Провадження № 2/752/372/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

16.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила:

- розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06.06.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 630, із поверненням ОСОБА_1 дівочого прізвища;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1019 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, щомісячно, починаючи з 16.12.2015 року до повноліття дитини, тобто до 12.06.2028 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що з 06.06.2008 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що одруження виявилось невдалим, протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю. Останнім часом між сторонами у справі все частіше почали виникати непорозуміння, конфлікти, що призвели до напруження відносин, втрати почуття кохання. Протягом тривалого часу сторони у справі проживають окремо, з моменту окремого проживання батьків малолітній син сторін, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Примирення з відповідачем, як і збереження сім'ї, позивач вважає неможливим. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач добровільно не приймає участі у матеріальних витратах на утримання спільного сина, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід, позивач просить стягнути з останнього на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1019 гривень щомісяця.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Також, визнаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, заперечував щодо розміру та виду їх стягнення. Зазначив, що оскільки має постійне місце роботи та стабільний дохід, вважає, що аліменти повинні стягуватись з нього у частці від доходу, а саме у ? частині від всіх видів його доходу, заробітку.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 630, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3, виданого повторно 10.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_4, виданого 03.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних свідоцтва батьками ОСОБА_3, 2010 року народження, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх сина.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам малолітнього ОСОБА_3, 2010 року народження, враховуючи обставини та відносини, яки склалися між сторонами у справі, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1019 гривень щомісяця, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

У судовому засіданні судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має постійне місце роботи та регулярний стабільний дохід.

Так, наказом № 94/1-к від 22.05.2015 року, виданого директором департаменту з персоналу ТОВ «Фармастор» ОСОБА_7, ОСОБА_2 призначено на посаду адміністратора залу до підрозділу «Аптека Доброго Дня» з 22.05.2015 року. Наведене також стверджується копією трудової книжки ОСОБА_2,. яка містить відповідний запис про прийняття на посаду.

Згідно довідки про доходи відповідача ОСОБА_2, виданої 30.12.2015 року за № 1216, за період з липня по грудень 2015 року сукупній дохід ОСОБА_2 складав 6 623 гривні 12 копійок, сума щомісячного доходу - 1 142 гривні 25 копійок.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з моменту окремого проживання батьків, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина стверджується також і довідкою, виданою 09.12.2015 року за номером 1011 ЖБК «Темп-11», з якої вбачається, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3, 2010 року народження, разом з матір'ю ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 надано суду не було.

Згідно ст. 181 цього Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, посадовий оклад відповідача ОСОБА_2 становить 1 142 гривні 25 копійок на місяць.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За таких обставин, враховуючи те, що батько ОСОБА_2 є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, інших малолітніх осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та зібрані у справі докази свідчать про те, що сума місячного окладу відповідача становить 1 142 гривні 25 копійок на місяць, а тому дохід останнього не є мінливим або нерегулярним.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок, а також на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок за подання заяви про розірвання шлюбу.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 24, 110, 112 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.88, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 06 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 630, - розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти ОСОБА_1 дівоче прізвище.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Ташкент, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м. Андрушівка Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2015 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Ташкент, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Ташкент, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м. Андрушівка Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, сплачену суму судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 487 гривень 20 копійок.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя