АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Пятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ДмитрієваВалентина Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання за позивачем право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer 2.0» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,4 кв.м., жилою площею 28,8 кв.м.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2015 позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer 2.0» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_3, право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальної площею 55,4 кв. м., житловою площею 28,8 кв.м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (відповідно до вступної та резолютивної частини).

ОСОБА_4 належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, подав заяву до суду про підтримання та не заперечення проти апеляційної скарги. Керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у його відсутності.

Справа № 753/8502/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/943/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції. Посилається на незаконність на необґрунтованість рішення суду. Вказує, що рішення суду першої інстанції не відповідає положенням ст. ст. 208, 213, 215 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В матеріалах справи відсутній повний текст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2015, а наявна лише вступна та резолютивна частина рішення.

Таким чином колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 рішення є законнимтоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки в порушення вимог ст. 215 ЦПК України в матеріалах справи наявна лише вступна та резолютивна частина рішення.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 09.02.2005 по ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської обл. від 18.03.2015 (а. с. 5-6). За час спільного проживання позивача та ОСОБА_6, ними було набуто спільне майно, а саме: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 2.0» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, що був зареєстрований на праві власності за померлим (а. с. 8-12) та квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2013 (а. с. 14). Загальна вартість квартири склала 690 000 грн. Оскільки коштів на останню не вистачало, 19.12.2013 між ОСОБА_6 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту на придбання житла на вторинному ринку, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в кредит в сумі 29 000 грн. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 19.12.2013 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а. с. 15-17). Враховуючи, що спірне майно було придбане за час спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_6, а спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 є відповідач по справі ОСОБА_4 остання звернулася з відповідним позовом до суду.

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст. 3 СК України родину складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Правило зазначеної норми, як роз'яснено в п. 20 Постанові Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 поширюється на випадки, коли між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської обл. від 18.03.2015 встановлено, факт того, що ОСОБА_3 (позивач по справі) та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 09.02.2005 по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5-6).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що під час спільного проживання ОСОБА_3 (позивач по справі) та ОСОБА_6 придбали автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 2.0» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, що був зареєстрований на праві власності за померлим (а. с. 8-12) та квартиру АДРЕСА_1.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що позивачем надано, відповідно до вимог ст. ст. 10. 60 ЦК України належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог і такі вимоги ґрунтуються на законі.

Крім того, матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_4, в якій останній повністю визнає позовні вимоги (а. с. 33). Така ж саме заява надійшла від відповідача і в суд апеляційної інстанції.

Також матеріали справи свідчать про те, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталися (а. с. 44-58).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв'язку з чим вважає за можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до положення статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 100 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2015 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва Валентина Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer 2.0» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальної площею 55,4 кв. м., житловою площею 28,8 кв.м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 100 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

А.М.Стрижеус