УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кузнецова Д. В при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім.Ілліча», Приватного акціонерного товариства «Ілліч-Сталь» (далі ПрАТ «Ілліч-Сталь») про визнання корпоративних прав,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 звернулися в суд з позовом про визнання корпоративних прав.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23 січня 2013 року, у задоволені позову було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

29 грудня 2015 року ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про перегляд зазначеного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що суд при винесенні рішення в суді першої інстанції посилався на рішення Господарського суду Донецької області від 06.12.2010 року (справа №12/208пн), на підставі якого зробив висновок та встановив факт, що позивачі ніколи не були і не є акціонерами ЗАТ «Ілліч-Сталь». Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2015 року по справі №905/5698/13 рішення суду скасовані, а справу передано на новий розгляд. При цьому суд вищої інстанції відзначив передчасним висновок судів попередніх інстанцій про право одержати акції і набути корпоративні права акціонера вказаного товариства мала ОА ММК як юридична особа, до обовязків якої не входив розподіл акцій, одержаних в процесі приватизації, серед членів ОА ММК в порядку ст.5 Декрету КМ України від 20.05.1993 р. № 57-93. На думку заявника ОСОБА_1 висновки Вищого господарського суду України в постанові від 11.11.2015 року по справі №905/5698/13 та обставини встановлені в ній повністю спростовують висновки та обставини, що викладені в рішенні Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2011 року по справі №2-1579/11 та є підставою для його скасування і задоволення позову. На підставі викладеного просив скасувати рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2011 року по справі №2-1579/11 та прийняте нове рішення з урахуванням правових висновків постанови ВГСУ від 11.11.2015 року по справі №905/5698/13.

Пізніше ОСОБА_1 уточнив вимоги та збільшив підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. В обґрунтування вимог доповнив, що окрім висновків ВГСУ в постанові від 11.11.2015 року, підставою для перегляду рішення є трудова участь позивача в орендному підприємстві ММК, трудовий вклад у збільшення майна підприємства, господарське законодавство України та факт перетворення орендного підприємства ММК в ВАТ ММК. В підтвердження чого є трудова книжка заявника, здійснення підприємством ефективної господарської діяльності та отримання підприємством прибутку за період з 1990-1993 року. Державне підприємство ММК ім.Ілліча було виключено із державного реєстру підприємств лише 04.05.2007 року. Вклад позивача як працівника до сих пір не визначений, а прибуток трудового колективу за період з 1990-1993 роки зник. Вважає, що відповідач, як правонаступник державного підприємства зобовязано визначити вклад позивача в державному підприємстві за період 1990-1993 років, нарахувати відсотки, визначити корпоративні права в орендному підприємстві та ВАТ «ММК Ілліча». Договір оренди №Д-1842, укладений між Фондом державного майна України та організацією орендарів ММК Ілліча, не передбачав умов викупу ціни, порядку, строків, способів та викупу держ.майна; не вносились подібні зміни до договору, відсутні заяви сторін договору про припинення або зміну з 1993 року по сьогоднішній час. Припинення договору Д-1842 є незаконним та передчасним. Також в подальшому відбулась незаконна приватизація державного майна організацією орендарів.

Крім того, заявник посилається на положення ст. 3, 167 Господарського кодексу України, ст. 25 Закону «Про власність в СРСР», ст. 23, 38 Закону України «Про власність», ст.16, 17, 19, 28, 29, 34 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.9 Декрету КМУ №57-93, ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні». Також наводить інші доводи в обґрунтування заявлених позовних вимог по суті позову.

Відмовляючи у позові суди попередніх інстанцій виходили з того, що існує рішення про консолідацію від 30.11.1996 року, створений консолідований пакет акцій, установяі документи юридичних осіб не оскаржені та не скасовані. Постановою ВГСУ від 11.11.2015 року встановлено, що в матеріалах справи №2-1579/11 відсутні докази консолідації або існування консолідованого пакету.

На підставі зазначеного просив надати оцінку всім нормативно правовим актам, що підлягають застосуванню в цій справі, на відповідність Конституції України та законам України; не застосовувати нормативно-правові акти, які не відповідають або суперечать законам, а застосувати закони, що регулюють правовідносини сторін; забезпечити захист конституційних прав позивача володіння, користування та розпорядження вкладами у підприємстві та права на придбання і користування державним майном.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свою заяву та клопотання.

Інші учасники ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_11 також підтримали заяву та доводи, викладені в ній.

Представник відповідачів із заявою не погодився, надіслав письмові заперечення та просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані документи та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Приватного акціонерного товариства «Ілліч-Сталь» про визнання корпоративних прав відмолено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 січня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

В обґрунтування наявності нововиявлених обставин представлено постанову Вищого господарського суду України від 11.11.2015 року по справі №905/5689/13 за позовом ОСОБА_3В, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_13 до Фонду Державного майна України ПАТ «ММК ім.Ілліча», ПрАТ «Ілліч-Сталь», ОСОБА_16 про зобовязання вчинити певні дії, визнання права на акції, та висновки зроблені даним судом під час розгляду справи. Зазначеною постановою були скасовані попередні рішення першої та другої інстанцій - рішення Господарського суду м.Києва від 18.06.2014 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 року у справі 905/5689/13, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду м.Києва.

Проте по даному спору остаточного рішення суду, що набрало законної сили, на сьогоднішній час прийнято не було. Спір по суті не вирішено, а відтак преюдиціальних обставин встановлено не було.

Також зроблені Вищим господарським судом України субєктивні висновки та надана ним правова оцінка рішень попередніх господарських судів в рамках іншої справи стосується і є предметом розгляду виключно господарської справи №905/5689/13 та не має прямого обовязкового відношення до справи, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами. Наведені заявником висновки Вищого господарського суду України не є нововиявленою обставиною або законною підставою для перегляду і скасуванню рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2011 року.

В листі Верховного суду України від 01.01.2009р. «Узагальнення практики перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами в порядку цивільного судочинства» наголошено, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення.

Натомість вказані в постанові від 11.11.2015 року висновки Вищого господарського суду України не є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Крім того скасовані Вищим господарським судом України рішення попередніх інстанцій не були підставою для ухвалення рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2011 року, що підлягає перегляду. Внаслідок чого їх скасування прямо не впливає на прийняття рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.10.2011 року по справі №2-1579/11 та не утворює нововиявлених обставин в розумінні пункту 3 частини 2 ст. 361 ЦПК України.

Інші доводи і вимоги заявника ОСОБА_1 за своїм змістом вказують лише на недоліки розгляду справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.10.2011 року, яким при розгляді справи по суті вже надавалася правова оцінка, а тому вони не є нововиявленими обставинами.

Згідно Пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки не було представлено достатніх доказів існування нововиявлених обставин для перегляду рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2011 року, а обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої доводи, були розглянуті судом при постановленні рішення від 06 жовтня 2011 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 361-365 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року, листом Верховного Суду України від 01.01.2009 року «Узагальнення практики перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами в порядку цивільного судочинства», суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Приватного акціонерного товариства «Ілліч-Сталь» про визнання корпоративних прав відмовити.

На ухвалу протягом пяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_17