Справа № 438/979/16-ц
Номер провадження 2/438/466/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ З А О Ч Н Е/

15 листопада 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого-судді: Посисень Л.М.,

при секретарі Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі за відсутності відповідача ОСОБА_1 у порядку заочного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 просить поділити майно, набуте нею, ОСОБА_2, за час шлюбу з ОСОБА_1, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 в її, ОСОБА_2, користь грошової компенсації вартості її 1/2 частки автомобіля НОМЕР_1, що становить 50 000 грн. 00 коп. (п»ятдесят тисяч гривень 00 копійок) та стягнути з ОСОБА_1 в її користь судові витрати.

Справу представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить розглянути у її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, про що представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала у суд письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився.

Позивач ОСОБА_2, в обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб з яким зареєструвала 21 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції.

Однак в даний час вона звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, оскільки з грудня 2015 року вони проживають окремо і жодних подружніх стосунків не підтримують.

У їхньому шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є малолітнім, проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Подружнє життя у неї з відповідачем склалося невдало.

В грудні 2015 року вони припинили будь-які подружні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо.

За час шлюбу, тобто в період спільного подружнього проживання та за спільно зароблені кошти, вони з відповідачем придбали автомобіль, зокрема: автомобіль НОМЕР_1, оформлений на ім'я відповідача у справі ОСОБА_1 і який в даний час перебуває виключно у його користуванні, та який вона оцінює у сумі 100 тисяч гривень.

У відповідності зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За загальним правилом, згідно із ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.

Виходячи з цього, вона запропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, придбане ними за час шлюбу, а саме сплатити їй половину вартості спірного автомобіля, крім того враховуючи те, що з нею проживає та перебуває на її повному утриманні та вихованні малолітній син ОСОБА_4, 19.07.2007р.н. Однак, відповідач від її пропозиції відмовився.

У відповідності до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майне, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст.71 Сімейного кодексу Україна неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за йога згодою.

Згідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відтак загальновідомим є те, що автомобіль є річчю неподільною, бо її не можна поділити без втрати її цільового призначення.

А відповідно, вона, ОСОБА_2, (виходячи з презумпції рівності часток спільного майна подружжя) згідно закону має право на одержання від іншого співвласника - відповідача ОСОБА_1 грошової компенсації вартості своєї частки у спірному автомобілі.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-1109цс15 - під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З урахуванням того, що добровільно дійти згоди з відповідачем щодо поділу спільно нажитого майна подружжя вони не можуть, тому, вона звертається у суд з даним позовом.

З»ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що сторони з 18.09.1997 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 21 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №043538 від 21.09.2016.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії 1-СГ №105687 від 25.07.2007.

За час шлюбу та за спільно зароблені кошти сторонами було придбано майно, а саме: автомобіль НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_1, що підтверджується світлокопією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 31.10.2016.

У відповідності зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.

Частиною 2 ст.71 Сімейного кодексу Україна встановлено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Позивач ОСОБА_2 пропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, придбане ними за час шлюбу, а саме сплатити їй половину вартості спірного автомобіля, який вона оцінює у 100 000 грн. на що відповідач ОСОБА_1 відмовився.

У відповідності до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки, автомобіль НОМЕР_1, набутий сторонами за час шлюбу, - є річчю неподільною, так як його не можна поділити без втрати його цільового призначення, тому позивач ОСОБА_2 має право на одержання від іншого співвласника - відповідача ОСОБА_1 грошової компенсації вартості своєї частки у спірному автомобілі, а саме 50000 грн.

При встановлених в судовому засіданні обставинах позов позивача ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 226 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ч.2 ст. 183, ч.2 ст.364 ЦК України,

суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Поділити майно, набуте ОСОБА_2 за час шлюбу з ОСОБА_1, шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її 1/2 частки автомобіля НОМЕР_1, що становить 50 000 грн. 00 коп. (п»ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориславським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

С У Д Д Я: