№ 336/626/16-ц
пр. № 2/336/972/2016
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого товариства «Плаверс, Лтд Ко» про стягнення орендної плати за договором оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Науково-виробничого товариства «Плаверс, Лтд Ко», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 9110,30 гривень заборгованості з орендної плати за договором оренди землі від 01.10.2008 року, предметом якого є земельна ділянка, розташована на території Мирненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Як вказує ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

Позов ОСОБА_1 подано за місцем знаходження відповідача ТОВ «НВТ «Плаверс, Лтд ко».

Однак, статтею 114 ч. 1 ЦПК України для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, встановлено правила подання за виключною підсудністю, а саме визначено, що такі позови пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року вказує, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Стаття 114 ЦПК України має імперативний характер та визначає обмежений перелік справ, щодо яких законодавцем безумовно встановлено підсудність, а розгляд та вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення орендної плати за договором про оренду земельної ділянки підлягає розгляду судом за місцем знаходження земельної ділянки.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, що є підставою для повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого товариства «Плаверс, Лтд Ко» про стягнення орендної плати за договором оренди землі повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві негайно, а документи, додані до позовної заяви, після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Дацюк