Номер провадження: 22-ц/785/7200/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Сібової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом (а.с. 1-3).

Зазначав, що відповідач ОСОБА_3, який є власником квартири №47 в будинку №24а по по проспекту Глушко в м.Одесі, неодноразово затоплював квартиру №43 у цьому ж будинку, співвласником якої є він, що підтверджено актами уповноважених представників КП « ЖКС» «Чорноморський» від 11 листопада 2014 року, 13 листопада 2015 року та 11 січня 2016 року, чим йому завдана матеріальна та моральна шкода.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 21792 грн., який встановлений висновком експертного дослідження від 04 березня 2016 року, моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 1551, 20 грн., які складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1000 грн. на підставі ст.ст.23, 1166 ЦК України (а.с.1-3).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та свого ставлення до позовних вимог не висловив.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі (а.с.61).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2016 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с.82).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, призначити екпертизу та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (а.с.85-86).

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 08 листопада 2016 року не зявився, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, що відповідно до правил ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи (а.с.107).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши апелянта в судовому засіданні 18 жовтня 2016 року та представника позивача, перевіривши законність і обгрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.ст.319, 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати своє майно, він несе відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок його неналежного використання.

Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) зобовязані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придаткову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач є співвласником квартири № 43, яка розташована на 2 поверсі 9-ти поверхового будинку (а.с.7).

Власником квартири №47 в цьому ж будинку, що розташована на 3 поверсі над квартирою позивача, є ОСОБА_3 (а.с.27).

9 листопада 2014 року, 13 листопада 2015 року та 05 січня 2016 року сталося залиття квартири позивача з квартири відповідача внаслідок незадовільного стану санітарно-технічних приборів, які вийшли з ладу і вимагають заміни, що підверджено актами уповноважених представників КП « ЖКС» «Чорноморський» від 11 листопада 2014 року, 13 листопада 2015 року, 11 січня 2016 року та висновком будівельно-технічного дослідження експерта ОСОБА_5 від 04 березня 2016 року (а.с.9,10,11,12-16).

Внаслідок залиття квартири позивача вартість відновлювального ремонту квартири становить 21 792 грн. (а.с. 12-16,18-25).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно встановив, що причиною затоплення квартири є винні дії ОСОБА_3 який, як власник квартири, не забезпечив належний стан санітарно-технічних приборів у своїй квартирі.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано послався на наведені вище акти та висновок експерта.

Виходячи з положень ст.ст. 57, 60, 64 ЦПК України,при визначенні причин затоплення квартири позивача, колегія суддів використовує наведені вище акти та висновок як письмовий доказ.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги, що зазначені документи не можуть використовуватися судом як докази у справі.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, оскільки позивач на протязі тривалого часу, в результаті неодноразових затоплень зазнав ряд незручностей та душевні страждання з приводу пошкодження майна.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведені вище обставини, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_2 доведеними.

Сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи та прав сторін, передбачених ч.4 ст.10, ч.1 ст.31 ЦПК України, в судовому засіданні, яке відбулося 18 жовтня 2016 року, апеляційний суд розяснив відповідачу його право надати у наступному судовому засіданні належні докази щодо предмета доказування, просити суд провести експертизу причин залиття квартири позивача у відповідній судово-експертній установі, подати до суду питання, на які потрібна відповідь експерта та брати участь у справі особисто або через представника (а.с.105-106).

Проте, жодних доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_2, на які він послався у позові, та докази, які були ним додані до позовної заяви, відповідачОСОБА_3 так і не надав, заяву про призначення експертизи з дотриманням правил ч.ч.2,3 ст.143 ЦПК України не подав та в судове засідання, призначене на 08 листопада 2016 року, не зявився без поважних причин про що зазначено вище.

Таким чином, судове рішення щодо стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосуванням судом норм матеріального і порушення норм процесуального права при розгляді зазначених вимог безпідставні.

Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд не взяв до уваги, що:

-витрати позивача в розмірі 1000 грн. за отримання висновку, отриманого ним до звернення до суду, у розумінні п.п.4,5 ч.3 ст.79 ЦПК України, не належать до витрат, повязаних з розглядом судової справи;

-ОСОБА_3 як інвалід 2 групи (а.с.87) звільнений від оплат судових витрат, а тому, відповідно до правил ч.2 ст.88 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем 18 березня 2016 року за подачу в суд позовної заяви в розмірі 551,20 грн.(а.с.29), підлягає компенсуванню ОСОБА_2 державою у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у стягненні з відповідача судових витрат.

Керуючись ст. ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 рокув частині стягнення з ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 1551,20 грн. скасувати.

Компенсувати ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду про стягнення матеріальної та моральної шкодизалишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6