У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писана Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 05 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк»» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № HAU6AU08950013, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 109 460 гривень 38 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, того ж дня між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з яким боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань, забезпечених порукою, у зв'язку з чим станом на 27 травня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 435 205 гривень 24 копійки, з яких заборгованість за кредитом - 80 452 гривні 29 копійок, заборгованість за відсотками - 93 072 гривні 12 копійок, заборгованість за комісією - 4 729 гривень 05 копійок та пеня - 256 951 гривня 78 копійок, яку просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»заборгованість за договором кредиту № HAU6AU08950013 від 05.09.2007 року в розмірі 258 705, 75 гривень (р/р № 3111, МФО 305299, ).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»судовий збір в розмірі 1 096,20 гривень (р/р № 3111, МФО 305299, ).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»судовий збір в розмірі 1 096,20 гривень (р/р № 3111, МФО 305299, ).

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позову до нього і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка обґрунтовано стягнута в солідарному порядку з боржника та поручителя у розмірі, що дорівнює розміру заборгованості за кредитом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та з урахуванням п. 12 договору поруки відповідно до якого остання припиняється після п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судамидопущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана