У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про визнання недійсним наказу № 56-к від 20 лютого 2014 року, залишення в силі наказу № 657-к від 25 грудня 2013 року та визнання таким, що втратив чинність контракт № 2 від 30 вересня 2010 року, за касаційною скаргою відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просила визнати недійсним наказ відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації № 56-к від 20 лютого 2014 року «Про відміну наказу від 25 грудня 2013 року № 657-к «Про призначення ОСОБА_1.», залишити в силі наказ відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації № 657-к від 25 грудня 2013 року «Про призначення ОСОБА_1.» та визнати контракт № 2 від 30 вересня 2010 року таким, що втратив чинність із 25 грудня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації № 325-к від 29 вересня 2010 року її було призначено на посаду директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 4 жовтня 2010 року до 3 жовтня 2015 року на умовах, викладених у контракті.

Наказом відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації № 657-к від 25 грудня 2013 року її було призначено на посаду директора цієї ж школи з 25 грудня 2013 року, а наказ № 325-к від 29 вересня 2010 року визнано таким, що втратив чинність.

Під час вчинення виконавчих дій із поновлення її на роботі на посаді директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів відповідно до судового рішення, 3 вересня 2015 року їй стало відомо про те, що 20 лютого 2014 року відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації було видано наказ № 56-к «Про відміну наказу від 25 грудня 2013 року № 657-к «Про призначення ОСОБА_1.».

Із змістом цього наказу її не було ознайомлено, він погіршує її становище, як працівника, та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2016 року, позов задоволено. Визнано незаконним наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської районної державної адміністрації № 65-к від 20 лютого 2014 року «Про відміну дії наказу від 25 грудня 2013 року № 657-к «Про призначення ОСОБА_1.». Визнано таким, що втратив чинність з 25 грудня 2013 року контракт № 2, укладений 30 вересня 2010 року між відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачем без згоди позивача було видано наказ № 56-к від 20 лютого 2014 року, внаслідок чого змінились умови трудового договору з нею із безстрокового на строковий, що є порушенням законодавства про працю.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що оскаржувані судові рішення є протиправними у зв'язку з тим, що укладений із ОСОБА_1 контракт від 30 вересня 2010 року продовжував діяти і на час видачі відповідачем наказу № 657-к про призначення її директором школи з 25 грудня 2013 року, є необґрунтованими. Як установлено судами, наказом № 657-к від 25 грудня 2013 року визнано таким, що втратив чинність наказ відповідача № 325-к від 29 вересня 2010 року про встановлення зі ОСОБА_1 контрактної форми трудового договору.

Не можна погодитись і з доводами про пропуск позивачем строку звернення до суду з указаним позовом, оскільки як правильно встановлено судами, про порушення свого права позивачу стало відомо у вересні 2015 року.

Посилання заявника на те, що, не зважаючи на клопотання представника відповідача про оголошення перерви у розгляді справи з поважних причин, апеляційний суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, є необґрунтованими. Як убачається із матеріалів справи, 11 січня 2016 року представник відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації подав до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи, проте у ній не наведено підстав для такого відкладення із посиланням на відповідні докази.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова