Справа №583/3317/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 22-ц/788/249/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Собини Павла Миколайовича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу «Охтирська міська стоматологічна поліклініка», третя особа: головний лікар Комунального закладу «Охтирська міська стоматологічна поліклініка» Корабельська Валентина Григорівна, про визнання наказу незаконним, поновлення та роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3.

Вказане рішення суду представник позивача ОСОБА_3 - Собина П.М. оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не взято до уваги, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого ним органу. Відтак, представник позивачки стверджує, що відповідач не створив у лікарні нормальних умов для роботи бухгалтерії, оскільки станом на червень 2015 року не було бухгалтера по зарплаті, а заробітну плату працівникам за вказівкою головного лікаря нараховувала економіст ОСОБА_6, яка в цьому питанні не мала достатнього досвіду, у зв'язку з чим і було помилково нараховано позивачці, а також і іншому працівнику ОСОБА_6 на 1000 грн. більше заробітної плати за червень 2015 року, ніж це потрібно.

Крім того, представник позивача в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що в наказі про звільнення позивачки чітко не вказано, в чому саме виразилось порушення нею трудового законодавства, що стало підставою для її звільнення, а наданий суду документ відділу охорони здоров'я Охтирської міської ради під назвою «Перевірка» не значиться у наказі, як підстава для звільнення позивача, так як в тому наказі йдеться про акт перевірки відділу охорони здоров'я, тому вказані обставини суд першої інстанції повинен був врахувати при ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо підписання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень 2015 року електронним підписом колишнього головного лікаря ОСОБА_7, який на час складання того звіту вже був звільнений, то представник позивачки в апеляційній скарзі стверджує, що позивачка, як головний бухгалтер лікарні, була змушена так діяти, підписавши звіт і своїм електронним підписом також, оскільки у працюючої на той період на посаді головного лікаря Корабельської В.Г. ще не був виготовлений її електронний підпис, що не звільняло позивача від здачі відповідних звітів до контролюючих органів.

Також в апеляційній скарзі зазначаються й інші порушення, допущені відповідачем при звільненні позивача, зокрема, ненадання їй відпустки відповідно до поданої нею заяви у день звільнення, перед застосуванням дисциплінарного стягнення від неї не відбирались пояснення, не вірно трактовані обставини про її попередню роботу у відповідача та про виплату їй вихідної допомоги при звільненні із того розрахунку, який не передбачений підставою для звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та її представника адвоката Собини П.М. про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача КЗ «Охтирська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_8 та третьої особи Корабельської В.Г. про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 26 квітня 2006 року працювала головним бухгалтером Комунального закладу «Охтирська міська стоматологічна поліклініка» (а.с.181).

На підставі наказу начальника відділу охорони здоров'я Охтирської міської ради від 25 серпня 2015 року за № 01-11/36 визначеними працівниками була проведена перевірка КЗ «Охтирська міська стоматологічна поліклініка» щодо нарахування заробітної плати працівникам бухгалтерії, за результатами якої було виявлено, що в червні 2015 року у головного бухгалтера ОСОБА_3 по особовій картці та у зведеній відомості була нарахована заробітна плата в сумі 3392,55 грн., а по «Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за той же період значиться сума заробітної плати в розмірі 4392,55 грн. Також у економіста ОСОБА_6 по особовій картці та у зведеній відомості нарахована заробітна плата в сумі 2968,55 грн., а по «Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за червень 2015 року значиться сума заробітної плати - 3968,55 грн. Таким чином, встановлено, що за результатами зведеної відомості про нарахування заробітної плати вказаним працівникам КЗ «Охтирська МПС», тобто і позивачці також, безпідставно було збільшено заробітну плату на 2000,00 грн. Крім того, самі «Звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» були надіслані в електронному виді та здані до контролюючого органу (Охтирської об'єднаної державної фінансової інспекції) за період червень-липень 2015 року за цифровим підписом, окрім головного бухгалтера ОСОБА_3, і головного лікаря ОСОБА_7 також, хоча той з 02 червня 2015 року вже не працював в КЗ «ОМСП» (а.с.83, 91).

ОСОБА_3 відмовилась давати письмові пояснення щодо результатів вказаної перевірки, про що комісією у складі ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 було складено відповідний акт від 21 вересня 2015 року (а.с.90).

Наказом головного лікаря КЗ «Охтирська міська стоматологічна поліклініка» від 21 вересня 2015 року за № 67-С ОСОБА_3, головного бухгалтера Комунального закладу «Охтирська міська стоматологічна поліклініка», було звільнено з займаної посади з 21 вересня 2015 року за п.1 ст.41 КЗпП України у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, що заподіяло значну матеріальну шкоду закладу. Згідно вказаного наказу підставами звільнення зазначено: 1) Акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЗ «ОМСП» за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року від 17 серпня 2015 року № 103-21/6, наданий Охтирською об'єднаною державною фінансовою інспекцією. 2) Акт перевірки КЗ «ОМСП» щодо нарахування заробітної плати працівникам бухгалтерії від 25 серпня 2015 року, наданий Відділом охорони здоров'я Охтирської міської ради. 3) Матеріали досудового розслідування № 000 від 08 липня 2015 року СВ Охтирського МВ за фактом розкрадання коштів КЗ «ОМСП» (а.с.3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на їх необґрунтованість, вказуючи, що факт здійснення позивачкою одноразового грубого порушення трудових обов'язків знайшов підтвердження матеріалами справи, тому вважав, що її звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступником.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому, суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року за № 9 роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом, зокрема, 1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як передбачено ч.7 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності.

У частині 8 ст.9 вказаного Закону йдеться про те, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера бухгалтерії КЗ «Охтирська стоматологічна поліклініка», затвердженої головним лікарем КЗ «ОМСП» у 2006 році, головний бухгалтер забезпечує дотримання в КЗ «ОМПС» встановлених єдиних методичних засад бухгалтерського обліку, складання та надання у встановлені строки фінансової звітності та пояснювальних записок до них; організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, щоквартально подає звіти до податкової інспекції. Головний бухгалтер наділяється правом другого підпису, який він проставляє на первинних бухгалтерських документах, регістрах бухгалтерського обліку та відповідних звітах. Головний бухгалтер несе відповідальність у випадку: неправильного ведення бухгалтерського звіту, наслідком чого явилось запущеність і перекручення в бухгалтерському звіті; несвоєчасне і неправильне вивірення операцій по розрахунковому і других рахунках в банках, розрахунках з дебіторами та кредиторами; порушення списання з бухгалтерських балансів нестач, дебіторської заборгованості та інших залишків. Головний бухгалтер здійснює організацію бухгалтерського звіту на основі встановлених правил його ведення; повинен забезпечити повний звіт надходження грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей і основних засобів, а також своєчасне відображення в бухгалтерському звіті операцій, пов'язаних з їх рухом. До функціональних обов'язків головного бухгалтера відноситься правильне нарахування і своєчасне перерахування платежів в бюджет, внесків до Фонду соціального страхування, Пенсійного фонду; складання достовірного бухгалтерського звіту на основі первинних документів і бухгалтерських записів, надання їх у встановлені строки відповідним органам (а.с.182-184).

Головний бухгалтер ОСОБА_3 була ознайомлена зі своєю посадовою інструкцією, про що свідчить її особистий підпис на тексті інструкції за кожний рік, тобто з 2007 року по 2015 рік включно.

Аналіз наведених норм права та з урахуванням встановлених у справі обставин дає підстави стверджувати, що факт одноразового грубого порушення трудових обов'язків головним бухгалтером ОСОБА_3 знайшов підтвердження матеріалами справи, зокрема, підписаною нею зведеною відомістю за червень 2015 року, де значиться нарахованою їй заробітна плата в сумі 3392,55 грн., а ОСОБА_6 - 2968,55 грн., в той час, як у підписаному нею в електронному вигляді з цифровим підписом звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за червень 2015 року вказана збільшена сума нарахованої заробітної плати, а саме: ОСОБА_3 - 4392,55 грн., а ОСОБА_6 - 3968,55 грн. (а.с.51-58, 67, 139).

Крім того, виходячи з даних особової картки позивача щодо нарахування їй заробітної плати за червень 2015 року та відомості про нарахування їй грошових коштів на банківський рахунок за вказаний період, вбачається, що позивачка фактично отримала грошові кошти у більшому розмірі, ніж їй було розраховано до видачі, а саме: (886,90 грн., які надійшли на картку 18 червня 2015 року, + 2631,47 грн., що надійшли 03 липня 2015 року) = на загальну суму 3518,37 грн., в той час як в особовій картці їй нараховано до видачі 886,90 грн., як аванс + 1827,07 грн., як сума до видачі, а всього - 2713,97 грн. (а.с.84, 161, 162-171).

Отже, внаслідок безпідставного збільшення нарахування заробітної плати вказаним працівникам на загальну суму 2000 грн., а відтак, і перерахування платежів до відповідних бюджетів із вказаних зарплат, КЗ «Охтирська стоматологічна поліклініка» були заподіяні негативні наслідки у вигляді матеріальної шкоди, що вказує на істотність наслідків порушення позивачкою трудових обов'язків, враховуючи, що станом на 2015 рік відповідач мав незабезпеченість у коштах, в тому числі не був забезпечений щомісячними бюджетними призначеннями для виплати обов'язкової заробітної плати, що вбачається з письмового повідомлення головного бухгалтера відділу охорони здоров'я Охтирської міської ради на ім'я головного лікаря КЗ «ОМСП» від 20 серпня 2015 року (а.с.138).

Також колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що звідна відомість за червень 2015 року та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що мав бути направлений до фіскальних органів, за вказаний період підписані позивачкою ОСОБА_3, що відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладає на неї відповідальність за недостовірність відображених у них даних, враховуючи наявність розбіжностей у сумах нарахування заробітної плати позивачці та іншому працівнику ОСОБА_6, а це, в свою чергу, свідчить про вину позивача та наявність причинного зв'язку між порушенням нею тих вимог, що входили до кола її трудових обов'язків, і негативними наслідками, які настали внаслідок цього, хоча вона мала можливість не вчиняти вказаних порушень, якби добросовісно виконувала свої обов'язки і не допустила відображення у звіті про суми нарахованої зарплати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за червень 2015 року недостовірних даних (а.с.51-58), що також був підписаний, окрім неї, і електронним підписом колишнього головного лікаря ОСОБА_7, хоча той вже не працював на вказаній посаді з 29 травня 2015 року, що вбачається з відповідного наказу (а.с.66).

В той же час, колегія суддів враховує обставини того, що внаслідок вказаного грубого порушення трудових обов'язків позивачка незаконно збагатилась на 1000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що відповідачем не доведено грубого порушення позивачем своїх трудових обов'язків та наявність її вини у цьому.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що вищевказане порушення зі сторони позивачки є незначною технічною помилкою і викликане тим, що відповідач не створив належних умов для роботи бухгалтерії, так як заробітну плату в червні 2015 року нараховувала не бухгалтер, а економіст, у даному випадку ОСОБА_6, яка не мала відповідного досвіду роботи у цьому, оскільки таке посилання на суть порушення не відповідає характеру проступку, вчиненому позивачкою, обставинам, за яких його вчинено, тобто порушення є грубим, а умови роботи не знаходяться в причинному зв'язку між невиконанням позивачкою трудових обов'язків, так як вона всупереч вимогам закону і функціональним обов'язкам підписала звіт до фіскальних органів, в якому були відображені недостовірні дані стосовно неї самої та іншого працівника, і це призвело до настання негативних наслідків для відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка змушена була підписати звіт до фіскальних органів за червень 2015 року, хоча на ньому стояв електронний підпис колишнього головного лікаря, щоб не порушувати строки їх здачі, ніяким чином не свідчать про виправданість її позиції стосовно того, що дані цього звіту відображають недостовірність.

Твердження апеляційної скарги про відсутність у наказі про звільнення позивачки посилань на конкретні порушення нею трудових обов'язків та про ненадання відповідачем доказів того, що ж стало підставою для її звільнення - є помилковими, так як у наказі чітко зазначено, що позивач звільнена з займаної посади за п.1 ст.41 КЗпП України у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, що заподіяло значну матеріальну шкоду закладу за обставин, що зазначені в результатах перевірки КЗ «Охтирська міська стоматологічна поліклініка», проведених відділом охорони здоров'я Охтирської міської ради щодо нарахування заробітної плати працівникам бухгалтерії, тобто і позивачці також, під час проведення якої було встановлено грубе порушення своїх трудових обов'язків з боку позивачки, хоча в самому наказі є посилання на акт перевірки, який насправді має назву «перевірка», але від цього його зміст не міняється, а іншого суду надано не було.

Крім того, щодо посилання в наказі про звільнення позивачки на акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, складений Охтирською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, та на матеріали досудового розслідування слідчого відділу Охтирського МВ від 08 липня 2015 року по факту розкрадання коштів в стоматологічній поліклініці, то відповідно до позиції відповідача, яку в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали його представник та головний лікар, як третя особа, за наказом якої і була звільнена позивач, вказані документи не підтверджують наявність обставин, з якими пов'язано звільнення головного бухгалтера ОСОБА_3 саме за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, а вони, ті документи, лише свідчать про попередню роботу позивачки, що було необхідно при обранні такого виду стягнення, як звільнення з роботи (ст.149 КЗпП України) (а.с.68-76, 107, 125).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином з'ясував, з якої підстави було проведено звільнення позивачки згідно з наказом і перевірив її відповідність законові, в результаті чого визнав звільнення працівника правильним, виходячи саме з тієї обставини, яка й стала підставою для звільнення (результати перевірки відповідача щодо нарахування зарплати працівникам бухгалтерії а.с.83).

Отже, на думку колегії суддів, у даному випадку позивачка була правильно звільнена за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, так як порушення носить разовий, а не тривалий характер.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що відповідач дотримався строків стосовно застосування до позивачки дисциплінарного стягнення, також їй пропонувалось дати письмові пояснення з приводу результатів перевірки, зазначених в акті від 25 серпня 2015 року, від чого вона відмовилась, про що працівниками відповідача був складений відповідний акт від 21 вересня 2015 року (а.с.90), а в день звільнення, тобто 21 вересня 2015 року, їй була видана трудова книжка (а.с.86-87), хоча від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення вона відмовилась, що вбачається з відповідного акта від 21 вересня 2015 року (а.с.88).

Стосовно того, що в день звільнення позивачці не була надана відпустка відповідно до поданої нею заяви (а.с.130), то вказане посилання також не свідчить про помилковість рішення суду, яким їй відмовлено у поновленні на роботі, так як в той день вона приступила до роботи після того, як деякий час хворіла і була тимчасово непрацездатною, що підтверджується листком непрацездатності (а.с.160), та враховуючи обставини того, що на той період питання про надання їй відпустки не визначалось графіком, про що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції уточнила третя особа головний лікар, що не було спростовано і позивачкою, і в той же день вона була звільнена.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо того, що відділ охорони здоров'я Охтирської міської ради не мав права перевіряти законність нарахування зарплати працівникам бухгалтерії також не містять посилань та такі порушення норм законодавства, що б могло бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду, приймаючи до уваги і те, що відповідно до Положення про вказаний відділ від 22 серпня 2008 року завданням останнього є здійснення контролю за дотриманням законодавства та державних стандартів в сфері охорони здоров'я, в тому числі і відповідачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Собини Павла Миколайовича відхилити, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -