума щомісячно нарахованих процентів - колонка 9 в розрахунку).

Зазначене спростовує доводи відповідача про нарахування відсотків у підвищеному розмірі, ніж це передбачено договором.

Банк заявив вимоги на суму 6271,88 грн.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог позивача.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в сумі 6271,88 грн.

Сплата штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову за порушення строків платежів передбачена п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за процентами за період з 17.01.2013 р. до 30.06.2015 р. в сумі 6271,88 грн. та штрафу в сумі 813,59 коп.

Факт укладення кредитного договору та його умови відповідно до заяви-анкети та приєднаних до справи № 2/326/19/2013 Умов та правил надання банківських послуг встановлено рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 16.01.2013 р. і в силу ч.3 ст.61 ЦПК ці обставини в даній справі не доводяться (а.с.6). З огляду на ці обставини не можуть бути прийняті до уваги як доводи позивача про нові умови щодо стягнення пені відповідно до змін, внесених наказом від 28.01.2013 р. №СП-2013-6500941, так і доводи відповідача про недоведеність досягнення згоди між сторонами про істотні умови кредитного договору. Окрім того, наказ №СП-2013-6500941, на який посилається банк, прийнято 28.01.2013 р., а договір укладено 10.01.2008 року, тому нові умови взагалі не можуть розповсюджуватися на правовідносини сторін.

Наданий до суду апеляційної інстанції розрахунок з нарахуванням заборгованості на суму 9120,56 грн. не може бути прийнятий, оскільки виходить за межі позовних вимог заявлених в суді першої інстанції, позов було заявлено на суму 7075,47 грн. (а.с.2-5).

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач пред'явити зустрічний позов.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», судовий розгляд, яким справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду іменем України, в якому вирішуються питання, що складають його зміст (ст.ст. 214-218 ЦПК України).

Розгляд справи закінчено ухваленням Приморським районним судом Запорізької області рішення від 09 грудня 2015 року, яке є предметом оскарження.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено право позивача збільшувати позовні вимоги на стадії апеляційного провадження.

Доводи відповідача про пропуск позовної давності є безпідставними.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Рішення було ухвалено 16.01.2013 р., з позовом банк звернувся 25.09.2015 р., тобто в межах позовної давності.

З огляду на викладене, рішення суду на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст.88 ЦПК України банк має право на компенсацію судового збору в сумі 2557,80 грн., сплаченого ним за звернення з позовом та апеляційною скаргою (а.с.1,78).

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» проценти за користування кредитом в сумі 6271 грн. 88 коп. та штраф 813 грн.59 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2557 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: