Справа № 466/3239/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання спільним майном та поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_4 про визнання спільним майном та поділ майна подружжя, -

у с т а н о в и в:

21.05.14 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом , в якому остаточно уточнивши вимоги просив суд ухвалити рішення, яким визнати садовий будинок, що складається з однієї кімнати, літньою житловою площею 8.0 кв.м., загальною площею 11.8 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0586 га, що знаходяться у АДРЕСА_1, в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник», дві земельні ділянки площею по 0,0586 га, які розташовані на території Львівської міської Ради в урочищі "Клепарів" в кооперативному садівничому товаристві «Пенсіонер», а також зобов'язання за договором позики від 14.07.2005р. перед ОСОБА_5 на суму 422407,10 грн., спільним майном подружжя. Припинити право власності ОСОБА_3 на садовий будинок, загальною площею 11.8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0586 га, що знаходяться у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник» з виплатою їй матеріальної компенсації вартості її частки та визнати за ним право власності на вищезгаданий будинок і земельну ділянку. Визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку в цілому площею 0,0578 га, яка розташована на території Львівської міської Ради, в урочищі «Клепарів» в кооперативному садівничому товаристві «Пенсіонер». Визнати за ним право власності на земельну ділянку в цілому, площею 0,0578 га, яка розташована на території Львівської міської Ради в урочищі «Клепарів» в кооперативному садівничому товаристві «Пенсіонер».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.09.2003 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_3. За час шлюбу вони придбали спільне майно, а саме садовий будинок, загальною площею 11.8 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0586 га, що знаходяться у АДРЕСА_1, в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник». А також дві земельні ділянки площею по 0,0586 га, які розташовані на території Львівської міської Ради в урочищі "Клепарів", в кооперативному садівничому товаристві «Пенсіонер». Крім того, під час спільного проживання він уклав з ОСОБА_5 договір позики, відповідно до якого він позичив у останньої 288135 грн., що еквівалентно 57000 дол. США, терміном до 27.07.2005р. без нарахування процентів за користування позикою. Оскільки вважає, що при поділі майна повинні враховуватись також і борги подружжя, тому просить позов задовольнити.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом, після уточнення якого остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться у м.Львові, урочище «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0578 га, що знаходиться у м.Львові, урочище «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», садовий будинок загальною площею 11,8 м.кв. та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник», а також 15/100 частин приміщення магазину (позначені в плані будівлі цифрами 9/49.4; 10/29,8; 11/14,2; 12/1,9; 13/1,7) площею 97,0 м.кв., що знаходяться за адресою АДРЕСА_2. Визнати за нею право особистої власності на земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 00578 га, що знаходиться у м.Львові, урочище «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», 1/2 частину садового будинку загальною площею 11,8 м.кв. та 1/2 земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник», а також нежитлове приміщення площею 49,4 м.кв. (позначене на технічному плані індексом 9/49,4) за адресою АДРЕСА_2. Стягнути з неї як співвласника 1/2 ідеальної частки площею 49,4 кв.м. компенсацію на користь ОСОБА_2 як співвласника другої частки 47,6 кв.м. грошову компенсацію в розмірі 15 152,4 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.0578 га, що знаходиться у м.Львові, урочище «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», 1/2 частину садового будинку загальною площею 11,8 м.кв. та 1/2 земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник», а також нежитлове приміщення площею 47,6 м.кв., (позначене на технічному плані індексами 10/29,8; 11/14,2; 12/1,9; 13/1,7) за адресою АДРЕСА_2.

В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 06.09.2003р. між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. За час шлюбу ними придбано спільне майно, яке складається з садового будинку, загальною площею 11.8 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0586 га, що знаходяться у АДРЕСА_1, в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник», дві земельні ділянки площею по 0,0586 га, які розташовані на території Львівської міської Ради в урочищі "Клепарів", в кооперативному садівничому товаристві «Пенсіонер». Крім цього, ОСОБА_2 14.07.2005р. було придбано 15/100 частин приміщення магазину (позначені в плані будівлі цифрами 9/49.4; 10/29,8; 11/14,2; 12/1,9; 13/1,7) площею 97,0 м.кв., що знаходяться за адресою АДРЕСА_2. Оскільки вважає, що вищенаведене майно належить їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, тому просить суд задовольнити зустрічний позов.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладені в заяві. Просила первісний позов задовольнити повністю. Зустрічний позов визнала частково та просила його задовольнити в тій частині, що не суперечить первісному позову. Зустрічні позовні вимоги в частині визнання 15/100 частин приміщення магазину, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя заперечила та пояснила, що дане майно було реалізоване на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості згідно договору позики, а відтак не належить позивачу за первісним позовом. Новим власником майна став ОСОБА_4 Після визнання недійсними вказаних результатів торгів, ОСОБА_2 звертався до Державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо відновлення реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, проте йому було відмовлено. Відтак, на даний час він залишається боржником по договору позики, не вирішено питання про повернення ОСОБА_4 коштів, які останній вніс на придбання спірного майна, відсутня реєстрація права власності позивача на спірне нерухоме майно , тому воно не може бути майном, набутим у шлюбі та не може підлягати поділу. Просила відмовити в вищезгаданій частині зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники в судовому засіданні первісний позов в частині, що не суперечить зустрічному позову визнали та просили в цій частині його задовольнити. В задоволені решти вимог первісного позову просили відмовити. Крім того позивач за зустрічним позовом пояснила, що за час подружнього життя сторонами було придбано три земельні ділянки, дачний будиночок та нежитлові приміщення на АДРЕСА_2. На території земельної ділянки, на якій розміщений дачний будинок, подружжя розпочало будівництво , статус якого на даний час не визначений. Крім того, вона, як дружина ОСОБА_2 давала згоду на придбання ним нежитлових приміщень на АДРЕСА_2. Частина коштів на купівлю вказаної нерухомості ними була внесена з сімейного бюджету. На іншу суму, яка мала бути передана продавцю - ОСОБА_5, було укладено договір позики на 57 тис. дол. США. Її колишній чоловік здавав в оренду вказані приміщення і повертав борг. Проте оскільки вся сума заборгованості не була повернута, рішенням суду кошти були стягнуті з ОСОБА_2 та в процесі виконання судового рішення спірні нежитлові приміщення були продані на прилюдних торгах. На даний час рішенням суду, що набрало законної сили, прилюдні торги визнані недійсними. Відтак, ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень на АДРЕСА_2. Оскільки вказані приміщення придбані за час шлюбу, то вони є майном подружжя, що підлягає поділу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що 6 вересня 2003 року зареєстровано шлюб між позивачем за первісним позовом - ОСОБА_2 та відповідачем за первісним позовом - ОСОБА_3, яка після одруження змінила своє прізвище на ОСОБА_3, про що складено актовий запис №214. Даний факт стверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції у м. Львові 18.06.2004 р. /т. 1, а.с. 7/. Крім цього встановлено, що на день винесення судом рішення, шлюб між сторонами розірвано. Даний факт підтверджується поясненнями сторін та їх представників даним в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що після реєстрації шлюбу сторін по справі, ОСОБА_3 придбала земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться у м. Львові , урочище «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», що стверджується копією дублікату договору купівлі-продажу, укладеного 28 квітня 2004 року між відповідачем та гр. ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого у реєстрі за № 3232, дублікат якого виданий 13.05.2014р. приватним нотаріусом Бєлопольською І.Р. та зареєстровано в реєстрі за № 1633 /т.1 а.с. 73/ та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2014p., індексний номер 22339642, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського МУЮ Мошора В.В. (т.1 а.с.72). Крім цього даний факт стверджувався поясненнями сторін та їх представників, даними в судовому засіданні.

З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки /т. 1 а.с. 124/, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого у реєстрі за № 8223, вбачається, що за час шлюбу ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,0578 га, яка розташована в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер» на території Львівської міської Ради, в урочищі «Клепарів».

Також судом встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_3 придбала садовий будинок загальною площею 11,8 м.кв. та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник». Даний факт стверджується копією дублікату договору купівлі-продажу, укладеного 2 квітня 2004 року між відповідачем та гр. ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого у реєстрі за № 2398, дублікат якого виданий 13.05.2014р. приватним нотаріусом Бєлопольською І.Р. та зареєстровано в реєстрі за № 1631 /т.1 а.с. 76/ та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та їх обтяжень від 29.05.2014p., індексний номер 22346072, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського МУЮ Мошора В.В. (т.1 а.с.77).

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК та частиною другою статті 372 Цивільного Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищенаведені норми закону та той факт, що земельна ділянка площею 0,0578 га та земельна ділянка для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, кадастровий номер НОМЕР_2, є рівними по площі, та розташовані на території одного кооперативно-садівничого товариства «Пенсіонер» на території Львівської міської Ради, в урочищі «Клепарів», тому суд приходить до висновку, що слід визнати право особистої власності на спірні земельні ділянки за кожним з подружжя. Крім цього враховуючи Висновок судової інженерно-технічної експертизи № 2396/2397/2398/2399 від 17.11.2014 р. /а.с. 54-59/, згідно якого, поділ садового будинку та земельної ділянки, площею 0,0586 га, що знаходяться у м.Львів в урочищі «Клепарів» в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник» технічно неможливий, суд вважає, що слід визнати за кожним із сторін по 1/2 частині вищезгаданого майна. Безпідставними , на думку суду є вимоги позивача по первісному позову про припинення права на частку у вказаному майні колишньої дружини та виділення йому на праві власності такого, оскільки в порушення вимог ст. 71 СК України позивачем не внесено коштів на депозит суду як грошову компенсацію замість частки ОСОБА_3 , відсутня її згода на отримання такої компенсації , та на даний час не визначений статус самочинної будови, проведеної на території земельної ділянки.

Що ж стосується вимоги по зустрічному позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя 15/100 частин приміщення магазину на АДРЕСА_2 та його поділ в натурі, то суд в цій частині приходить до висновку про наступне.

Дійсно, 14.07.05 р. було укладено договір купівлі-продажу між ТзОВ» Львівська гарнізонна база» , в особі директора ОСОБА_5 , та суб»єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, за умовами якого продавець продав, а покупець купив 15/100 частин магазину , що знаходиться у АДРЕСА_2, та складає 97 кв.м. Ціна договору становила 61 000 грн.. Крім того, в цей же день, 14.07.05 р. було укладено договір позики, відповідно до умов якого вже фізична особа ОСОБА_5 позичила ОСОБА_2 288 135 грн., що еквівалентно 57 тис .дол. США. Як зазначили учасники в судовому засіданні, зокрема сама ОСОБА_3, кошти по договору позики фактично не передавались, а таким чином був проведений розрахунок по договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Рішенням колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.02.12 р. задоволено позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 422 407 грн. 10 коп. ОСОБА_3 стороною у вказаному спорі не залучалась.

В силу дії вимог ст.61 СК України не може вважатись спільною власністю подружжя право вимоги , як зазначає позивач у первісному позові, оскільки воно виникає із зобов»язальних правовідносин.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ перебував виконавчий напис № 2849, виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Журомською М.В. про стягнення з ОСОБА_2, суб»єкта підприємницької діяльності , на користь ОСОБА_5 заборгованості у сумі 288 135 грн. за договором позики , в ході якого було накладено арешт на нерухоме майно - 15/100 частин нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2. В подальшому, спірні нежитлові приміщення було реалізовано на прилюдних торгах , та як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ОСОБА_4 зареєстрований власником спірних приміщень. Кошти від реалізації спірного майна були повернуті ОСОБА_5 - як частина заборгованості за договором позики.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.13 р., що набрало законної сили, визнано недійсним протокол від 19.02.13 р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - 15/100 частин нежитлових приміщень на АДРЕСА_2 ; скасовано свідоцтво про придбання спірного майна, а нерухоме майно повернуте ПП « Спеціалізованому підприємству юстиції « для повторної організації та проведення торгів. Також ухвалою Сихівського райсуду м. Львова від 26.06.14 р. було задоволено заяву Галицького відділу ДВС ЛМУЮ, змінено спосіб і порядок виконання рішення в частині скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів шляхом визнання такого недійсним.

Як вбачається з рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно від 04.12.15 р. ( т. 2 а.с. 47) ОСОБА_2 відмовлено у скасуванні запису про право власності на спірні нежитлові приміщення на виконання рішення Сихівського райсуду м. Львова від 10.09.13 р. та ухвали Сихівського райсуду м. Львова від 26.06.14 р.

Відтак, з врахуванням положень ст.ст. 60, 65 СК України, ст.331 ЦК України , тієї обставини, що суду не надано доказів того, що спірні нежитлові приміщення на АДРЕСА_2 були придбані на кошти подружжя, відсутні докази того, що на даний час ОСОБА_2 є зареєстрований власником такого майна, не підлягають до задоволення і вимоги по зустрічному позову щодо визнання їх спільним майном подружжя та поділ їх в натурі.

Враховуючи вищенаведене, встановивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувавши джерело і час його придбання, суд приходить до висновку що основний та зустрічний позов слід задовольнити частково. А саме визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0578 га, що знаходяться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер»; садовий будинок загальною площею 11,8 кв. м та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0586 га, у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник». Визнати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0578 га, що знаходиться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер». Визнати право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, що знаходиться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер». Визнати право власності за кожним з подружжя по 1/2 частці садового будинку загальною площею 11,8 кв. м та земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га, у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник». В решті вимог як по основному позову, так і по зустрічному відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 58, 60, 209 ч. 3, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.57, 60, 61, 69-71 СК України, ст. ст. 331, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Основний та зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, кадастровий № НОМЕР_2, що знаходиться у м. Львові в урочищі « Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер»; земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0578 га, що знаходиться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», придбану ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2004 р., що посвідчений приватним нотаріусом Бєлопольською І.Р.; садовий будинок загальною площею 11,8 кв. м та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0586 га, кадастровий № НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник».

Провести поділ майна подружжя. Визнати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0578 га, що знаходиться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер», придбану на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2004р., що посвідчений приватним нотаріусом Бєлопольською І.Р.

Визнати право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_1 площею 0,0578 га, кадастровий № НОМЕР_2, що знаходиться у м. Львові в урочищі «Клепарів» в кооперативно-садівничому товаристві «Пенсіонер».

Визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку садового будинку загальною площею 11,8 кв. м та 1/2 частку земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га, кадастровий № НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник».

Визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку садового будинку загальною площею 11,8 кв. м та 1/2 частку земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га, кадастровий № НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в кооперативному садівничому товаристві «Автобусник».

В решті вимог як по основному позову, так і по зустрічному відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Зима