АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2738/16 Головуючий 1 інстанції Дегтярчук М.О.
Справа № 629/2037/13-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.,

Суддів - Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

При секретарі - Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У 2013 році позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,третьої особи: ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення, посилаючись на те, що 03.04.2008 року між ОСОБА_3 ( третя особа) та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір № HАС0GI, відповідно до умов якого позивач надав третій особі кредит в розмірі 303000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення 03.12.2016 року. Згідно заяви ОСОБА_3 від 24.09.2008 року даний кредитний договір переведено з національної валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 60402,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору Третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до заборгованості, яка станом на 17.04.2013 року складає 80615,06 (Долар США), яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 49621,30 (Долар США); заборгованість по процентам за користування кредитом - 14341,59 (Долар США); заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2537,73 (Долар США); пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10245,83 (Долар США), а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 31,29 (Долар США); штраф (процентна складова) - 3837,32 (Долар США). В забезпечення зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і Відповідач 03.04.2008 року уклали договір іпотеки № HАС0GI. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 317,10 кв.м, житловою площею 142,10 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 404000 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки.

В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HАС0GI від 03.04.2008 року звернути стягнення на будинок загальною площею 317,10 кв.м, житловою площею 142,10 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HАС0GI від 03.04.2008 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити Відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку; стягнути з Відповідача судові витрати в розмірі 3670,40 грн.

19.09.2013 року представник позивача через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву, в якій змінив статус ОСОБА_3 з третьої особи на відповідача, та прохає в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HАС0GI від 03.04.2008 року, в розмірі 80615,06 (Долар США), що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.04.2013 року складає 644114,34 грн: звернути стягнення на будинок загальною площею 317,10 кв.м, житловою площею 142,10 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HАС0GI від 03.04.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити Відповідачів, які проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям ОСОБА_3. з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку; стягнути з відповідачів судові витрати.

15.07.2013 року відповідач - позивач ОСОБА_1 надала зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним вказаного іпотечного договору, посилаючись на те, що 05 травня 2006 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей. Після укладання шлюбу її сім'я мешкала у будинку, подарованому їй відповідно до договору дарування від 02 жовтня 1997 року, який є предметом спору за даним провадженням. Коли вони з чоловіком вселились у будинок він був без зручностей, без внутрішнього оздоблення, фактично не придатний до проживання. За рахунок їхніх спільних коштів вони утримували будинок, робили у ньому капітальний ремонт, покращували його технічний стан.

У квітні 2008 року її мати ОСОБА_3, уклала із ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір про іпотечний кредит № HАС0GI. Предметом договору було надання їй грошових коштів у сумі 303000 грн. із сплатою за користування кредитом у розмірі 15% річних, зі строком погашення кредиту не пізніше 03 грудня 2016 року. На прохання матері в забезпечення виконання умов договору про іпотечний кредит ЗАТ КБ «ПриватБанк» уклав з нею іпотечний договір №HАС0GI від 03 квітня 2008 року. Відповідно до умов якого вона передала в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 317,1 кв.м. житловою площею 142,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений будинок належить їй на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області 17 серпня 2005 року, реєстраційний номер 11762626 від 18 серпня 2005 року. Також, в забезпечення виконання умов договору про іпотечний кредит вона надала земельну ділянку, площею 0,0298 га,яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказані договори іпотеки були укладені без згоди її чоловіка, чим було порушено ч.1 ст.203 ЦК України та ч.3 ст.65 СК України. На підставі вищевикладеного вона просила суд, визнати недійсним іпотечний договір HАС0GI, укладений 03 квітня 2008 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк»; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень запис про обтяження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0298 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

02.08.2013 року третя особа ОСОБА_4 звернувся із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсним іпотечний договір HАС0GI, укладений 03 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень запис про обтяження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0298 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, посилаючись на аналогічні обставини, викладені в зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору.

15.06.2015 року в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надав уточнений позов, в якому змінив підстави позову, і зазначив, що 02 жовтня 1997 року ОСОБА_6 був подарований ОСОБА_1 житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п.1 іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», обсяг будівельних робіт було виконано на 54 проценти. Згідно п.3 договору його інвентаризаційна вартість становила 20882,00грн. Згідно акта державної технічної комісії про прийняття закінченого об'єкта будівництва до експлуатації від 20 жовтня 2004 року подарований ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 201,10 кв.м було введено в експлуатацію. 17 серпня 2005 року згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно двоповерховий житловий будинок, житловою площею 142,1 м.кв разом з господарськими будівлями і спорудами було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

05 червня 2006 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_7 Після укладання шлюбу подружжю було присвоєно прізвище ОСОБА_4. Вони мешкали в будинку, подарованому ОСОБА_1 згідно договору дарування від 02 жовтня 1997 року. Будинок спочатку був без зручностей, без внутрішнього оздоблення, фактично не придатний для проживання. З метою покращення житлових умов своєї сім'ї ОСОБА_4 07 червня 2006 року отримав від свого батька ОСОБА_8 безпроцентну позику в розмірі 15000,00грн з кінцевою датою повернення 07 червня 2015 року на поліпшення будинку ОСОБА_1 24 жовтня 2006 року у подружжя народився син - ОСОБА_9 Тому, коли ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, ОСОБА_4 займався підприємницькою діяльністю, з 01 липня 2006 року по 04 січня 2011 року обіймав посаду виконавчого директора ПП фірми «Лотос», і за рахунок його заробітку та коштів, що отримувала ОСОБА_1 ними було здійснено суттєві поліпшення подарованого житлового будинку. Хоча даний будинок і не є їхньою спільною сумісною власністю, однак дана обставина не позбавляє ОСОБА_4 права власності на невід'ємні поліпшення житлового будинку, які були здійснені ним особисто і за його рахунок в період з 05 червня 2006 року до цього часу. 03 квітня 2008 року мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 уклала договір про іпотечний кредит №НАС0GІ з ЗАТ КБ «ПриватБанк». Предметом договору було надання їй грошових коштів у сумі 303000 грн. із сплатою за користування кредитом у розмірі 15%річних, зі строком погашення кредиту не пізніше 02 грудня 2016року. В забезпечення виконання умов договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 іпотечний договір №НАС0GІ від 03 квітня 2008 року. Враховуючи суттєвий внесок ОСОБА_4 в ремонт подарованого його дружині житлового будинку, укладений сторонами 03 квітня 2008 року іпотечний договір призводив до розпорядження його рухомим майном без його згоди і відома, а також створював загрозу позбавлення його права власності на здійснені ним особисто або за його рахунок невід'ємні поліпшення. Представник третьої особи - позивача в уточненому позові зазначив, що при укладанні іпотечного договору між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» були порушені вимоги ч.1 ст. 203 ЦК України та ч.3 ст.65 СК України, а саме: не було отримано письмової згоди на укладання зазначеного договору від її чоловіка ОСОБА_4 Крім того, в зв'язку з відсутністю підписання між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 валюти кредитування 24 вересня 2008 року відповідальність ОСОБА_1 за іпотечним договором не може перевищувати 303 000грн. Враховуючи часткове погашення боргу ОСОБА_3 в розмірі близько 300000 грн. звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення мешканців з житлового будинку є незаконним. В зв'язку з вищевикладеним представник третьої особи-позивача звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просив визнати недійсним іпотечний договір №НАС0GІ від 03 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень запис про обтяження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0298 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

15.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічною позовною заявою про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою. Вона посилалася на те, що між позичальником та банком було укладено додаткову угоду, відповідно до якої первинне зобов'язання (у гривні) було припинено належним виконанням - повним погашенням кредиту. Між сторонами виникло нове зобов'язання (валютне), на забезпечення якого, іпокодавець згоду не давала, іпотека є припиненою. В зв'язку з чим ОСОБА_1 прохає визнати іпотеку, припиненою з моменту укладання додаткової угоди до кредитного договору, яким встановлено основне зобов'язання; в задоволенні первинних позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уточнені позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, уточненого позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»,третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою -відмовити.

Відповідач-третя особа ОСОБА_12 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнали, та заперечували проти їх задоволення. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та уточнений позов ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору та зустрічний позов ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнали, та заперечували проти їх задоволення. На задоволенні зустрічних позовних вимог та на задоволенні уточненого позову ОСОБА_4 наполягали в повному обсязі.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_13 у судовому засіданні на задоволенні позову та зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору та про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою наполягали та прохали їх задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року Уточнені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення - задоволені частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HАС0GI від 03.04.2008 року, в розмірі 80615,06 доларів США , що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.04.2013 року складає 644114,34 гривень: звернуто стягнення на будинок, загальною площею 317,10кв.м., житловою площею 142,10кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HАС0GI від 03.04.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (49094,м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50,) з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_3, та ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір сплачений при зверненні до суду з позовною заявою в сумі по 1835,20 гривень з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено.

В задоволені позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким у задоволенні первинного позову банку відмовити, зустрічний позову про захист прав споживачів та визнання іпотеки припиненою задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при ухваленні рішення порушено вимоги матеріального та процесуального права, не дана належна оцінка усім доказам, які надавалися апелянтом в ході судового розгляду, що призвело до ухвалення незаконного рішення судом.

Апелянт зазначає, що судом не встановлена та не зазначена початкова вартість предмету іпотеки.

Рішення суду не відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку», а саме ст. 38, 39 цього Закону.

Апелянт також вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, договір іпотеки припинився, оскільки зобов'язання за первісним кредитним договором який був у національній валюті були виконані, а зобов'язання за кредитним договором укладеним у іноземній валюті іпотекою будинку та земельної ділянки не забезпечувалися.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду не оскаржив, з частковим задоволенням позовних вимог погодився.

Заслухавши доповідача, з'явившихся сторін, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати;

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит №НАС0GІ, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_14 кредит у розмірі 303000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму заборгованості з кредитом з кінцевим терміном повернення 03.12.2016 року (т.1а.с.19-24).

Встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 (ОСОБА_1) 03.04.2008 року уклали договір іпотеки №НАС0GІ. Відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 317,10 м.кв., житловою площею 142,10 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1. встановлено, що предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області, 17 серпня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.08.2005 року, номер запису 19542, в книзі 75, реєстраційний номер 11762626. Сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки визначена 404000,00грн.(т.1а.с.25,86,87).

У відповідності до ст.6 Закону України «Про іпотеку», за цим договором іпотека, поширюється на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, який виданого Лозівським міським відділом земельних ресурсів 01.08.2005 року для ведення особистого селянського господарства.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» і на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

24.09.2008 року ОСОБА_3 звернулася до Банку з заявою, в якій просила змінити валюту погашення кредиту (т.1 а.с.38). Так, на підставі зазначеної заяви між Банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит від 03.04.2008 року. Відповідно до умов додаткової угоди Банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_3 на строк з 24.09.2008 року по 03.12.2016 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 60402,17 доларів США на наступні цілі: покращення житлових умов, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місять на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Так, станом на 24.09.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит складає 300802, 82 грн, що еквівалентно 60402,17 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору погашення заборгованості здійснюється відповідно до Графіка погашення кредиту (а.с.т.1 а.с.31-32). Крім того, в результаті розгляду заяви про зміну валюти кредиту за договором про іпотечний кредит відбулася заміна транзитного рахунку з НОМЕР_4 на НОМЕР_5, про що ОСОБА_3 була повідомлена листом від 20.06.2011 року.

Згідно приписів ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_3 зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила умови договору і це призвело до виникнення у неї заборгованості, яка станом на 17.04.2013 року становила 80615,06 доларів США. Заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом - 49621.30(Долар США); заборгованість по процентам за користування кредитом - 14341,59 (Долар США); заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2537.73 (Долар США); пеня за своєчасність виконання зобов'язань за договором - 10245.83 (Долар США), а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) 31.29 (Долар США); штраф(процентна складова) 3837.32 (Долар США), що підтверджується розрахунком заборгованості (т.1 а.с.10-13).

Відповідно до вимог законодавства позивачем було направлено ОСОБА_3 письмову вимогу про виконання зобов'язання. ЇЇ попереджено, що у разі невиконання або неналежно виконання боржником основного зобов'язання іпокодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з подальшим виселенням всіх мешканців житлового будинку (т.1а. с.15). Вимоги позивача не були виконані і банк звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимоги зазначеного закону позивач виконав.

Відповідно до ч.1ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя за основним зобов'язанням шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві здійснюється за рішенням суду або на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначений на час виконання цих вимог, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки: витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно роз'яснень викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

В повній мірі зазначеним роз'ясненням рішення суду не відповідає. Судом першої інстанції не зазначена початкова вартість предмету іпотеки на час ухвалення рішення.

Згідно Звіту з експертної грошової оцінки іпотечного майна, за адресою АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 його вартість складає 1478789,00 грн. Представник відповідача, заперечуючи проти цього звіту інших доказів про його вартість не надав і у судовому засіданні заявив, що не вважає це необхідним, оскільки взагалі не згоден з правом банку про звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам позивачів за зустрічним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний будинок та земельна ділянка, що є предметом іпотеки належить ОСОБА_1

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України майно набуте дружиною до шлюбу є її особистою приватною власністю.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить двоповерховий житловий будинок, площею 142,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Лозівської міської ради 17.08.2005 року та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірного майна (предмету іпотеки) ОСОБА_1 стала задовго до укладення договору іпотеки. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено 05.06.2006 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не надано належних доказів на підтвердження того, що спірне майно є сумісною власністю подружжя. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що предмет іпотеки був створений до шлюбу цих осіб і набутий відповідачем на підставі договору дарування (т.1 а.с.117).

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_1 не довели, що є підстави для визнання іпотечного договору недійсним.

Не доведено позивачами за зустрічним позовом і того, що є підстави визнати договір іпотеки припиненим. Встановлено, що ОСОБА_3 24.09.2008 року уклала кредитний договір № HАС0GI, відповідно до умов якого позивач надав цій особі кредит в розмірі 303000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення 03.12.2016 року. Згідно заяви ОСОБА_3 від 24.09.2008 року даний кредитний договір переведено з національної валюти гривня в валюту долар США.

Доводи відповідачів та позивачів за зустрічним позовом про те, що первісний кредит у гривні погашено, оскільки на підставі додаткової угоди гривневий кредит перетворився у доларовий, а по валютному кредиту майновим поручителем ОСОБА_1 згоди не давала суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги. Встановлено, що ОСОБА_3 отримала кредит у гривні. За її власною заявою заборгованість за цим кредитом переведена у валюту - долар США. За таких обставин вважати, що сторони уклали новий кредит, а первісний кредит у гривні повернуто і попередня порука припинена підстав немає. Фактично між банком та позичальником за спільною згодою визначена валюта повернення боргу. На права і обов'язки майнового поручителя це не вплинуло. За таких обставин вважати, що первісний кредит у гривні погашено, а новий кредит у валюті не забезпечений порукою підстав немає. Крім того рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.11.2012 року та Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року встановлено правомірність та відповідність законодавству України дії Банку стосовно укладених між сторонами кредитних та іпотечних договорів. Тому, дані факти не підлягають перевірці, оскільки встановлені судовими рішеннями, які набрали чинності та ніким не скасовані (т.3 а.с.188-205).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

У відповідності до п.2.1.5 договору іпотеки іпотекодержатель у випадках невиконання позичальником зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.

За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

За таких обставин вимоги позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені обґрунтовано.

Крім того колегія враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним. Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов'язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Суд встановив, що зобов'язання за кредитним договором боржник не виконав, наявність та розмір заборгованості підтверджений наданим розрахунком заборгованості. Крім того, підстав до визнання його недійсним або припиненим суд не визнав, строк його дії не закінчився. Отже, основне зобов'язання за кредитним договором не припинилось, а тому відсутні підстави вважати іпотеку припиненою.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

У відповідності до договору іпотеки іпотекодержатель у випадках невиконання позичальником зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.

У частині першій статті 36 цього Закону зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Отже, з аналізу статей 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» вбачається , що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, або дозволу продати іпотечне майно є підставою до задоволення цього позову.

Судом встановлено, що боржник не виконував умови договору, кредиту не погасив, унаслідок чого утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на реалізацію предмету іпотеки шляхом його продажу.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмету іпотеки будь-який особі-покупцеві.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що відсутня згода іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання і суд першої інстанції обґрунтовано дозволив позивачу задовольнити свої вимоги шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HАС0GI від 03.04.2008 року).

Оскількі у рішенні суду не встановлена початкова вартість предмету іпотеки, та рішення суду в цій частині слід змінити, зазначивши у резолютивній частині рішення початкову вартість предмету іпотеки згідно висновку про ринкову вартість від 18 липня 2016 року.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія суддів погоджується з рішенням суду в іншій частині.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог змінити і викласти у наступній редакції: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HАС0GI від 03.04.2008 року, в розмірі 80615,06 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 49621,30 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 14341,59 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 2537,73 долари США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10245 доларів США, штрафів відповідно до договору: фіксована частина 31,29 доларів США, процентна складова - 3738 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.04.2013 року складає 644114,34 гривень і звернути стягнення на будинок, загальною площею 317,10кв.м., житловою площею 142,10 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HАС0GI від 03.04.2008 року), за початковою ціною 1 478 789 грн. згідно висновку про ринкову вартість від 18 липня 2016 року, Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094,м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) за початковою ціною 1 478 789 грн. згідно висновку про ринкову вартість від 18 липня 2016 року, з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3, та ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» судовий збір по 1835,20 гривень з кожного.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -