АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Супрун Г.Б.
№ 22-ц/796/961/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва просить скасувати вказане рішення суду і задовольнити позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що сума надміру виплачених ОСОБА_1 коштів у розмірі 277,64 грн. за період з 01 травня 2012 року по 30 листопада 2012 року є виключно переплатою, яка утворилась внаслідок виникнення рахункової (технічної) помилки, отже на ці кошти не поширюється заборона статті 1215 ЦК України.

В судове засідання представник Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Відповідач ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За період з 01 травня 2012 року по 30 листопада 2012 року Управлінням Пенсійного фону України в Подільському районі м.Києва відповідачці було здійснено переплату у розмірі 277,64 грн.

В серпні 2015 року Управління Пенсійного фону України в Подільському районі м.Києва звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь надміру виплачені кошти в сумі 277,64 грн. Зазначило, що переплата виникла у зв'язку із допущеною рахунковою помилкою, яка відбулася з технічних причин (збій програми технічного забезпечення АСОПД КОМТЕКС), а саме з 01 травня 2012 року було невірно зафіксовано підвищення згідно Закону України «Про жертви нациських переслідувань».

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва, оскільки позовні вимоги були заявлені зі спливом позовної давності.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано положення норм матеріального права та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга сталі 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд вправі відмовити в задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності лише у тому разі, коли позов є доведеним.

Відмовляючи в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва за спливом позовної давності, судом першої інстанції не було вирішено питання доведеність або недоведеність позовних вимог.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва свої вимоги обґрунтовувало положеннями ст. ст. 1212, 1215 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна сплата пенсії відбулась внаслідок зловживань з боку ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд першої інстанції мав відмовити в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва за недоведеністю, а не за спливом позовної давності.

Помилкове рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді