У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" про стягнення суми пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" (далі - ПрАТ "СК "Крона" або Страховик) про стягнення суми пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач покликалась на його незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначала, що 8 серпня 2014 року звернулась до директора Львівської філії ПрАТ "СК "Крона" з заявою про виплату страхового відшкодування із наданням всіх оригіналів документів, необхідних для підтвердження факту настання страхового випадку. Однак усупереч договору страхування та закону протягом строку, наданого для прийняття рішення Страховиком, не вимагалося від неї додаткових документів і не приймалось рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування, а також не повідомлялось про затримання страхової виплати.

Посилалася на положення п.п.5.2.1., 5.2.3, глави 2 договору, які вказують, що рішення про виплату або відмову у страховій виплаті приймається страховиком протягом п'ятнадцяти робочих днів з моменту отримання усіх необхідних та належним чином оформлених документів. У випадку відмови у страховій виплаті страховик протягом п'яти робочих днів після прийняття рішення направляє на адресу застрахованій особі лист з повідомленням про відмову з зазначенням причин.

Вважає, що вимогу про надання додаткових документів ПрАТ "СК "Крона" надіслало їй лише після поданої останньої скарги до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України (далі - Нацкомфінпослуг) 15 січня 2015 року. За результатами скарги встановлено порушення Страховиком вимог законодавства у сфері фінансових послуг щодо невиконання ним обов'язку прийняття рішення про здійснення страхової виплати, відстрочку чи відмову в здійсненні страхової виплати.

В зв'язку з наведеним судом не було надано належної оцінки відповіді Нацкомфінпослуг, а лише зазначено про відсутність вини відповідача, що ґрунтувалось лише на його поясненнях, тобто є припущеннями.

Всупереч вимог Закону України "Про страхування" та Загальних умов страхування відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування лише 20 травня 2015 року, мотивуючи тим, що страхувальником не повідомлялося про настання страхового випадку та відсутністю перекладу документів на українську (російську) мову. Між тим, про настання страхового випадку вказувалося безпосередньо позивачем, а усі відповідні оригінальні документи були надані директору Львівської філії ПрАТ "СК "Крона", про що був здійснений відповідний запис у заяві про виплату страхового відшкодування, а вимога щодо перекладів відповідних документів у строки, що зазначені в договорі для прийняття рішення про страхове відшкодування, 15 робочих днів або затриманні страхової виплати, - не направлялась.

На її думку, неправомірні дії відповідача підтверджуються листом Нацкомфінпослуг, у якому зазначається про порушення Страховиком вимог законодавства у сфері фінансових послуг щодо невиконання обов'язку прийняття рішення про здійснення страхової виплати, відстрочку чи відмову в здійсненні страхової виплати.

Вважала, що унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, несвоєчасного здійснення страхової виплати та відповідно до Загальних умов страхування і Закону України "Про страхування" Страховик зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 2 167, 45 гривень. Крім того, покликалася на норми ч.2 ст. 625 ЦК України та Узагальнення Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", де визначено формулу інфляційних втрат для спірних правовідносин, який в даному випадку становить 8 264,89 гривень, а 3 % річних у розмірі - 345, 86 гривень.

Ці обставини судом ураховано не було.

Посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", п. 9 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 року №5, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Залишаючи вимоги позивача без задоволення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що порушення суб'єктивних цивільних прав ОСОБА_1 відбулося з її ж вини, оскільки вона сама зволікала у наданні необхідних для виплати документів, перекладених на українську (російську) мову, з яких можна було би зробити висновок про підставність страхового відшкодування, а також не надала з метою перерахування коштів реквізити карткового рахунку, як того вимагалося умовами договору.

Як убачається з матеріалів справи, і ці обставини правильно встановлені судом, 20 листопада 2013 року між ПрАТ "СК "Крона" та ОСОБА_1 укладено комплексний договір страхування осіб, які виїжджають за кордон, "Voyage" №7093568. За умовами договору застраховано позивача та ОСОБА_2 на період часу з 27 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року у разі настання страхового випадку, тобто раптової короткочасної події, що незалежна від волі застрахованої особи, яка фактично відбулася внаслідок дії зовнішніх факторів (фізичних, хімічних, технічних тощо), характер, час та місце впливу яких можливо однозначно визначити, та які спричинили розлад здоров'я Страхувальника або її смерть (а.с. 11-23).

30 липня 2014 року у м. Будва (Чорногорія) стався страховий випадок, що полягав у харчовому отруєнні ОСОБА_2 Про ці обставини 4 серпня 2014 року було повідомлено відповідача шляхом подання відповідної заяви директору Львівської філії ПрАТ "СК "Крона" (а.с. 24).

15 січня 2015 року Страховик листом №13/1 повідомив ОСОБА_1 про необхідність виконання нею договірних положень, а саме звернення в телефонному режимі до асистанської компанії "Smile" чи її представника і повідомити прізвище, ім'я по-батькові Страхувальника, обставини випадку, характер допомоги, своє місцезнаходження і номер контактного телефону. Також потрібно надати пакет документів, що передбачені п. 5.3 договору, а Страховик зазначив про своє право вимагати надання перекладу на українську (російську) мову документів, пов'язаних зі страховим випадком (довідок, медичного висновку, рахунків тощо)., та затримати страхову виплату на строк, що необхідний для встановлення істини дійсних обставин події, але не більше ніж на 6 місяців. У разі ненадання відповідних документів відповідач зазначив про своє право відмовити у страховому відшкодуванні (а.с. 25-26).

Своїм листом №96 від 20 лютого 2015 року ПрАТ "СК "Крона" повідомило про отримання перекладів медичних документів щодо лікування застрахованої особи, однак зазначило про відсутність перекладів відповідних фінансових документів та тієї обставини, в якій валюті здійснювалася оплата медикаментів та/або медичних послуг (а.с. 27).

На підставі страхового акта №1/15 (ДМВ) від 13 травня 2015 року факт харчового отруєння ОСОБА_2 30 липня 2014 року у м. Будва (Чорногорія) визнано страховим випадком і на користь ОСОБА_1 виплачено відповідно до платіжних доручень №№1807, 1820 від 14 травня 2015 року і від 15 травня 2015 року 16 162, 76 гривень страхового відшкодування (а.с. 128, 129).

Вважаючи, що внаслідок несвоєчасного здійснення страхової виплати порушено її суб'єктивні цивільні права, у червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, вимагаючи стягнути із ПрАТ "СК "Крона" на її користь 2 167, 45 гривень пені, 8 264, 89 гривень суми інфляційних втрат та 345, 86 гривень трьох процентів річних.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, застосуванню не підлягають, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Норми ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункти п.п. 3.3.1 глави 1, 4.1 глави 2 та 3.2 глави 4 передбачають обов'язок Страховика звернутися у разі настання страхового випадку до асистанської компанії "Smile" і повідомити своє прізвище, ім'я і по-батькові, особи, яка постраждала, номер договору, обставини випадку та характер необхідної допомоги, своє місцезнаходження і номер контактного телефону.

Умовами п. 6.5 глави 4 договору встановлено 10-денний робочий період часу з дня надання Страхувальником всіх необхідних документів, що зазначені у п. 6.2. цього договору, для виплати суми страхового відшкодування застрахованій особі.

Згідно з п. 6.2.3. глави 1 договору підставами для затримки Страховиком здійснення страхової виплати є, зокрема, обґрунтовані сумніви Страховика з приводу достовірності наданих документів або відповідності обставин події ознакам страхового випадку чи наявності інших фактів, які можуть стати підставою для відмови у страховій виплаті. У цьому разі Страховик має право затримати страхову виплату на строк, необхідний для встановлення істини щодо дійсних обставин подій, але не більше ніж на 6 місяців.

Відповідно до п. 3.3.2. глави 1 договору застрахована особа зокрема зобов'язана надавати на вимогу Страховика будь-яку необхідну інформацію, що є в наявності у цієї особи, для встановлення факту настання страхового випадку або визначення розміру страхової виплати.

Пунктом 5.2. глави 1 договору передбачено, що якщо документи надано Страховику не в повному обсязі, не в належній формі або оформлені із порушенням існуючих норм (відсутні номер, дата, штамп, печатка, є виправлення тексту тощо) страхова виплата не здійснюється до усунення цих недоліків.

Оскільки останнім днем надходження всіх документів, який давав можливість прийняти рішення та виплатити позивачу страхове відшкодування, було 12 травня 2015 року, тому виплата Страховиком на користь позивача 14 і 15 травня 2015 року 16 162, 76 гривень страхового відшкодування відповідає положенням п.п.5.2.1., 5.2.3. договору.

Тому очевидно, що порушення зобов'язання відбулося з вини кредитора у зобов'язанні - ОСОБА_1, а тому підстав для нарахування і стягнення з відповідача неустойки, суми інфляційних втрат та трьох процентів річних не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про винуватість дій Страховика спростовуються обставинами справи та вимогами закону.

Так, правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 листопада 2012 року у справі №6-122цс12, встановлено, що за змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Наявність вини позичальника, який не довів, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за договором згідно зі ст. 614 ЦК України, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань.

Згідно із абз. другим ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Між тим, матеріалами справи підтверджуються ті обставини, що несвоєчасне здійснення страхової виплати відбулося не з вини ПрАТ "СК "Крона", адже саме ОСОБА_1 не надала передбачених договором страхування належним чином оформлених фактичних даних (документів) та у визначеному договором порядку, у зв'язку з чим відповідач використав свої договірні права для усунення зазначених недоліків.

Через це не можна погодитися і з посиланнями позивача про неналежність оцінки листа Нацкомфінпослуг щодо винуватості Страховика.

Не заслуговують на увагу й покликання ОСОБА_1 про надання нею директору Львівської філії ПрАТ "СК "Крона" оригіналів документів, що згодом вимагалися від неї відповідачем.

Так, згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На а.с. 24 міститься заява позивача на ім'я директору Львівської філії ПрАТ "СК "Крона", що датована 4 серпня 2014 року. В переліку додатків до заяви не зазначено про переклад документів на українську (російську) мову, не вказано номерів банківського рахунку для перерахування страхової виплати, а також про валюту, в якій здійснювалася оплата за надані медичні послуги.

Тобто наведені посилання є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права, то таких порушень закону, які потягли би ухвалення хибного рішення у справі, позивачем надано не було, а колегією суддів здобуто не було.

Частина 3 ст. 309 ЦПК України передбачає, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дубенського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: