Категорія 30 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Зайцев А.Ю.,Рибчинський В.П.

при секретарі: Топольська В.О.

з участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ТОВ «Житлово-Експуатаційне Об»єднання» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Житлово-Експуатаційне Об»єднання» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ТОВ «ЖЕО» про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю відповідача по невиконанню обов»язків по ремонту внутрішньобудинкових мереж і не вжиття заходів щодо ліквідації аварії, що була виявлена позивачкою 24.09.2014 року у коморі своєї квартири ( протікання води).

Рішенням суду від 26.09.2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ЖЕО» на користь позивачки збитки в розмірі 8 997грн та витрати по проведенню експертизи в розмірі 3 840 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неповноту з»ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія , заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2016 року на думку колегії суддів є неповне з»ясування районним судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не було доведено той факт, що збитки, які були заподіянні позивачу в результаті протікання у квартирі АДРЕСА_1 сталися не з вини ТОВ « Житлово-Експуатаційне Об»єднання», тому у відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03.12.2014 року № 6-183 цс14 вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. У задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд відмовив з тих підстав, що причинного зв»язку моральної шкоди позивачки у розмірі 10 000 грн. з затопленням її квартири не вбачається.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Позов позивачем подано з підстав визначених ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України.

Згідно ст.22 ЦК України , особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України , майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вірно зазначив суд, у даному спорі виникають правила про деліктну відповідальність за завдання шкоди майну.

Для всіх випадків відшкодування шкоди( якщо інше не передбачено законом), законодавець визначає обов»язкову наявність чотирьох підстав, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Отже, перед тим, як відповідач має довести свою безвинність у заподіянні шкоди, саме на позивача покладається обов»язок першочергово довести наявність шкоди, її розмір, протиправну поведінку заподіювача шкоди та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Факт наявності шкоди та її розмір, суд першої інстанції вірно встановив на підставі наданих позивачкою доказів, а саме акту ТОВ «ЖЕО» від 08.10.2014 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання ( або холодного водопостачання) , пояснень сторін та висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2016 року № 212/213/16-21, однак стягуючи на користь позивачки шкоду у розмірі 8 997 грн, суд першої інстанції не звернув уваги, що вартість ремонтно-будівельних робіт включає вже вартість матеріальної шкоди, тим самим стягнув шкоду у подвійному розмірі.

Факт протиправної поведінки відповідача та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди позивачем доведено не було.

У судовому засіданні позивач пояснила, що з розповідей сусідів поверхом вище, у квартирі яких також були виявлені протікання, їй стало відомо, що плями на стелі стали наслідком аварії, що сталась у інших сусідів, які мешкають у квартирі АДРЕСА_2, однак ті у свою квартиру її не впустили і жодних доказів їх вини у неї немає, а тому позов було пред»явлено до ТОВ «ЖЕО», які зобов»язані крім того, що утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, також і встановлювати дійсну причину подібних аварій, чого ними зроблено не було.

Даним обставинам суд першої інстанції оцінки не надав.

Доказів того, що протікання у квартирі позивачки сталось унаслідок неналежного контролю за технічним станом чи пошкодження внутрішньобудинкових мереж, позивачем суду не надано.

Причинного зв»язку між заподіяною позивачці шкодою та не зазначенням відповідачем у акті від 08.10.2014 року причини аварії позивачем також не доведено.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав їх недоведеності.

Оскільки позивачем не доведено факт заподіяння їй ТОВ « ЖЕО» матеріальної шкоди, а тому і підстав для стягнення моральної шкоди з підстав визначених положеннями ст. 1167 ЦК України немає.

Рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, оскільки постановлене на підставі неповно з'ясованих обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст.ст.22, 1166,1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Житлово-Експуатаційне Об»єднання» задовольнити.

Скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2016 року.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Житлово-Експуатаційне Об»єднання» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: А.Ю. Зайцев

В.П. Рибчинський

/підписи/

Згідно з оригіналом: