Справа № 758/942/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Ткаченко І. І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області, заінтересовані особи: ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_1 щодо обмеження права виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області Венгель звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу, мотивуючи свої вимоги тим, що у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 22967771 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості на загальну суму 9 325 006,08 грн. Впродовж здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку виконавчий документ не виконує та уразі його виїзду за кордон буде неможливим або ускладненим виконати вищевказаний виконавчий документ. Зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вживає заходів примусового виконання судових рішень і зобов'язаний неупереджено, своєчасно, повно вчиняти дії.

У судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З огляду на те, що подання підлягає негайному розгляду, а державний виконавець у судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути дане подання за його відсутності.

Вивчивши матеріали подання і додані до нього документи, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні за таких підстав.

Як встановлено судом, на виконанні у відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-1623/2010 від 30.08.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості на загальну суму 9 325 006,08 грн., за яким постановою від 01.12.2010 р. відкрито виконавче провадження № 22967771.

Боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку виконавчий документ не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України у своїй Постанові Пленуму № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз'яснив, що при розгляді конкретних справ, враховуючи ст. 8 Конституції України, де зазначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, оцінюючи зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції у випадках необхідно застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Тому судове рішення має ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що суперечить Конституції України, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, чи у випадку якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Разом з тим, відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області не надано будь-яких доказів про те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду, а також про те, що боржник постійно виїжджає за кордон.

За відсутності належних даних про хід виконавчого провадження, оскільки до суду надані докази щодо відкриття виконавчого провадження, суду не виявляється можливим визначитись з обґрунтованістю подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак, у його задоволенні потрібно відмовити.

Як вбачається з наданих державним виконавцем матеріалів, виконавчі дії ним вчинялися протягом 2011 р. Документів про те, що з 2012 р. органом ДВС прийняті всі можливі заходи щодо примусового виконання боржником судового рішення, суду не надано.

За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази неможливості виконання судового рішення і необхідності обмеження прав боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33 Конституції України, ст. ст. 11, 27, ЗУ «Про виконавче провадження», положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 377-1, 293 - 294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області, щодо обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду боржника за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова