Провадження №: 2/752/5087/16
07 листопада 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Ладиченко С.В.
за участю секретаря - Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
у вересні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між нею та відповідачем 17 грудня 2004 року був укладений шлюб, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, за актовим записом № 1011.
Від даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.
Дитина має інвалідність згідно приказу МОЗ від 08.11.2001 № 454/471/516 розділ VI пункт 2, підпункт 2.49 код S72-S77.
З лютого 2015 р. позивач з відповідачем живуть окремо та у ведені спільного господарства відповідач не приймає участі.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року - шлюб розірвано.

Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач.

Вказує, що як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає.

Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що вимоги своєї позовної заяви підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 17 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, зроблено відповідний актовий запис № 1011 (а.с. 4).

Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Дитина має інвалідність згідно приказу МОЗ від 08.11.2001 № 454/471/516 розділ VI пункт 2, підпункт 2.49 код S72-S77.(а.с.6)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року - шлюб розірвано. (а.с. 10)

Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи, малолітня дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на її виховання не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу.

Судом встановлено, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач.

Як зазначено позивачем, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, розмір аліментів зазначений позивачем у позовній заяві є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо її утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 84, 141, 180, 181, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 213, 215, 218, 224-226, 367 ЦПК суд, -

в и р і ш и в:

позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову (01.09.2016 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає: АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко