Провадження 2-о/756/35/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року заявник звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 1998 року помер рідний брат заявника ОСОБА_6. Після брата смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку в селі Гвоздів Васильківського району Київської області. Заявник є спадкоємицею за законом ІІ черги та прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори заявник не зверталася. Постановою державного нотаріуса від 02 вересня 2015 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини.

За таких обставин, заявник просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Заявник у судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти встановлення даного факту, зазначив, що він є сином померлого, підтвердив, що ОСОБА_1 після смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном.

Від заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 на адресу суду надійшли заяви, за змістом яких останні зазначили, що вони є дітьми померлого ОСОБА_6, та не заперечують проти встановлення факту та задоволення заяви ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 під час допиту у судовому засіданні зазначила, що вона разом із заявником їздила до с. Гвоздів Васильківського району Київської області, де допомагала ОСОБА_1 у виконанні будівельних робіт. Свідок підтвердила, що з 1998 року заявник фактично проживає у селі, доглядає житловий будинок, частина якого належала ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_8, допитана у судовому засіданні, показала, що вона проживає у с. Гвоздів Васильківського району Київської області, особисто знайома з ОСОБА_6, ОСОБА_1 Свідок підтвердила, що після смерті брата ОСОБА_6 ОСОБА_1 продовжила доглядати за городом та житловим будинком.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь під час розгляду справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 травня 1994 року ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 успадкована в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності спадкоємців на частини житлового будинку зареєстровано у Фастівському МБТІ. (а.с. 13-15)

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 лютого 2002 року. (а.с. 9)

За правилами п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

За роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у листі від 16 травня 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

У відповідності до положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_6, що підтверджується посвідками про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с. 10-12)

Після смерті брата протягом шести місяців заявник вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, про що свідчать покази свідків, а також довідка Гвоздівської сільської ради від 27 серпня 2015 року № 651.

02 вересня 2015 року заявник звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02 вересня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропуском строку, встановленого ст. 1262 ЦК України, для прийняття спадщини.

Заяв про прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6

Спадкоємці за законом І та ІІ черг ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 залучені до участі у справі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечували. Відтак, судом встановлено, що встановлення факту прийняття спадщини в порядку окремого провадження не порушує права та інтереси третіх осіб, не пов'язано із подальшим вирішенням спору про право.

Разом з тим, від встановлення даного факту залежить виникнення у заявника ОСОБА_1 права на спадкування щодо майна померлого ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст.3, 4, 208, 212-215, 256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: село Гвоздів Васильківського району Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щодо майна ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко