АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2404/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про захист прав споживачів, розірвання договору та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про захист прав споживачів, розірвання договору та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що 19 червня 2016 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір на поставку металопластикових конструкцій та додаток № 1 до договору. За даним договором нею було сплачено відповідачу 9000 грн.

Зазначала, що після повторного, детального ознайомлення з умовами договору, не оцінивши свої фінансові можливості, оскільки її єдиним доходом є пенсія, вона вирішила розірвати вищезазначений договір.

20 червня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила розірвати договір, в звязку з тим, що вона відмовляється від їх послуг. Між тим, відповідач відмовився прийняти її заяву.

30 червня 2016 року вона повторно звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору, однак листом від 4 липня 2016 року відповідач їй повідомив, що розірвати договір не має можливості, оскільки замовлення відразу було відправлене до виробництва, її замовлення є індивідуальним та не підлягає обміну.

Вказує, що 20 червня 2016 року вона телефонувала на виробництво до ТОВ «ГЕОИД», де їй повідомили, що замовлення на виготовлення її вікон вони ще не отримували. Виходячи з цього, кошторис її замовлення ще не міг бути складений.

В порушення п. 6 Договору відповідач у 30-ти денний строк не доставив замовлення та не повернув сплачені нею кошти.

Крім того, зазначила, що внаслідок порушення відповідачем договірних зобовязань, їй було спричинено моральної шкоди, яка полягає у порушенні її законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн.

Просила суд розірвати договір на поставку металопластикових конструкцій та додаток № 1 до договору, які були складені 19 червня 2016 року. Стягнути з відповідача в рахунок відшкодування їй матеріальної шкоди сплачені нею кошти в розмірі 9200 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2016 року позов задоволено частково. Розірвано договір на поставку металопластикових конструкцій та додаток № 1 до договору, укладених між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 19 червня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 сплачені нею кошти в розмірі 9000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 до Спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначав, що позивачка як на підставу для розірвання договору посилається на свою фінансову неспроможність, а не на те, що відповідач не виконав умови договору. Відповідач виконав всі умови договору, а позивачка не доплатила повну вартість металопластикових конструкцій до передачі їх у власність.

Також вважає, що позивач передчасно звернулась до суду за захистом свого права, яке не було порушене, зважаючи на строки вказані в договорі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 також подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення в частині стягнення моральної шкоди змінити та стягнути на її користь 5 000 грн. моральної шкоди.

Вказала, що грубе порушення договірних зобовязань зі сторони відповідача, що має місце в даному випадку, тягне за собою не тільки матеріальну, а і моральну шкоду.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 - відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в частині розірвання договору та повернення сплачених позивачем коштів, суд виходив з того, що відповідачем були істотно порушені умови договору, а саме: порушено термін виготовлення та доставки виробів, який обумовлений сторонами в договорі. Також судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в звязку з її недоведеністю.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦПК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 526 ЦПУ України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 615 ЦПК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦПК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, з матеріалів справ вбачається, що 19 червня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір підряду на поставку металопластикових конструкцій, вартість яких становить 14200 грн.

На виконання вказаного договору, ОСОБА_7 зробила попередню оплату в розмірі 5 000 грн., що стверджується квитанцією від 19 червня 2016 року. (а.с. 26).

На другий день 20 червня 2016 року ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_6 із заявою про розірвання укладеного між ними договору та повернення їй авансу в розмірі 5000 грн.

Після чого 21 червня 2016 року ОСОБА_7 оплатила ще 4000 грн. на виконання договору.

30 червня 2016 року ОСОБА_7 повторно звернулась до ОСОБА_6 із заявою про розірвання укладеного між ними договору.

У відповідь на дану заяву ОСОБА_6 вказав про відсутність з його боку порушень договору та що після підписання ОСОБА_7 договору та доповнення до договору №1 її замовлення було відразу направлено на виробництво. Згідно характеристик дане замовлення є індивідуальним, тобто не взаємозамінним. (а.с. 16).

Згідно замовлення від 19 червня 2016 року металопластикові конструкції позивачки були готові 14 липня 2016 року, а 17 липня вони були отримані відповідачем.(а.с. 50-51).

Відповідно до ст. 856 ЦПК України, якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв'язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника.

Залишок щодо повної оплати замовлення ОСОБА_7 у розмірі 5200 грн. не оплачено.

День звернення позивачки до суду із даним позовом є 29 липня 2016 року та тридцятим робочим днем, в який позивач мала можливість отримати вироби.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Будь-які докази того, що ОСОБА_7 зверталась до ОСОБА_6 з претензіями щодо неякісного виконання і останній відмовився усувати зазначені недоліки у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначене, позивач не довела ту обставину, що ОСОБА_6 під час виконання обов'язків за договором порушив його істотні умови, а тому колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для розірвання договору відсутні.

Позовна вимога про стягнення коштів, сплачених ОСОБА_7 за договором підряду, є похідною від вимоги про розірвання договору і в разі відсутності підстав для задоволення останньої вимоги, відсутні підстави для стягнення коштів, внесених позивачем за договором підряду.

Стаття 23 ЦПК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В звязку з відсутністю порушення прав ОСОБА_7 з боку ОСОБА_6 під час здійснення останнім обовязків за договором підряду, твердження апелянта ОСОБА_7 з приводу необхідності стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. є безпідставним.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення в частині розірвання договору на поставку металопластикових конструкцій та додаток №1 до договору від 19 червня 2016 року та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 сплачених нею коштів в розмірі 9 000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди рішення суду є правильним через відсутність порушеного права позивачки за захистом якого було спрямоване звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2016 року у даній справі в частині розірвання договору на поставку металопластикових конструкцій та додаток №1 до договору від 19 червня 2016 року, стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 сплачених нею коштів в розмірі 9 000 грн. та стягнення з ОСОБА_6 до Спеціального фонду державного бюджету України судового збору в розмірі 551 грн.20 коп. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду в даній справі залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :