Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/186/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого: Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року, за позовом ОСОБА_2 до Долинської міської ради Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення комісії та примусове відновлення, встановлення меж земельних ділянок і

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він неодноразово звертався до Долинської міської ради з вимогами щодо встановлення (відновлення) меж належної йому земельної ділянки по вулиці Ульянова, 9 в м. Долинська.

Причиною таких звернень було те, що власники суміжних земельних ділянок незаконно захопили частку його земельної ділянки (дві сотки) і самочинно, не маючи на те дозволу, збудували споруди.

В 2012 році Долинським районним судом Кіровоградської області винесено рішення про примусове встановлення меж земельних ділянок по вулиці Ульянова, 7 та 9 в м.Долинська.

В 2014 році власником суміжного домоволодіння по вулиці Ульянова, 11 в м.Долинська став ОСОБА_3, який в 2015 році виготовив технічну документацію на вказану земельну ділянку та запропонував йому підписати акт про встановлення та узгодження меж земельної ділянки і акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, від чого він відмовився.

Проте, згідно витягу з протоколу № 5 комісією по вирішенню спорів при виконавчому комітеті Долинської міської ради від 12.05.2015 року, було незаконно узгоджено межі земельної ділянки по вулиці Ульянова, 11, без його підпису як користувача суміжної ділянки.

У звязку з цим, просить скасувати вказане рішення комісії по вирішенню земельних спорів та ухвалити рішення про примусове відновлення та встановлення меж земельних ділянок, розташованих по вулиці Ульянова, 9 та суміжних земельних ділянок по вулиці Ульянова, 7 та 11 спеціалістами землевпорядниками Долинської міської ради, відповідно до вимог ЗК України та Інструкції Державного Комітету України із земельних ресурсів.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги.

Представник Долинської міської ради та ОСОБА_3, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей про порушення земельних прав позивача, як власника домоволодіння по вулиці Ульянова, 9 в м. Долинська.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з протоколу № 5 засідання комісії по вирішенню спорів при виконавчому комітеті міської ради від 12 травня 2015 року, узгоджено межі земельної ділянки по вул. Ульянова,11 без підпису користувача суміжної ділянки по Ульянова, 9 - ОСОБА_2 (а.с.7).

Зазначена обставина вказана у позові як підстава для скасування згаданого рішення комісії міської ради, прийнятого за наслідком розгляду заяви суміжного землекористувача ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає, зокрема, матеріали польових геодезичних робіт, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу.

У ч. 3 ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Таким чином, непогодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами позбавляє землевпорядну організацію виготовити позивачу технічну документацію із землеустрою її частки земельної ділянки та погодити технічну документацію з компетентними органами.

Органами місцевого самоврядування, до повноважень яких належить вирішення земельних спорів, визначені виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. (ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Особа, зацікавлена у вирішенні земельного спору, може звернутись до виконавчого органу ради із заявою щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі у зв'язку з відсутністю суміжних землекористувачів, ненадання ними згоди на погодження чи з інших причин. За наявністю такого прохання (заяви) та інших необхідних документів цей спір розглядається колегіально комісією з питань землекористування.

Відповідно до ч.1 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

При здійсненні межування власник (користувач) земельної ділянки реалізує своє право. Проте участь в цьому є також обов'язком кожного із сусідніх власників та землекористувачів, адже приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) забороняється.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України)

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Якщо суміжний землевласник або землекористувач відмовляється підписувати акт погодження меж орган уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із обґрунтованості причин такої відмови.

Втім, заперечуючи проти узгодження меж з суміжним землекористувачем ОСОБА_3, ОСОБА_2 не надав доказів які б свідчили про порушення, оскаржуваним рішенням комісії по вирішенню спорів при виконавчому комітеті міської ради від 12.05.2015 року, належних йому земельних прав.

За таких обставин, як правильно вирішив суд першої інстанції, позовна вимога про скасування вказаним вище рішення комісії по вирішенні земельних спорів задоволенню не підлягає.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про примусове відновлення та встановлення меж земельних ділянок по вул. Ульянова,9 та суміжних ділянок по цій же вулиці - 7 та 11.

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Тобто встановлення чи відновлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

При цьому, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не встановив суб'єктний склад суміжних землекористувачів по вул. Ульянова 7 та 11 в м. Долинська та у відповідності до ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення їх, зокрема, ОСОБА_3 як співвідповідачів у справі, а замість цього, ухвалою від 06 серпня 2015 року, залучив останнього до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову. (а.с. 23)

Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції не може усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам матеріального закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: