УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про визнання договору оренди недійсним та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 02 січня 2010 року № 130, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» (далі - ТОВ «Веселинівська автоколона № 3»), зареєстрований відділом Держкомзему у Веселинівському районі 23 червня 2011 року за № НОМЕР_1, та зобов'язати ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути йому земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 4,386 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована в межах Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

23 лютого 2005 року він надав згоду передати вказану земельну ділянку на умовах оренди ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» строком на 10 (десять) років, проте договір не було зареєстровано, а відповідач фактично використовував його земельну ділянку.

Позивач вказував, що бажаючи самостійно обробляти свою земельну ділянку, 13 серпня 2014 року він звернувся до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, проте йому було відмовлено і роз'яснено, що між ним та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 02 січня 2010 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 02 січня 2020 року.

Посилаючись на те, що він зазначений договір оренди земельної ділянки не підписував, що підтверджується висновком експерта від 21 травня 2015 року № 370 за результатами почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі № 130 площею 4,386 га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 02 січня 2010 року та зареєстрований відділом Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області 23 червня 2011 року за № НОМЕР_1.

Зобов'язано ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку площею 4,386 га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 квітня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» відхилено, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Веселинівська автоколона № 3», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5., колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували висновок експерта від 21 травня 2015 року № 370 за результатами почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_4 у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки від 02 січня 2010 року № 130, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність внутрішньої волі останнього на укладання такого договору, що відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Також судами вмотивовано відхилено доводи відповідача про те, що позивач в подальшому схвалив договір оренди землі, укладений в його інтересах іншою особою, яка діяла без доручення, отриманням протягом 2010-2014 років орендної плати, оскільки повноваження такого представника повинні бути підтверджені довіреністю у відповідності до положень ст.244 ЦК України, а тому вчинення ним дій з перевищенням повноважень та наступним схваленням довірителем можливо тільки при наявності письмового документу, яким є довіреність, проте така в матеріалах справи відсутня.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» відхилити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович