Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2016 Справа №607/10814/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштівза договором позики. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 13.07.2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, за умовами якого вона позичила відповідачу 12500 доларів США. Договором не було встановлено точного строку повернення коштів, оскільки вона з відповідачем перебували в дружніх відносинах. 11.08.2016 року вона надіслала на адресу відповідача рекомендованим листом із повідомленням письмову вимогу про повернення грошових коштів протягом тридцяти днів з дня отримання такої вимоги. Однак, відповідач по даний час грошей не повернула та ухиляється від виконання зобов'язання по поверненню боргу. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 12500 доларів США, що станом на 26.09.2016 року еквівалентно 324625грн. та 2001 грн. відсотків за період з 11.09.2016 по 26.09.2016 року, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала та суду пояснила, що її довіритель ОСОБА_2 з позивачем договору позики не укладала, а між останніми укладено договір зберігання коштів, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до розписки, написаної 13.07.2016 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 12500 доларів США., які зобов'язувалася повернути повністю по мірі можливості частинами чи однією сумою. Згідно ст. 1046 ч.1 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.Договір позики є укладений з моменту передачі грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що між сторонами був укладений договір зберігання коштів, оскільки зміст розписки написаної 13.07.2016 року ОСОБА_2 свідчить про отримання останньою коштів у позику.

Таким чином між сторонами 13.07.2016 року укладено договір позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

11.08.2016 року позивачем ОСОБА_1 направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення коштів в сумі 12500 доларів США., яка отримана відповідачем 29.08.2016 року, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами відповідач ОСОБА_2 станом на день розгляду справи не повернула позивачу ОСОБА_1 кошти в сумі 12500 доларів США отримані згідно розписки від 13.07.2016 року.

Таким чином, відповідач не виконала зобов'язання у строк, передбачений договором та чинним законодавством всупереч ст.ст. 530, 1049 Цивільного кодексу України, та прострочила виконання зобов'язання перед кредитором.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою, другою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 26.09.2016 року за офіційним курсом НБУ української гривні до долара США, 12500 доларів США становить 324625 гривень.

Поданий позивачем розрахунок відсотків за договором позики в сумі 2001 грн. за період з 11.09.2016р. по 26.09.2016 р.перевірений судом та виходячи з суми боргу (324625 грн.) не перевищує встановленої облікової ставки НБУ за зазначений період. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 боргу згідно договору позики від 13.07.2016 року на загальну суму 326626 грн., з яких 324625 грн. - основна сума позики, 2001 грн. - відсотки за договором позики за період з 11.09.2016р. по 26.09.2016р. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3266,26 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 215, 221, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 324625 грн. за договором позики, 2001 грн. відсотків за договором позики та 3266 грн. 26 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяР. М. Грицак