Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу №201/16167/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30 вересня 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів (а. с. 4-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є студентом Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_3 з 01 вересня 2014 року. Батько позивача мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 20 років 3 місяці, в звязку з чим ОСОБА_1 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Проте з вересня 2014 року по жовтень 2015 року позивач отримував мінімальну академічну стипендію, а саме: було не донараховано та не виплачено грошові кошти в сумі 6 356,29 грн. Тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму грошових коштів; зобовязати відповідача виплачувати позивачу з 11 вересня 2015 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення позивачем навчання.

У судовому засіданні позивач заявлені ним в позові вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову (а. с. 44-47), відповідно до яких Дніпропетровський національний університет імені ОСОБА_3 заперечує проти позову, посилаючись на те, що фінансування університету здійснюється на нормативній основі за рахунок державного бюджету та на сьогоднішній день відсутній будь-який інший механізм призначення, нарахування і виплати стипендій студентам, що є дітьми шахтарів, окрім Постанови Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, якою затверджений порядок нарахування і виплати стипендій студентам, та в якій про таку категорію студентів як «батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років» не зазначено.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участі у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 року є студентом Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_3 та був зарахований згідно з наказом № 1538-с від 11 серпня 2014 року та відповідно до наданих пільгових документів як дитина, батько якої має стаж підземної роботи не менше як п'ятнадцять років, відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а. с. 8, 12)

Судом також встановлено, що позивач отримував мінімальну академічну стипендію.

Статутом ДВНЗ «Дніпропетровський національний університет імені ОСОБА_3» визначено, що університет є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обовязки, бути позивачем і відповідачем у суді. Університет є бюджетною та неприбутковою організацією. Університет здійснює свою навчальну, наукову, господарську, міжнародну та іншу діяльність відповідно до законодавства України у межах прав, передбачених законами України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність» на іншими законами, нормативними документами Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-V1 (ст. 5 в редакції Закону України від 05 грудня 2012 року), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на зробленому хибному висновку.

Заперечення представника відповідача щодо відмови в задоволені позову з тих підстав, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 стипендія студентам батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років не визначена, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача виплачувати позивачу з 11 вересня 2015 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення позивачем навчання, в цій частині суд вважає можливим відмовити у задоволенні, оскільки ця вимога є передчасною, оскільки на момент звернення до суду відповідно до ст. 3 ЦПК України позивач не надав доказів щодо порушення своїх прав, свобод чи інтересів відповідачем.

За викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2014 по жовтень 2015 року включно в розмірі 6 356 (шість тисяч триста пятдесят шість) гривень 29 копійок.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 498 (чотириста девяносто вісім) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя: Г.В. Черновськой