Справа № 367/4172/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/5532/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 16.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Журби С.О.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 травня 2016 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, посвідченого 25.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про що внесено запис в реєстр під № 1345. На даний момент у боржника ОСОБА_2 у приватній власності знаходиться нерухоме майно: квартира № 49, розташована по вул. Сковороди Григорія, 7 у місті Ірпінь Київської області, а також транспортний засіб ВАЗ 2106, кузов ХТА210600А1028063; транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 112 CD, кузов №VSA7541, обєм двигуна 2151 куб.см.; транспортний засіб Nissan X-Trail, кузов №JN1ТВNТ31U0010941, обєм двигуна 1997 куб.см. З огляду на те, що боржник ОСОБА_2 заборгувала позивачці гроші у сумі 1 508 010,17 гривень, що є значною, зустрічей з позивачем уникає, на телефонні дзвінки не відповідає, вона має всі підстави вважати та побоюватись, що відповідачка ОСОБА_2 з метою неповернення боргу може розпорядитися даною квартирою та транспортними засобами, відчужити їх на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду стягнення з відповідача боргу у сумі 1 508 010,17 гривень.

В звязку із викладеними обставинами заявниця просить накласти арешт на квартиру № 49, яка знаходиться по вул. Сковороди Григорія, 7, що у місті Ірпінь Київської області; державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 05.08.2013 року, номер запису про право власності: 2009609, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 09; транспортний засіб ВАЗ 2106, кузов ХТА210600А1028063; транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 112 CD, кузов №VSA7541, обєм двигуна 2151 куб.см.; транспортний засіб Nissan X-Trail, кузов №JN1ТВNТ31U0010941, обєм двигуна 1997 куб.см.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 травня 2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2.

В інший частині заяви залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, де просила скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права при її постановленні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як встановлено судом першої інстанції, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3 18 травня 2016 року звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із названим позовом, де просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в сумі 1 508 010,17 гривень.

Одночасно із зазначеними вимогами позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, де просила накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2.

Таким чином, постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, повністю дотримався вимог ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову.

При цьому, місцевий суд, із врахуванням доказів по справі, наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідності виду забезпечення позову поданим позовним вимогам, правильно прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 4, 151-154 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції і спростовуються наявними у справі доказами..

За таких обставин, постановлена ухвала не підлягає скасуванню згідно положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, та вона постановлена з додержанням вимог закону.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про відсутність обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову, позбавлення права користування майном, на переконання апеляційного суду, в силу викладеного не спростовують висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: