Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/221/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Червонописький В. С.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2016 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 квітня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 17 825 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2015 року, а в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки. В порушення умов договору позичальник свої зобов»язання не виконала, не здійснюючи погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Станом на 5 березня 2015 року виникла заборгованість: за кредитом - 3 214,61 доларів США, за відсотками - 1,26 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 10 726,82 доларів США, а також штрафи відповідно до договору 10,83 доларів США - штраф фіксована частина, 697,13 доларів США - штраф (процентна складова), а всього 14 650,65 доларів США, яку позивач і просив стягнути з відповідачів солідарно, що за курсом 23,09 складає 338 283,55 грн.

Рішенням Компаніївського районного суду від 10 листопада 2015 року позов задоволений частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 113 693,55 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 74 227,16 грн.; 29,10 грн.- заборгованості по сплаті відсотків; 23 090,56 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; штраф (фіксована частина) в розмірі 250 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 16 096,73 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку судовий збір в розмірі 3 382,84 грн.

Суд дійшов висновку про те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, зменшивши її розмір до 1 000 доларів США на підставі ч. 3 ст.551 ЦК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду в частині визначення розміру пені та визначення суми до стягнення у доларах США. Зазначається, зокрема, що суд безпідставно вважав, що існують підстави для обґрунтованого зменшення розміру неустойки, оскільки не навів обставин, що мають істотне значення, матеріалами справи не доведено тяжкий матеріальний стан відповідача.

Відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, представник відповідача ОСОБА_2 просив розглядати справу без їхньої участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який підтримував доводи скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 2 квітня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на придбання автомобіля, на оплату перших страхових платежів, на оплату реєстрації предмета застави, на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, всього в розмірі 17 825 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 1 квітня 2015 року та сплатити 11,04 % річних за користування кредитом (а.с.14-22).

Договором поруки від 2 квітня 2008 року ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі як солідарний боржник (а.с.23).

13 лютого 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої було змінено графік погашення кредиту та відсотків за користування ним (а.с.91-92).

Судом встановлено, що відповідачами порушувались умови кредитного договору та додаткової угоди щодо своєчасного повернення кредиту з нарахованими відсотками, у зв»язку з чим відповідачам направлялись повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту (а.с.10-13).

Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526, 527 і 530, 1054 ЦК України. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У зв»язку з порушенням відповідачами своїх зобов»язань станом на 5 березня 2015 року згідно розрахунку банку заборгованість складає: за кредитом - 3 214,61 доларів США, за відсотками - 1,26 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 10 726,82 доларів США, а також штрафи відповідно до договору 10,83 доларів США - штраф фіксована частина, 697,13 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.4-8).

Матеріалами справи підтверджується, що представник відповідачів не заперечував проти розміру заборгованості за кредитом - 3 214,61 доларів США та за відсотками - 1,26 доларів США.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2011 року Національним банком України ПАТ КБ «Приватбанк» видано ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с.28).

У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15 та 24 вересня 2014 року у справі № 6-145 цс14 зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Також вказано на те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Встановлено, що кредит відповідачу банком надавався в іноземній валюті - доларах США і позивач просив стягнути суму у валюті (а.с.14-22).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за кредитом та процентами за користування кредитом підлягає стягненню у іноземній валюті, а штрафні санкції за порушення умов договору - у грошовій одиниці України - гривні.

Національний банк України станом на 3 лютого 2016 року встановив офіційний курс гривні щодо долара США у розмірі 25,87 за 1 долар США.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 14.3 кредитно-заставного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вказаної пені не нараховуються.

Пунктом 1.5.3 додаткової угоди передбачений розмір пені 1,12% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення.

При порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн., плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання (п.14.9 договору). У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, неустойка сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.14.10 договору).

Нарахування неустойки за кредитно-заставним договором, укладеним сторонами, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною (п.14.10 договору).

Також сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років (п.14.11 договору).

Тому безпідставним є посилання у письмових запереченнях представника відповідачів на застосування положень ст.258 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, на яку представник позивача посилається у апеляційній скарзі, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Як свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який не спростований відповідачем, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить станом на 05 березня 2015 року - 10 726,82 доларів США, розмір якої визначений позивачем в межах строку позовної давності, що еквівалентно 277 502,83 грн., штраф (фіксована частина) - 10,83 доларів США, що еквівалентно 280,17 грн. та штраф (процентна складова) - 697,13 доларів США, що еквівалентно 18 034,75 грн. Тобто всього розмір неустойки складає 295 817,76 грн. (11 434,78 доларів США). Борг по кредиту становить 3 215,87доларів США, що еквівалентно 83 194,56 грн..

Враховуючи те, що розмір неустойки значно перевищує суму збитків банку від невиконання відповідачкою кредитного договору, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України були підстави для зменшення розміру пені, але не у такому значному розмірі.

Зважаючи на розмір збитків банку, що відповідач на погашення заборгованості по кредиту добровільно передав заставний автомобіль для реалізації банком, крім пені за умовами договору сплачує штраф, враховуючи те, що межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, колегія суддів вважає, що розмір пені може бути зменшено до 64 880 грн., таким чином разом зі штрафами (фіксованою частиною та процентною складовою) (64 880 +18 314,93) неустойка становить 83 194,93 грн.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно: 3 214,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 1,26 доларів США - заборгованість за відсотками; 64 880 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 280,17 грн. - штраф фіксована частина; 18 031,39 грн. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що згідно п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»), на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів понесені судові витрати у справі, а саме судовий збір в сумі 7 103,96 грн. (3 382,84+3 721,12), тобто по 3 551,98 грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2015 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором: 3 214,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 1,26 доларів США - заборгованість за відсотками; 64 880 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 280,17 грн. - штраф фіксована частина; 18 031,39 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по 3 551,98 грн. судового збору з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: