АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7020/16 Головуючий 1 інст. - Ольховський Є.Б.
Справа № 642/4009/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

09 листопада 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Ленінський відділ державної виконавчої служби м.Харкова, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2016 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про забезпечення позову.

Суд вирішив у порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015р., яка винесена старшим державним виконавцем Головенко О.М., щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А. від 18.10.2015р., зареєстрованого в реєстрі за №14329 про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 516614,99 грн. за рахунок предмету іпотеки до розгляду позову по суті.

Цією ж ухвалою суд зобов'язав позивача ОСОБА_3 внести до 28.09.2016р. на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області 516614,99 грн. з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову, визначивши це умовою виконання ухвали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду змінити, виключивши з неї покладення на позивача обов'язку вносити заставу та застереження щодо виконання ухвали після внесення застави.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказує, що вона прийнята з порушенням норм чинного законодавства України, що суд безпідставно поклав на нього обов'язок вносити заставу, оскільки предмет застави не псується швидко протягом дії ухвали про забезпечення позову. Крім того, вказував апелянт, у провадженні інших суддів цього ж суду знаходяться ще дві справи за такими ж позовами про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, аналогічні за своїм змістом, а саме: справа № 642/5236/16-ц (с.Гримайло А.М.) за позовам ОСОБА_5 і справа № 642/5237/16-ц (с.Гринчук О.П.) за позовам ОСОБА_3, але по цих справах аналогічні заяви про вжиття заходів забезпечення позову задоволені без застосування застави.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_3 та інші особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися, причину не повідомили.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженої позивачем ОСОБА_3. ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

З наданих апеляційному суду копій матеріалів, виділених судом першої інстанції з цивільної справи № 642/4009/2016ц за позовом ОСОБА_3 у зв'язку з апеляційною скаргою на ухвалу про забезпечення позову, вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду 01.07.2016 року із вказаним вище позовом і просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А., вчинений 18.10.2015 року, про стягнення з нього, ОСОБА_3, боргу в розмірі 516614,99 грн., вказуючи, що дійсно 02.07.2008 року між ним і ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено рамкову угоду про відкриття кредитної лінії на загальну суму 120000 доларів США, яка у подальшому неодноразово змінювалася та уточнювалася, а також 02.07.2008 року укладено договір іпотеки.

Згідно з умовам Договору факторингу від 28.12.2013р. ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за вказаним вище Кредитним договором.

У зв'язку з економічною кризою в Україні та погіршенням його майнового стану він звертався до відповідача з метою реструктуризації заборгованості, однак це питання вирішено не було, а згодом він довідався в Ленінському ВДВС про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. про стягнення з нього боргу у сумі 516614,99 грн. за рахунок реалізації предмету іпотеки.

Посилаючись на судову практику з розгляду інших справ господарськими судами України та вважаючи розмір заборгованості спірним у зв'язку з ненаданням відповідачем на підтвердження розміру заборгованості первинних бухгалтерських документів, ОСОБА_3 просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чуловського В.А. таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач та його представник розмір заборгованості, а відтак і його відповідність розміру застави, не оспорюють, на належне виконання умов кредитного договору чи наявність меншого розміру заборгованості не посилаються, в позові посилаються лише на уникнення відповідача від вирішення питання про зміну умов виконання зобов'язань та порушення відповідачем і приватним нотаріусом передбаченого законом порядку вчинення виконавчого напису.

26.08.2016р. представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015р. про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А. від 18.04.2015р. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 516614,99 грн. за рахунок реалізації предмету іпотеки, вказуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки існує ймовірність перепродажу предмету іпотеки.

Постановляючи 15 вересня 2016 року ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_7, про зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А. від 18.10.2015р. в розмірі 516614,99 грн. за рахунок предмету іпотеки та про необхідність внесення позивачем застави в розмірі 516614,99 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, суд виходи з того, що вимоги заявника спів мірні із заявленими позовними вимогами, проте внесення завдатку, як умови виконання ухвали, має бути здійснено з метою запобіганню зловживанню позивачем права на забезпечення позову.

Відповідачем, та іншими особами, які беруть участь у справі, ухвала суду не оскаржена.

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу позивача і погоджується з ухвалою суду, оскільки вона постановлена у відповідності із законом.

Так, частиною 4 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимог заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпечення позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК ( 1618-15 ) вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Позовна заява ОСОБА_3 за своїм змістом по суті співпадає з заявою про заходи забезпечення позову, обидві спрямовані на блокування виконання обраного кредитором способу захисту його прав шляхом вчинення виконавчого напису та примусового його виконання, заявлені представником позивача заходи забезпечення позову за ефективністю протидії відрізняються від позовних вимог лише дією у часі, який позивач та його представник, використовуючи недоліки та недосконалість існуючого законодавства, можуть значно збільшувати.

Зазначене, з урахуванням обставин даної справи, свідчить про достатню ймовірність зловживання забезпеченням позову, створення ускладнень у розгляді справи та відтермінування вирішення спору по суті.

За таких обставин суд першої інстанції у відповідності із законом постановив ухвалу про забезпечення позову з застосуванням положень частини 4 статті 153 ЦПК України.

Доводи апелянта та його представника висновки суду не спростовують, а їх посилання на наявність у провадженні Ленінського районного суду м.Харкова інших справ з тотожними позовами інших осіб, які можуть нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору чи мати іншу зацікавленість на його боці, свідчать на користь висновку суду про необхідність вжиття заходів з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову.

Апеляційний суд відхиляє доводи позивача та його представника про позбавлення права на судовий захист, оскільки суд вирішив питання про забезпечення позову у відповідності із законом.

Позивач, згідно ст.3 ЦПК України не позбавлений права на звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав за умови реалізації цього права в порядку, встановленому цим Кодексом, в тому числі і щодо заміни виду забезпечення позову, його скасування, в тому числі і шляхом зміни розміру застави шляхом звернення з відповідною обґрунтованою заявою до суду у порядку, передбаченому ст.154 ЦПК України .

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський