Ухвала

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічнеакціонерне товариство «Комерційний банк «Стандарт» (далі - ПАТ «КБ «Стандарт») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 червня 2014 року між ним та приватним сільськогосподарським підприємством «Ярина» (далі - ПСП «Ярина») було укладено кредитний договір № 49/КЛ-0614, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Стандарт» відкрив ПСП «Ярина» відновлювальну відкличну кредиту лінію з встановленим лімітом -2 млн. грн. на строк до 30 квітня 2015 року зі сплатою 26 % річних.

На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 24 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 03/П-49/КЛ-0614, за яким остання поручилася за виконання ПСП «Ярина» обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614.

У зв'язку з невиконанням ПСП «Ярина» своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 18 червня 2015 року становив 988 275 грн 48 коп. і складався з: 799 408 грн 40 коп. - простроченої заборгованості за кредитом, 94 527 грн 30 коп. - простроченої заборгованості за відсотками, 84 741 грн 20 коп. - пені за несвоєчасне повернення кредиту та 9 598 грн 58 коп. - пені за несвоєчасну сплату відсотків. Указану заборгованість позивач просив стягнути з поручителя ОСОБА_5

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов ПАТ «КБ «Стандарт» задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_5 988 275 грн 48 коп. заборгованості за кредитним договором від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Стандарт», стягнуто на його користь з ОСОБА_5 964 340 грн 07 коп. заборгованості за кредитним договором від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 24 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ПСП «Ярина» було укладено кредитний договір № 49/КЛ-0614, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Стандарт» відкрив ПСП «Ярина» відновлювальну відкличну кредиту лінію з встановленим лімітом - 2 млн. грн. на строк до 30 квітня 2015 року зі сплатою 26 % річних.

На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 24 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 03/П-49/КЛ-0614, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати у повному обсязі перед кредитором за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 24 червня 2014 року № 49/КЛ-0614, у тому числі: щодо вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, сплати відсотків, штрафних санкцій, комісій, відшкодування збитків та витрат, іншої заборгованості, у розмірах, випадках та у строки, в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором (п. 1.1 договору поруки).

Встановлено, що ПСП «Ярина» не виконало своїх договірних зобов'язань. Станом на 18 червня 2015 року за ним рахувалася заборгованість у розмірі 988 275 грн 48 коп., яка складалася з: 799 408 грн 40 коп. - простроченої заборгованості за кредитом, 94 527 грн 30 коп. - простроченої заборгованості за відсотками, 84 741 грн 20 коп. - пені за несвоєчасне повернення кредиту та 9 598 грн 58 коп. - пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань, а саме: протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, а тому суд визнав позовні вимоги ПАТ «КБ «Стандарт» такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на їх підставність і обґрунтованість.

Апеляційний суд не погодився з розрахунком заборгованості, наведеним позивачем і задовольнив позовні вимоги останнього частково.

Однак з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ч. 2 ст. 35 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не визначився з складом осіб, які повинні брати участь у справі, зокрема, суд не звернув уваги на предмет спору - заборгованість за кредитним договором, у якому боржником є ПСП «Ярина», яке до участі у справі залучено не було, хоча вирішення даного спору стосується його прав та обов'язків. Натомість суд вирішив питання про стягнення заборгованості лише з поручителя, при тому, що умовами договору поруки від 24 червня 2014 року № 03/П-49/КЛ-0614 передбачено солідарну відповідальність позичальника і поручителя перед кредитором.

До того ж суд не прийняв до уваги практику Верховного Суду України щодо того, що у разі пред'явлення кредитором позову до поручителя судам, керуючись ст. 555 ЦК, слід залучати до участі в судовому розгляді боржника як третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача (поручителя) на підставі ч. 2 ст. 35 ЦПК, відповідно до якої суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі досудового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. При цьому суд має з'ясувати, чи не заявлено з боку кредитора іншої вимоги щодо цього ж боргу.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не мав процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені місцевим судом.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: