Справа № 465/99/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5592/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02.10.2007 року у розмірі 209769 грн. та судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова та судових витрат.

11 лютого 2016 року позивач подала письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути із відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 209769,00 грн., що утворилася в ході виконавчого провадження відкритого за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2007 року зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що відповідач належним чином не виконує свого обов"язку та ухиляється від сплати аліментів. Внаслідок невиконання своїх обов"язків, які передбачені виконавчим листом № 2-3186/07 від 02.10.2007 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22750,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, де і перебуває відповідне виконавче провадження.

В межах даного виконавчого провадження, Франківським ВДВС ЛМУЮ 22.01.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 11.12.2015 року оголошено розшук майна боржника, а також направлено в Адміністрацію Державної прикордонної служби України ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським ВДВС ЛМУЮ, пеня за несплату аліментів згідно із методикою її нарахування відповідно до Правового висновку Верховного суду України від 11.09.2013 року по цивільній справі № 6-81цс13 становить 209769,00 грн. Просить уточнені позовні вимоги задоволити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пеню за прострочення аліментів згідно з виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року у розмірі 209769 ( двісті девять тисяч сімсот шістдесят девять) грн. 00 коп.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_3. Вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповно встановленими обставинами справи. Вважає, що розрахунок суми пені не відповідає правилам розрахунку, які роз"яснені в Правових позиціях Верховного Суду України. Окрім цього, вважає, що неустойка, що є санкцією, не може бути більшою від суми заборгованості по несплачених аліментах. В апеляційній скарзі просить змінити рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 липня 2016 року в частині суми неустойки за прострочення аліментів та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав..

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що за рішенням Галицького районного суду м. Львова видано виконавчий лист № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року, за яким ОСОБА_3 зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач належним чином не виконує свого обов»язку та ухиляється від сплати аліментів. Внаслідок невиконання своїх обов"язків, щодо сплати аліментів визначених у виконавчому листі № 2-3186/07 від 02.10.2007 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22750,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, де перебуває відповідне виконавче провадження.

В межах даного виконавчого провадження, Франківським ВДВС ЛМУЮ 22.01.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 11 грудня 2015 року оголошено розшук майна боржника, а також направлено в Адміністрацію Державної прикордонної служби України ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів перед позивачем ОСОБА_5, в зв"язку з чим вимоги останньої щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки за період з 01 лютого 2012 року по 01 жовтня 2015 року в розмірі 209769 грн. є підставними.

Проте, повністю колегія суддів погодитися з таким висновком суду не може, виходячи з наступного.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Із зазначених вище правових норм слідує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем, а не стягувачем чи боржником, про що останні повідомляються. Визначивши розмір, на заборгованість, яка виникла з вини боржника, нараховується пеня.

За змістом ст.196 СК України відповідальність у вигляді пені за виникнення заборгованості настає у разі винних дій боржника, відтак для застосування такого виду відповідальності необхідно встановити факт наявності у виникненні заборгованості вини особи, яка за рішенням суду зобов'язана сплачувати аліменти.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому,сума заборгованості за аліменти за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена Правова позиція висловлена Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за № 6-94цс15.

Оскільки рішення суду, яким стягнуто аліменти, ухвалено 02 жовтня 2007 року, саме з цього дня у ОСОБА_5 виникає право на пеню за прострочення аліментів згідно з виконавчим листом №2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року.

Як вбачається з розрахунків заборгованості по аліментах /а.с. 59,77, 78/ ОСОБА_3 сплачував аліменти в наступних місцях відповідного року:

в 2007 році грудень;

в 2008 році березень;

в 2012 році жовтень, грудень;

в 2013 році березень, серпень, листопад, грудень;

в 2014 році січень, березень, травень, липень, серпень, жовтень

в 2015 році липень, жовтень.

В інші місяці років та роки в період з жовтня 2007 року по листопад 2015 року ОСОБА_3 аліментів не сплачував.

За таких обставин, з врахуванням Правової позиції, що висловлена Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за № 6-94цс15, з ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня за прострочення аліментів згідно з виконавчим листом №2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року у розмірі 8707,5 грн. виходячи з наступного розрахунку.

142015
1 108,5108,5108,5108,5108,5108,5ХХХ108,5
2 101,,5989898
3 ХХХ108,5108,5108,5108,5ХХХХХХ108,5
4 5105
5 108,5108,5108,5108,5108,5108,5ХХХ108,5
6 5ХХХ
7 108,5108,5108,5108,5108,5108,5ХХХ108,5
8 108,5108,5108,5108,5108,5ХХХХХХ108,5
9 58,5108,5108,5108,5ХХХ108,5ХХХХХХ
ХХХ105105
12ХХХ108,5108,5108,5108,5ХХХХХХ108,5

ХХХ місяць в який ОСОБА_3 сплачувались аліменти

формула для розрахунку пені - (щомісячна сума аліментів) х 1% х (кількість днів місяця).

Таким чином, рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 липня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Оскільки частка судових витрат понесених відповідачем є більшою ніж судові витрати понесені позивачем пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає сплаті частина судового збору в розмірі 2587,82 грн.

Керуючись ст.ст.88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) пеню за прострочення аліментів згідно з виконавчим листом №2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року у розмірі 8707,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2587,82 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2