Єдиний унікальний номер 243/108/16-ц
Номер провадження 2/243/446/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретарі - Врублевській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слов'янської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2016 року позивачі звернулися до суду з дійсним позовом до Слов'янської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла їх мати, ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/5 частка квартири АДРЕСА_1. Позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину після померлої та зареєстрували своє право власності. Батько позивачів і чоловік померлої, ОСОБА_4, прийнявши спадщину після смерті своєї дружини, свідоцтво про право на спадщину не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 помер. У склад спадкового майна після його смерті увійшли 4/15 частки квартири АДРЕСА_1, з яких 1/5 частка належить особисто йому, а 1/15 частку він прийняв після смерті своєї дружини, але не оформив своїх спадкових прав. Інших спадкоємців, окрім позивачів, після померлих немає. Постановою нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 4/15 частки спірної квартири у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на зазначену частку квартири за ОСОБА_4

Зазначають, що написання їх прізвищ та прізвищ їх батьків російською мовою повністю співпадає - «ОСОБА_4, ОСОБА_2». Проте, при перекладі українською мовою прізвище батька було зазначене як «ОСОБА_4», в той час як прізвища інших членів родини зазначені як «ОСОБА_3, ОСОБА_2». У свідоцтві про смерть батька позивачів його прізвище зазначено як «ОСОБА_4». В зв'язку з викладеним позивачі доповнили вимоги та просили встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий ОСОБА_4 є їх рідним батьком, визнати за кожним з них право власності на 2/15 частки квартири за адресою АДРЕСА_2, яка залишилася після смерті ОСОБА_4

Позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та їх представники ОСОБА_5 ОСОБА_6, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити.

Представник відповідача, Слов'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив винести на розсуд суду.

Суд, розглянувши надані позивачами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо.

Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачам для оформлення спадщини на квартиру.

Зазначені факти знайшли своє підтвердження записами у наданих документах.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В свідоцтві про смерть спадкодавця, його прізвище записано українською мовою як «ОСОБА_4».

В свідоцтві про народження позивачів їх прізвища російською мовою зазначені як «ОСОБА_1» та «ОСОБА_2», крім того там же в графі «батько» мовою оригіналу записано «ОСОБА_4», а в графі «мати» мовою оригіналу записано «ОСОБА_3».

Причиною розбіжностей в прізвищі батька позивачів та прізвищах самих позивачів є та обставина, що при видачі свідоцтва про смерть помилково було російське прізвище «ОСОБА_1» перекладено українською мовою як «ОСОБА_4» в той час як прізвище позивачів при видачі паспортів було перекладено як «ОСОБА_1» та «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.04.1999 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної власності ОСОБА_4 та членам його родини ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_6 Прізвище спадкодавця по справі записане російською мовою як «ОСОБА_4».

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2016 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно довідки ТОВ «Цидило і К» від 08.01.2014 року в квартирі АДРЕСА_3 прописані та проживають ОСОБА_4, прізвище якого записане російською мовою як «ОСОБА_4», його син ОСОБА_1, прізвище якого записане російською мовою як «ОСОБА_1», дочка, ОСОБА_2, прізвище якої записане російською мовою як «ОСОБА_2», та онук, ОСОБА_8

Таким чином, дослідивши надані суду документи суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця та позивачів обумовлено технічною помилкою при перекладі прізвища з російської на українську мову та вважає доведеним факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачами, як між батьком та дітьми.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_3, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області в книзі реєстрації актів про смерть 05.11.1999 року зроблено запис за №1665 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3.

Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла 1/5 частка чотирикімнатної квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 були її діти, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та чоловік, ОСОБА_4 У зазначений строк спадкоємці звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/15 частку спадкового майна 31.03.2009 року. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/15 частку спадкового майна 31.01.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Спадкоємцями за законом після ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 та донька, ОСОБА_2

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 увійшли 4/15 частки квартири АДРЕСА_3, з яких 1/5 частка належить особисто померлому, а 1/15 частку він прийняв після померлої дружини ОСОБА_3

Проте належним чином своє право власності на 1/15 частку квартири ОСОБА_4 не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2016 року, з якої вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 належить ОСОБА_6 на 1/5 частку на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року; ОСОБА_7 на 1/5 частку на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року; ОСОБА_4 на 1/5 частку на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року; ОСОБА_1 на 4/15 частки на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року та свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2009 року; ОСОБА_3 на 2/15 частки на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1999 року.

Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини статтею 1270 Цивільного кодексу України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У зазначений строк спадкоємці за законом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

10.11.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частку квартири.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/15 частки квартири за адресою АДРЕСА_2, оскільки на підтвердження права власності на нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_4 позивачі не надали відповідні правовстановлюючі документи.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

У цей час оформити право власності відповідно до вимог діючого законодавства на ОСОБА_4 неможливо у зв'язку з його смертю.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 1/15 частку квартири АДРЕСА_5, належної померлому, що дало б можливість позивачам отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачі обґрунтовано звернулися з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ними права власності на 2/15 частки вищевказаної квартири за кожним в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька, ОСОБА_4 і фактично набули у власність в порядку спадкування за законом після його смерті 2/15 частки квартири АДРЕСА_5 кожен, належної йому на праві власності, яке не було належним чином зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, іншим шляхом, ніж в судовому порядку, поновити та реалізувати свої спадкові права позивачі не мають можливості, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слов'янської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, є рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, є рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем м. Словянська Донецької області, ІПН: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року, на 2/15 частки чотирикімнатної квартири загальною площею 65,8 кв.м, житловою площею 47,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Бутурліновка Воронезької області, ІПН: НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року, на 2/15 частки чотирикімнатної квартири загальною площею 65,8 кв.м, житловою площею 47,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Л.О. Носовська