Провадження № 2-272/16
Справа № 760/5481/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк розвитку» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМТРАНССЕРВІС» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 02.03.2015 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKAU3.13461.008 від 27.06.2012 року у розмірі 787703,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 27.06.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк розвитку» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № MKAU3.13461.008, відповідно до умов якого банк надав відповідачці грошові кошти у розмірі 1 216 512,00, зі сплатою 19,0% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.06.2016 року.

Позичальник ФОП ОСОБА_2 не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем за даним кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_3 27.06.2012 року був укладений Договір поруки №РХ029031.13847.004, згідно з п. 1 якого ОСОБА_3 поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 5 Договору поруки відповідач ОСОБА_3 відповідає перед банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з п. 4. договору поруки у випадку невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «ВБР» та ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» 17.10.2012 року був укладений Договір поруки №РХ029031.28251., згідно з п. 1 якого ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 5 Договору поруки відповідач ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» відповідає перед банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з п. 4. договору поруки у випадку невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Відповідачі ОСОБА_3 та ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС», які є поручителями за вказаним кредитним договором також добровільно не погасили заборгованість, що виникла по кредитному договору. Оскільки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, позивачем був пред'явлений даний позов до відповідачів як солідарних боржників.

Відповідно до п. 3.1.11. Кредитного договору № MKAU3.13461.008 від 27.06.2012 року при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору, тобто вимагати від позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

Оскільки, починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку, у зв'язку з чим у ПАТ «ВБР» відсутня можливість направити претензію відповідачам, які зареєстровані в АР Крим, м. Сімферополь, тому представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

30.11.2015 року представник позивача звернувся до суду з завою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKAU3.13461.008 від 27.06.2012 року у розмірі 1 030 346,09 грн.

Також представник позивача просив стягнути з відповідачів грошові кошти за опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 1260,00 грн.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи.

В судовому засіданні встановлено за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення суми заборгованості з ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» та ФОП ОСОБА_2, оскільки позивач за даним позовом є юридичною особою, а вказані відповідачі - громадянином, який здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, та юридичною особою, тому спори за їх участю вирішує господарський суд.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При з'ясуванні питання щодо належності справи до розгляду в порядку цивільного судочинства суд має керуватися вимогами статей 15, 16 ЦПК, відповідно до яких суди розглядають справи, що стосуються цивільних правовідносин, і при цьому не повинні допускати об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Законодавчі акти, які застосовує суд при вирішення справ із кредитних правовідносин, не встановлюють жодних виключень із наведених положень процесуального закону.

У Правових позиціях Верховного Суду за 2010 року Верховний Суд України наголошував на необхідності чіткого дотримання вимог ст. 16 ЦПК, що відповідає роз'ясненню, даному також в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Так, встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦПК в одному позові були об'єднані вимоги юридичної особи - банку до іншої юридичної особи - ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» солідарно з ФОП ОСОБА_2, які виникли з укладених ними договорів відповідно кредитного та поруки і які підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства (ст.ст. 1, 12 ГПК України), та вимоги юридичної особи - банку до фізичної особи ОСОБА_3, що виник з договору поруки, який може бути самостійним та окремим предметом вимог.

Таким чином, в одній справі беруть участь як юридичні, так і фізичні особи, які є кредитором, боржником, поручителями, оскільки позов пред'явлено банком, що є юридичною особою, як до юридичної особи - боржника, так і до фізичної особи - поручителя, про виконання ними як солідарними боржниками кредитного договору.

У зв'язку з тим, що, оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі у частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції (між юридичною особою та фізичною особою), то суд має відмовляти у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства (між юридичними особами).

Якщо ж на стадії відкриття провадження у справі допущена помилка, то суд при розгляді справи має закрити провадження в частині вимог, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК).

Таке вирішення цього спірного процесуального питання не порушує прав жодної зі сторін процесу та відповідає вимогам процесуального закону, оскільки згідно зі ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, за законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо.

Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за відповідним договором, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин.

При цьому не виникає проблем у такій ситуації й щодо виконання рішень, які можуть бути ухвалені як у порядку цивільного, так і в порядку господарського судочинства, оскільки стягувачем є одна й та сама особа - банк, і відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» саме стягувачу належить право вибору органу виконавчої служби, якщо виконавчі дії будуть вчинятися на різних територіях, на які поширюються повноваження цих органів. А ст. 544 ЦК врегульовано ситуацію в разі виконання солідарного обов'язку одним з боржників раніше від інших.

Між тим, така ж правова позиція викладена і 18.11.2015 року в постанові Верховного суду України при розгляді справи № 6-1737цс15, в якій встановлено, що відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а згідно із ч. 1 ст. 1, ст.ст. 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Оскільки, вирішуючи позовні вимоги банку, які виникли з окремих договорів кредиту та поруки та можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суд встановив, що спір, який виник між юридичними особами, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, і не може бути розглянутий разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, в частині позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Банк розвитку» щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № MKAU3.13461.008 від 27.06.2012 року у розмірі 1 030 346,09 грн. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ТОВ «СІМТРАНССЕРВІС» провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Також згідно з п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» підлягає поверненню позивачу пропорційно сплачений ним судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 205, 206 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк розвитку» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМТРАНССЕРВІС» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМТРАНССЕРВІС» закрити.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Банк розвитку» судовий збір в розмірі 3789,07 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №1 від 03.12.2015 року на р/р №0010.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва шляхом подання скарги через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: