Справа № 316/2738/15-ц
Провадження № 2/316/142/16
"02" лютого 2016 р. Енергодарський міський суд Запорізької області у складі головуючого судді Вільямовській Н.О., при секретарі Демешко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист споживача, визнання договорів фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -
У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», яким просить визнати укладені між сторонами договори фінансового лізингу від 27.11.2015 року №№ 002773, 002774 недійсними, стягнути з відповідача на його користь сплачені ним 102000,00 грн.
Позов обґрунтовує наступним.
На сайті «Auto.ria.com», ОСОБА_1 знайшов об'яву з пропозицією придбати автомобіль марки «Shkoda Осіtavіа» за ціною 255 000 грн., та зателефонував до продавця (автосалон ОСОБА_2), де останньому роз'яснили, що дійсно таке авто є і зараз за акційною ціною 255000,00 грн.
ОСОБА_1 погодився на такі умови, та менеджер почала готувати документи. Коли вона підготувала перші примірники обох договорів, сказала підписати їх, та щоб не сидіти без діла, поки вона підготує другі екземпляри примірників, сходити у банк та сплатити авансові платіж по 51 000 гри. за кожну машину. ОСОБА_1 відразу сплатив авансові платежі по 51 000 грн. за кожен автомобіль на загальну суму 102 000 грн.
Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії було введено його в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань, Після підписання та вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір немає.
На другий день ОСОБА_1 направив відповідачу письмову заяву з вимогою повернення мені грошових коштів, адже товару я не отримував та те не минуло 14 днів, а тому я маю беззаперечне право на повернення сплачених мною грошей. Проте мені зателефонували, і повідомили, що кошти за договорами повернуті не будуть.
В судове засідання сторони не звились.
Позивач надав суду заяву, у котрій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. (а.с. 48).
Відповідач про час, місце і дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними відмітками на поштових повідомленнях (а.с. 42, 46).
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено.
27.11.2015 року між сторонами по справі були укладені договори фінансового лізингу №№ 002773 і 002774 (а.с. 7-12, 13-18).
Отже, договір, який підписано сторонами, є договором фінансового лізингу.
Аналізуючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.
Послуги з фінансового лізингу регулюються спеціальним законом - Законом України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору.
Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".
Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України "Про фінансовий лізинг" (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг").
За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.
Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.
Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Суд не погоджується з позицією сторони позивача, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими та невигідними для позивача, з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
З матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли угоди по умовам договорів фінансового лізингу від 27.11.2015 року №№ 002773, 002774 та підписали їх.
Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що позивача на час підписання договору було введено в оману та договір йому було нав'язано матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 655-697,712, 759-786, 798-809 ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», про захист прав споживача, визнання договорів фінансового лізингу недійсними та стягнення коштів,- відмовити.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська