Справа № 199/2944/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Завгородній Л.В.

За участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Полтавець Т.О.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до карти володіння денаціалізірованого нерухомого майна від 06.11.1923 та плану земельної ділянки площею 1044 кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Дозволом №170 наданим Інспекцією архітектурно-будівельного контролю від 17.06.1946 надано дозвіл на проведення будівельних робіт по забудові вищезазначеної земельної ділянки відповідно до проекту наданого головним Архітектором м. Дніпропетровська. У тому ж році будівництво було завершено, домоволодіння введено в експлуатацію. Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було вчинено дій щодо реєстрації права власності на вищезазначене домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_8 та донька ОСОБА_1, які фактично прийняли спадщину, однак не оформили своїх спадкових прав.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після її смерті є її донька ОСОБА_1, яка фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

У 2015 році позивачка ОСОБА_1 звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 30 січня 2016 року позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не зареєстровано та не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно.

На підставі зазначеного позивач просить встановити факт прийняття нею спадкового майна, домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 визнати за нею право власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що складається з житлового будинку літера А-1, який має загальну площу 40,3 кв.м., житлову площу 19,8 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Полтавець Т.О. у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради проти позову заперечувала та просила суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до карти володіння денаціалізірованого нерухомого майна від 06.11.1923 та плану земельної ділянки площею 1044 кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Дозволом №170 наданим Інспекцією архітектурно-будівельного контролю від 17.06.1946 надано дозвіл на проведення будівельних робіт по забудові вищезазначеної земельної ділянки відповідно до проекту наданого головним Архітектором м. Дніпропетровська. У тому ж році будівництво було завершено, домоволодіння введено в експлуатацію. Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було вчинено дій щодо реєстрації права власності на вищезазначене домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_8 та донька ОСОБА_1, які фактично прийняли спадщину, однак не оформили своїх спадкових прав.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після її смерті є її донька ОСОБА_1, яка фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрилася до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна після смерті спадкодавців застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином ОСОБА_1 є такою, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 30 січня 2016 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Оскільки позивач використала позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримали відмову, вони вимушені були звернутися до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме слід визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що складається з житлового будинку літера А-1, який має загальну площу 40,3 кв.м., житлову площу 19,8 кв.м.

Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття позивачем спадкового майна, домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача, оскільки позивачем питання про розподіл судових витрат не заявлялося.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що складається з житлового будинку літера А-1, який має загальну площу 40,3 кв.м., житлову площу 19,8 кв.м.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: