Справа № 458/681/15 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/558/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Зверхановської Л.Д.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, схем-абрисів земельних ділянок недійсними та зобовязання на схемі земельних ділянок відобразити власність на будинок, та видати схему ділянок з внесеними змінами щодо житлового будинку - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі, покликається на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що з 07 грудня 2001 року вона успадкувала будинок №13 по вул. Потік в м. Турка та зареєструвала його на праві приватної власності 02 вересня 2002 року у Самбірському МБТІ. Рішенням сесії ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 20 грудня 1995 року їй для обслуговування будинку було передано ділянку площею 0,02 га, на якій стоїть вказаний будинок, що підтверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2015 року. Суміжним землекористувачем є третя особа ОСОБА_6. Вважає, що ОСОБА_2 міська рада Львівської області в схемах-абрисах ділянок ОСОБА_6 від 28.03.2002 року, 19.11.2014 року та 13.02.2015 року неправомірно вказує про відсутність у неї будинку та ділянки, а її будинок та ділянка внесена у плани земельних ділянок ОСОБА_6 Тому, вважає, що дії ОСОБА_2 міської ради суперечать погодженій схемі ділянок від 24.04.2003 року. Просить скасувати рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не зявилися(а.с.115-116). Від позивача та третьої особи ОСОБА_6 поступили заяви про розгляд справи без їх участі.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області - ОСОБА_3 та третьої особи - ОСОБА_4, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Можливий перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ч.2 ст.16 ЦК України. Зокрема абз.1 п.10 ч.2 цієї статті передбачено такий спосіб захисту, як визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно положень ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як визначено ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку № 13 по вул. Потік в м. Турка Львівської області згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.12.2001 року.(а.с.15)

Рішенням сесії ОСОБА_2 міської ради від 20.12.1995 року для обслуговування будинку по вул..Потік,13 позивачці було передано земельну ділянку площею 0,02 га , на якій знаходиться житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2001 року ОСОБА_6 є спадкоємцем житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 682 кв. м. по вул. Потік , 15 м. Турка Львівської області.

Житловий будинок позивачки ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_6 розташовані на одній земельній ділянці площа якої становить 682 кв. м..

Як встановлено судом, на даний час у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з визначенням меж суміжного землекористування.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що схеми-абриси земельних ділянок ОСОБА_6 від 28.03.2002 року, 19.11.2014 року та 13.02.2015року, які видані відповідачем не являються правовстановлюючими документами відповідно до закону, а тому не підлягають визнанню їх як незаконними.

Згідно ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими та не спростовують правильність даних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214 - 215 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_7