У х в а л а

іменем україни

12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» про захист прав споживачів, повернення валютних коштів з поточного банківського рахунку, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БанкНаціональний кредит» ОСОБА_8 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача 2 810 грн 65 коп., 1 000 грн судових витрат на правову допомогу та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн та припинити договірні відносини сторін.

На обґрунтування позову зазначив, що 17 жовтня 2011 року між ним та Публічним акціонерним товариством «БанкНаціональний кредит» (далі − ПАТ «БанкНаціональний кредит») в особі його Бориспільського відділення було укладено договір про надання заробітної платіжної картки на виконання рахунків за операціями з картками. З червня 2015 року відповідач припинив видачу коштів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення 2 810 грн 65 коп. за заявою позивача про відмову від позовних вимог в цій частині провадження закрито, оскільки після звернення до суду відповідач добровільно вказану суму відшкодував.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «БанкНаціональний кредит» на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн.

Припинено правовідношення між ОСОБА_6 та ПАТ «Банк Національний кредит» за договором про надання заробітної платіжної картки на виконання розрахунків за операціями з картками від 17 жовтня 2011 року. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року в частині припинення правовідношення між ОСОБА_6 та ПАТ «Банк Національний кредит» за договором про надання заробітної платіжної картки на виконання розрахунків за операціями з картками від 17 жовтня 2011 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2011 року між позивачем та ПАТ «Банк Національний кредит» в особі його Бориспільського відділення було укладено договір № ZH_STD-140 про надання заробітної платіжної картки на виконання рахунків за операціями з картками. З червня 2015 року відповідач припинив видачу коштів за карткою.

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду із вимогою про виплату залишку належних йому коштів в розмірі 2 810 грн 65 коп., а також просив закрити картковий рахунок.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення 2 810 грн 65 коп. за заявою позивача про відмову від позовних вимог в цій частині провадження закрито, оскільки після звернення до суду відповідач добровільно відшкодував вказану суму.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що заявою від 26 червня 2015 року позивач розірвав договір в односторонньому порядку, що узгоджується з ч. 3 ст. 651 ЦК України, оскільки таке розірвання між сторонами передбачено ст. 1075 ЦК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням положень ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними правовими висновками, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скаргапідлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак