АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5100/16 Головуючий 1 інст. - Чигрина Л.Г.
Справа № 621/2828/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про виселення
У Х В А Л А

іменем України

09 листопада 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про примусове виселення з житлового будинку,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вислення з житлового будинку АДРЕСА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повінстю і стягнути з відповідача ОСОБА_4 суму коштів, витрачених нею по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, вважає, що суд безпідставно не погодився з її доводами і взяв до уваги лише факт реєстрації відповідача в місті Харкові та довідку про непридатність будинку для проживання у зв'язку з пожежею, хоча ОСОБА_4 та члени її родини на її переконання в дійсності продовжують проживати у спірному домоволодінні, зокрема у гаражі, який є невідємною частиною належного позивачу домоволодіння.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

З матеріалв справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась 27 жовтня 2015 року до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим будинком з надвірними будівлями, належними їй на праві власності, розташованим по АДРЕСА_2 шляхом виселення відповідачки ОСОБА_4 з цього будинку та всіх осіб, мешканців, що проживають там з її дозволу чи згоди або без такого дозволу ( згоди) і вивезти звідти всі належні їм речі.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказувала, що 09.06.2006 року відповідачка ОСОБА_4 за договором позики отримала від неї 5 320 доларів США, які зобов'язалася повернути частинами (з розстроченням) не пізніше 09.05.2007 року. В той же день ними був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В., реєстр № 1076. За умовами договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань відповідачки щодо повернення боргу за договором позики ОСОБА_4 передала їй в іпотеку житловий будинок « А-1» житловою площею 29,6 кв. м., загальною площею 57, 4 кв. м., з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею 0.07 га.

Також ОСОБА_3 вказувала, що 09.06.2006 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В., реєстр № 1079.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконала свої зобов'язання про повернення їй боргу, відповідно до абзацу 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 14 п. 2 п.п. 4 Закону України «Про виконавче провадження», 30.05.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є .В. на договорі позики було вчинено виконавчий напис, реєстр № 1141, згідно якого нотаріус запропонував стягнути з ОСОБА_4 на її ОСОБА_3, користь грошові кошти в сумі 26 866 гр., а також гроші в сумі 26 700 гр., які є штрафом згідно п. 3 вказаного договору позики.

Загалом запропоновано стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на її користь сумуу розмірі 53 566 гр.

30.05.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. було здійснено виконавчий напис на договорі іпотеки, згідно якого приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриценко Є.В. запропонував вилучити в натурі у відповідачки ОСОБА_4 і передати їй, ОСОБА_3, житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, вказаний житловий будинок з надвірними будівлями перейшов у її власність відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. 09.06.2006 року, реєстр № 1079, та ст.ст. 33, 36 Закону України «Про іпотеку», про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. було вчинено відповідний посвідчувальний напис на договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

07.09.2007 року вона, ОСОБА_3, зареєструвала в КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» своє право власності на будинок за реєстраційним № 9674370, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15848161, але відповідач ОСОБА_4 порушила свої зобов'язання зі звільнення майна та продовжує безпідставно користуватися будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою АДРЕСА_2.

Позивач послалась на те, що проживання в належному їй на праві власності будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою АДРЕСА_2 сторонньої особи перешкоджає їй володіти і вільно користуватися цим житлом, що призводить до порушення її права власності згідно до ст. ст. 319, 321, 383 ЦК України.

На підтвердження доводів про порушення прав вланиска ОСОБА_3 вказувала, що 24.12.2009 року на адресу відповідачки ОСОБА_4 було направляла письмову вимогу про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом добровільного виселення, однак ОСОБА_4, отримавши листа, проігнорувала вимогу.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надала копії укладених з відповідачем договорів, витягів про реєстрацію права власності на будинок, який був предметом іпотеки, копії поштової кореспонденції на адресу ОСОБА_4

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_4 підтвердила факт укладення договорів, уточнивши, що в борг від ОСОБА_3 отримала лише 4000 доларів США, а решту суми в текст договору було включено за ініціативою ОСОБА_3 у якості відсотків. Позов про виселення не визнала, пояснивши, що про позбавлення її права на будинок і перехід прав власності на нього за ОСОБА_6 вона не знала, що у 2008 році вона повернула борг ОСОБА_3, але та приховала той факт, що будинок оформила вже на себе і продовжувала вимагати повернення решти грошових коштів. Відповідач стверджувала, що в спірному будинку вона не проживала і не проживає, оскільки з 15.07.1994 року і по теперішній час вона зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Дійсно, до 2008 року у вказаного будинку проживала її мати, однак у 2008 році у зв'язку з погіршенням стану здорповя матері вона забрала її до себе в м.Харків, де проживає з нею та своїми чотирма неповнолітніми дітьми. З 2008 року а ні вона, а ні її рідня в будинку по АДРЕСА_2 не проживають, будинок для проживання не придатний.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та її представником не доведено обставини, на які вона посилається, як на підставу вимог про визнання факту порушення її прав власника та наявності передбачених законом підстав для ухвалення рішення про примусове виселення ОСОБА_4 та всіх інших осбі, що в ньому проживають. Також судом зазначено, що виселення з предмету іпотеки здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду і вважає його ухваленим у відповідності із законом, яким регулюються спірні правовідносини, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні у судвому засіданні.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонкам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом іх переконливості. Позивач та її представники на неодноразові виклики в судове засіжання не зявлялися, в направлених суду заявах просили розглядати справи без їх участі, ухвалити рішення на підставі наданих письмовимх доказів.

Вживши передбачені законом заходи з метою зясування обставин, які мають значення для справи, та надавши доказам оцінку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на лист-вимогу від 24.12.2009 року про виселення та поштове повідомлення про вручення листа, начебто, відповідачу ОСОБА_4 навіть за умови доведення такого факту, не свідчить про те, що ОСОБА_4 проживає у вказаному будинку, що порушує право власності ОСОБА_3 на вказаний будинок АДРЕСА_2, та що маються передбачені законом підстави для застосування такого способу захисту прав власника, який зазначено у позовній заяві (а.с.1-3).

З наданої суду довідки депутата Борівської сільської Ради Кунденко Л.В. та листа Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської області № 02-19/442 від 23.05.2016 року (а.с. 109,110), вбачається, що у спірному домоволодінні АДРЕСА_2, яке з 2007 року на праві приватної власності належить позивачці ОСОБА_3, ніхто не зареєстрований, у тому числі, відповідачка ОСОБА_4, що житловий будинок постраждав від пожежі та має зруйнований дах. (а.с. 109,110)

Згідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС в Харківській області та відповідно до даних паспорта, відповідачка ОСОБА_4 з 19.07.1996 року та по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 22, 100,101).

Ці докази позивачем не спростовані, а у сукупності з доводоами відповідача ОСОБА_4 свідчать про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних аюбол оспорнюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхз вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

Разом з тим, позивачем не доведено, що на протязі девяти років з дня набуття права власності на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 вона не мала можливості володіти, користуватися і розпоряджатися ним у зв'язку з проживанням в ньому ОСОБА_4

Доказування, згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

Н.М. Шаповал