Справа № 465/564414 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/452/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі продажу секстанту, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за допомогою засобів дистанційного зв'язку, -

встановила:

У вересні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про захист прав споживачів. В послідуючому в березні 2015 року уточнив свої позовні вимоги (а.с.52-53) та просив суд розірвати договір купівлі-продажу секстанту, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за допомогою засобів дистанційного зв'язку; стягнути із відповідача на його користь 470,00 грн. - суми оплаченої за товар; 29,28 грн. - вартості повідомлень; 23,00 грн. - за доставку замовлення; 2000 грн. моральної шкоди та 428,40 грн. судових витрат.

Посилався на те, що при покупці секстанта № Т5175 у відповідача ним було здійснено передоплату повної вартості товару шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 в розмірі 470,00 грн. Отримавши замовлення, ним було виявлено ряд істотних недоліків. Він повідомив відповідача про наявні недоліки товару, також про намір повернути товар та одержати сплачені за нього кошти за допомогою інтерфейсу сторінки інтернет магазину «АКБ», однак йому було у цьому відмовлено. Тому просив задовольнити позов.

Оскарженим заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір купівлі продажу секстанту, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за допомогою засобів дистанційного зв'язку щодо купівлі-продажу секстанту (оптичного приладу для вимірювання величини кута між двома видимими об'єктами) - NT5175.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 522 грн.28 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2015 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі продажу секстанту, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за допомогою засобів дистанційного зв'язку; стягнення з відповідача на його, позивача, користь 470 грн. суми оплаченої за товар; 29 грн. 28 коп. вартості повідомлень; 23 грн. - за доставку замовлення; 2000 грн. моральної шкоди та 428 грн. 40 коп. судових витрат - залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що відповідач була позбавлена можливості реалізації своїх прав передбачених ЦПК України, оскільки взагалі не знала про існування даних позовних вимог, тому що на її адресу ні позивачем, ні судом не направлялося жодних документів чи повісток.

Зазначає, що ОСОБА_5 на протязі 14-днів отриманий ним товар відповідачу не повертався, хоча для цього були всі можливості, зокрема через компанію перевізника, послугами якої він скористався при отриманні товару. Крім того, звертає увагу суду на те, що з моменту отримання позивачем товару минуло більше року, однак товар, якість якого на його думку була неналежною, ним не повернутий.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 05.06.2014 року у відділенні ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_5 було отримано замовлення № 3745271 - секстант NT 5175 з інтернет магазину «АКБ», що підтверджується Експрес-накладною № 0891, та товарним чеком № 27058, виданим ФОП ОСОБА_6

Сума оплати становила 470,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № P24A14648 від 02.06.2014 року.

Крім того, оплата доставки замовлення у вигляді секстанту здійснювалась позивачем при його одержанні у відділенні №18 експрес-доставки ТОВ «Нова пошта» у сумі 23,00 грн.

Отримавши замовлення, позивачем було виявлено ряд істотних недоліків, що унеможливлюють використання даного товару, а саме: зовнішні дефекти у вигляді корозії металу з якого він виготовлений, наліт іржі на виробі, що не дає можливості використовувати даний прилад за призначенням.

14.06.2014 року позивачем було скеровано заяву - повідомлення на адресу відповідача про розірвання договору поза торгівельним або офісним приміщенням, із вимогою повернути йому кошти , що були сплачені за секстант в розмірі 470,00 грн., а також уточнення адреси на яку слід повернути товар.

Позивачем було оплачено за відправку даних заяв - повідомлень 14,64 грн., що підтверджується фіскальним чеком №517 від 14.06.2014 року та 14,64 грн. , що підтверджується фіскальним чеком № 525 від 14.06.2014 року , а всього разом 29,28 грн.

Крім того, 25.02.2015 року в ході розгляду справи позивачем було подано оголошення про виклик в судове засідання відповідача в газету «Урядовий кур»єр», за який ним було сплачено 420,00 грн.

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з того, що вимоги позивача щодо розірвання договору купівлі-продажу секстанту є підставними та посилався на норми ст. 651,708,709 ЦУ України та норми Закону України «Про захист прав споживачів».

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Встановивши, що позивачем доведена та обставина, що у секстанту виявлено ряд істотних недоліків, що унеможливлюють використання даного товару, а саме: зовнішні дефекти у вигляді корозії металу з якого він виготовлений, наліт іржі на виробі, що не дає можливості використовувати даний прилад за призначенням, суд з врахуванням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору купівлі продажу секстанту укладеного між ним та відповідачем є підставними та підлягають до задоволення з підстав істотного порушення його умов з боку відповідача.

Апелянтом не представлено жодних доказів на спростування цих висновків суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на адресу ОСОБА_6ні позивачем, ні судом не направлялося жодних документів, судова колегія не приймає до уваги, оскільки встановлено, що вона повідомлялась по адресі, яку сама вказала.

Так в листі Іспекції з питань захисту споживачів у Львівській області від 18.07.2014 року вказана її адреса м.Сарни, Рівенської області, вул. Ткача,2/14 (а.с.14)

Ця адреса повідомлена позивачу Іспекцією питань захисту споживачів у Рівенській області від 14.08.2014 року (а.с.15 -16). І при цьому в листі вказано, що ОСОБА_6 відібрано пояснення, в якому вона зазначила, що погоджується прийняти товар. Також вказано, що свою адресу вона повідомила позивачу.

Таким чином саме по адресі, яку вказувала відповідач, були скерована вказана кореспонденція.

Тому враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі продажу та стягнення 522 грн.28 коп. матеріальної шкоди, стягнення судових витрат та судового збору підлягають задоволенню.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду в цій частині рішення, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду в цій частині рішення відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення в цій частині немає.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 500 грн. моральної шкоди, оскільки вважав, що такий розмір моральної шкоди є обґрунтованою компенсацією за душевні страждання, яких зазнав позивач внаслідок незаконних дій відповідача.

Однак колегія суддів з такими висновками суду не погоджується з врахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", пунктом5 якої передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 вказаної постанови надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції до внесення змін Законом від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК .

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В справі, яка є предметом апеляційного розгляду, позивач не посилається на те, що моральна шкода була внаслідок пошкодження його майна або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а тому немає підстав для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 500 грн. моральної шкоди слід скасувати та в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, ст.307 п.2 ч.1, ст. 309 ч.1 п.п.2-4, ст.313, ст.314 ч. 2, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 500 грн. моральної шкоди скасувати та в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.