Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/204/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суржика М.М.,

секретар Липа А.О.

за участю сторін, представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки у спільній частковій власності.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки у спільній частковій власності.

Зазначала, що з 16 жовтня 2010 року по 05 березня 2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу ними був придбаний автомобіль Opel Combo, 2008 року випуску, державний номер: НОМЕР_1. Технічний паспорт та автомобіль знаходиться у відповідача, який особисто користується автомобілем, їй можливості користуватись автомобілем не надає. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2015 року, за нею визнано право власності на ? частку спірного автомобіля. Вартість автомобіля складає 166 122 грн. 05 коп.

Добровільно вирішити питання про користування, поділ, виплату грошової компенсації вартості спільного автомобіля є неможливим.

Просила припинити спільну часткову власність на автомобіль Opel Combo, 2008 року випуску, державний номер: НОМЕР_1, між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості ? частини автомобіля у розмірі 83 061 грн. 02 коп. та судові витрати.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача вартість ? частки автомобіля в сумі 83061 грн.02 коп., судові витрати в сумі 830 грн.62 коп., припинено право спільної часткової власності сторін на автомобіль.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, позивачка не надала суду жодних доказів того, що він відмовляється надавати їй у користування спірний автомобіль та не надала доказів того, що зверталась до відповідача з таким проханням, суд порушив вимоги ст.365 ЦК України, оскільки гроші не були попередньо внесені на депозитний рахунок суду.

В засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, а позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦК України).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року.

В період зареєстрованого шлюбу 27 серпня 2013 року купили автомобіль Opel Combo, 2008 року випуску, право власності на який було зареєстровано за відповідачем.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2015 року, за позивачкою визнано право власності на ? частку спірного автомобіля (а.с.7-9, 10-11).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, власність зобов'язує (ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України), зокрема, автомобіль є неподільною річчю.

В суді першої інстанції, в засіданні апеляційного суду відповідач визнав, що автомобіль перебуває в його користуванні, грошову компенсацію за користування належною позивачу ? часткою автомобіля він не сплачує, автомобіль був придбаний за кошти його батьків, тому він не повинен сплачувати позивачці за її частку автомобіля, від пропозиції позивача отримати від неї грошову компенсацію за автомобіль він відмовляється, оскільки це пам'ять про його покійного батька.

Суд першої інстанції встановив, що є неможливим виділ в натурі належної позивачу частки автомобіля, яким користується відповідач, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування ним не сплачується, спільне володіння та користування автомобілем є неможливим, та, виходячи з рівності прав співвласників щодо володіння та користування часткою майна, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача грошової компенсації за частку автомобіля. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Посилання відповідача, що до правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються правила ст.365 ЦК України, не ґрунтуються на законі.

Верховний Суд України у цивільній справі № 6 - 2925 цс 15 від 13 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки регулюються ст. 364 ЦК України.

Безпідставними є доводи відповідача, що грошова компенсація може бути стягнута з нього тільки за його згодою і за умови внесення ним або позивачем коштів на депозитний рахунок.

За змістом ч.4 і ч.5 ст.71 СК України присудження другому з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою і можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Частини 4 і 5 ст.71 СК України стосуються ситуацій, коли один із подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі зі сплатою другому грошової компенсації і той, хто бажає одержати певне майно в натурі, повинен внести відповідну грошову компенсацію на депозитний рахунок суду, тобто потрібна згода особи, яка отримує грошову компенсацію за частку у праві власності, а не згода особи, яка її сплачує.

Спірним майном є автомобіль, а не майно, зазначене в ч.4 ст.71 СК України. Позивач надала згоду на отримання грошової компенсації за належну їй частку, а відповідач, який користується автомобілем, не бажає ні сплачувати позивачу грошову компенсацію за частку в автомобілі, ні отримати від позивача грошову компенсацію за свою частку автомобіля.

Ринкова вартість автомобіля Opel Combo, 2008 року, в комплектації легковий пасажирський, дизельний двигун об'ємом 1700 см куб., в сумі 166122 грн.05 коп. (по курсу НБУ 2129,7699 за 100 доларів США) підтверджується висновком судового експерта автотоварознавця (а.с.12-13).

За час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі (а.с.59-63) відповідач вартість автомобіля не оспорював.

В засіданні апеляційного суду 13 січня 2016 року відповідач висловив своє заперечення щодо вартості автомобіля, апеляційним судом роз'яснено відповідачу положення ч.4 ст.10 ЦПК України щодо надання доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, роз'яснено право на проведення оцінки автомобіля, який знаходиться у користуванні відповідача, або подання клопотання про призначення відповідної експертизи, в зв'язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву (а.с.81-82), проте відповідачем не подано належні та допустимі докази на спростування визначеної на час розгляду справи судом першої інстанції ринкової вартості автомобіля або клопотання про призначення експертизи.

Доводам відповідача, що автомобіль куплено за кошти його батьків, дана оцінка в рішенні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року (а.с.7-9).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, наданим сторонами доказам дав належну оцінку.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

М.М.Суржик