Р І Ш Е Н Н Я

ЗАОЧНЕ

і м е н е м У к р а ї н и

07.11.2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Гудкова С.В.,

при секретарі Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом : ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника по дорученню ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю.

У позові вказав, що по вул. Ярська 14/11 в м.Лубни розташований двоквартирний будинок, котрий перебуває в користуванні: позивача - ОСОБА_1 (квартира № 1); громадянина ОСОБА_4 (квартира № 2). Він ОСОБА_1 квартиру отримав у спадок після своєї бабусі ОСОБА_5. Але при державній реєстрації прав на спадщину він дізнався, що в дійсності будинок перебуває у спільній частковій власності трьох осіб: його позивача - ОСОБА_1 2/6 частини; громадянина ОСОБА_4 1/2 частина; громадянина ОСОБА_3 1/6 частина. Про право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину домоволодіння користувачам будинку ніколи не було відомо. Фактичний порядок користування був встановлений в 1978 році, коли ОСОБА_4 придбав 1/2 частину будинку, а інша 1/2 частина, за загальною думкою залишилась у його бабусі ОСОБА_5 Тоді ж користувачі розділили будинок на дві відокремлені квартири, здійснили за взаємною згодою поділ двору, господарських будівель, встановили паркани. Відповідач ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_6. Він виїхав з м. Лубни орієнтовно в 1947 році, та більше ніколи не повертався, зв'язку з рідними не підтримував. Нікому не було відомо про право власності ОСОБА_3 на частку будинку. Всі ці роки він позивач та його бабуся проживали в будинку безперервно, користувались, ніхто із третіх осіб претензій не мав щодо частини вказаного будинку. Однак на даний час він не може розпоряджатися повноцінно будинком, оскільки право власності відсутнього ОСОБА_3 перешкоджає здійсненню передбачених Законом прав.

Прохає суд постановити рішення яким визнати за ним ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на 1/6 частину домоволодіння розташованого за адресою вул. Ярська ,14/11 в м.Лубни, котра належала ОСОБА_3, згідно Свідоцтва про право на спадщину від10.11.1956 року, виданого державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1129.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, через засоби масової інформації газету "Зоря Полтавщини", в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, що дає суду підстави винести заочне рішення.

Головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи.

Третя особа по справі ОСОБА_4 також в судове засідання не з"явився, згідно поданої заяви прохав справу слухати у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа яка добросовісно заволоділа чужиммайном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно (набувальна давність).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав у спадок квартиру за адресою вул. Ярська, 14/11 в м.Лубни Полтавської області, від своєї бабусі ОСОБА_5 і його право власності визнано рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.07.2013 року. двоквартирний будинок перебуває в користуванні позивача ОСОБА_1 та третьої особи по справі ОСОБА_4 Однак ,при державній реєстрації прав на спадщину позивач ОСОБА_1 дізнався, що в дійсності будинок перебуває у спільній частковій власності трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 2/6 частини; громадянина ОСОБА_4 1/2 частина; громадянина ОСОБА_3 1/6 частина. Про права власності ОСОБА_3 на 1/6 частину домоволодіння користувачам будинку ніколи не було відомо. Фактичний порядок користування був встановлений в 1978 році, коли ОСОБА_4 придбав 1/2 частину будинку, а інша 1/2 частина, за загальною думкою залишилась у ОСОБА_5 Тоді ж користувачі розділили будинок на дві відокремлені квартири, здійснили за взаємною згодою поділ двору, господарських будівель, встановили паркани. Відповідач ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_5 Він виїхав з м. Лубни орієнтовно в 1947 році, та більше ніколи не повертався, зв'язку з рідними не підтримував. За відсутності ОСОБА_3 помер його батько, та нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину від 10.11.1956 року - по 1/6 частині дружині та двом дітям померлого. Таким чином дружина померлого ОСОБА_7 стала власницею 4/6 будинку, а за її дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстровано по 1/6 частині.

ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримував, в БТІ його не реєстрував. Але згідно діючого на той час законодавства, його частка була автоматично вказана в свідоцтві, а коли інші спадкоємці звернулись до органів БТІ здійснено реєстрацію прав всіх трьох спадкоємців.

29.05.1974 року, ОСОБА_7 продала 1/6 частину будинку своїй дочці - ОСОБА_5 (частка останньої склала 2/6), а 28.06.1978 року, ОСОБА_7 продала 1/2 частину будинку, що в неї залишилась сторонньому покупцю ОСОБА_4 Сторони відразу виділили квартири (що знайшло своє відображення в технічних паспортах БТІ, та прописці), створили окремі подвір'я, розділили господарські споруди.

Таким чином ОСОБА_5 з 1974 року до своєї смерті в 2003 році добросовісно володіла майном ОСОБА_3 - 1/6 частиною будинку. З моменту народження та до цього часу у вказаному будинку проживав її спадкоємець - ОСОБА_1, котрий одноособово володіє цією частиною з моменту смерті бабусі до цього часу.

Як ОСОБА_5, так і ОСОБА_1 не було відомо про право власності ОСОБА_3 на частку будинку.

Судом також встановлено, що всі ці роки позивач та його бабуся проживали в будинку безперервно, користувались ним, ремонтували, утримували та сплачували комунальні послуги, тобто добросовісно та відкрито володіли цим майном більше десяти років, ніхто із третіх осіб претензій не мав щодо частини вказаного будинку. Однак позивач не може розпоряджатися повноцінно будинком, оскільки право власності відсутнього ОСОБА_3 перешкоджає здійсненню передбачених Законом прав, виділу частки в натурі, оформлення земельної ділянки під будинком, тощо.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, володіє чужим майном із дотриманням вимог встановлених законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 212-215, 218,224-227 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на 1/6 частину домоволодіння розташованого за адресою вул. Ярська,14/11 в м.Лубни, Полтавської області, котра належала ОСОБА_3, згідно Свідоцтва про право на спадщину від 10.11.1956 року, виданого державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1129.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_9