Справа № 2-1154/10
Провадження № 2/639/328/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Гаврилюк С.М.
за участю секретаря - Луценко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» у 2009 році звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору було укладено договір поруки № 1 від 06.08.2007 року з ОСОБА_1 та в іпотеку надана придбана за кредитні кошти квартира на підставі договору іпотеки № 131 від 06.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 06.08.2007 року за реєстровим № 4509. До поручителя ОСОБА_1 банк звертався з вимогою виконати зобовязання по кредиту , зокрема листами № 85 від 11.01.2008 року, № 116 від 15.01.2008 року, № 518 від 20.02.2008 року, № 740 від 18.03.2008 року, № 1095 від 11.04.2008 року, № 128-12-10/193, однак взяті зобовязання по кредиту поручитель не виконав, через що позивач просив стягнути з обох відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитом, а також в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки .
Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.08.2010 року позов задоволено.
Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.08.2010 року залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 30.08.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року у частині позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини та наявні в матеріалах справи докази.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 проти позову заперечував, посилався на пропущення позивачем строку для звернення із майновими вимогами до поручителя та недоведеність позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Окрім того, 6 серпня 2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1 в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 кредитного зобовязання перед позивачем. Згідно з умовами цього договору відповідачка набула статусу фінансового поручителя ( том 1 а.с. 24-25) .
Таким чином, виконання ОСОБА_2 основного зобовязання, умови якого були врегульовані кредитним договором, були забезпечені одночасно двома акцесорними зобовязаннями, а саме: договором іпотеки та договором поруки, що не заборонено нормами цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень частин 1, 2 ст.554 ЦК України , у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 припинив сплачувати кредит у жовтні 2007 року. Позивач із позовною заявою про стягнення суми боргу солідарно з відповідачів звернувся до суду в липні 2009 року ( а.с. 4 том 1).
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Згідно з абзацом 2 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Таким чином, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, згідно з якою вимогу до поручителя про виконання ним солідарного зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання.
Так, судом касаційної інстанції під час перегляду 18.03.2015 року судових рішень, ухвалених за результатами розгляду даної справи раніше , а саме заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.08.2010 року, яким позов було задоволено у повному обсязі, та ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року , відповідно якої заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.08.2010 року залишено без змін, окремо наголошувалося, що судами не було перевірено чи скористався банк своїм правом на повернення кредиту достроково, у звязку із чим строк виконання основного зобовязання змінився, а також не було зясовано чи така вимога була направлена позичальнику і коли, оскільки саме з цього часу необхідно обчислювати строк звернення до поручителя відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України.
Таким чином, встановлення вищевказаних обставин з урахуванням норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, має безпосереднє значення для правильного вирішення справи.
З огляду на це, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.
Частиною першою ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обовязок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобовязаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
Так, дослідивши подані сторонами по справі докази, суд зазначає, що позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» не надано суду належних доказів направлення на адресу позичальника ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредиту, у звязку із чим суд позбавлений можливості встановити початок перебігу строку звернення кредитора до поручителя відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, а також позивачем не доведено чи скористався він правом на дострокове повернення кредиту, передбаченого ст. 1050 ЦК України.
В той же час, суд не приймає в якості належних доказів по справі подані представником позивача копії письмових вимог(претензії) до відповідачки ОСОБА_1, оскільки вони не можуть розглядатися належними вимогами кредитора до поручителя в розумінні положень ч.1 ст. 555 ЦК України та ч.4 ст. 559 ЦК України. Окрім того, позивачем не було надано достатніх, належних та допустимих доказів отримання вищевказаних листів та претензій відповідачкою.
Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за недоведеністю позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст.ст. 11, 15, 252, 526, 555, 559, 1050 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк