Справа № 487/875/16-ц
Провадження № 4-с/487/48/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний Банк України» на дії державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання судового наказу, виданого 28.05.2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 20393,21 грн. За заявою банку, головним державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по судовому наказу.

02.02.2016 р. ПАТ отримало постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби ММУЮ від 31.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження, у звязку із смертю боржника ОСОБА_2, яка померла 06.04.2015 року.

Посилаючись на те, що державний виконавець неправомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки дані правовідносини допускають правонаступництво, просив визнати постанову незаконною та скасувати її. А також зобовязати державного виконавця зупинити виконавче провадження до виявлення правонаступників.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, суд визнає їх неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження рішення», дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого 28.05.2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державного ощадного банку України» заборгованості в сумі 20393,21 грн.

В межах зведеного виконавчого провадження, у звязку з невиконанням рішення, в строк наданий для самостійного виконання, боржником, постановою державного виконавця від 22.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно боржника. Відповідні обтяження зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Під час виконання виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 28.10.2015 року №01.06.07/05-43/4134 боржник ОСОБА_2 померла 06.04.2015 року. Місце смерті Україна, Миколаївська область, м. Миколаїв.

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення і закінчує виконавче провадження у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувана, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Так, судом встановлено, що державним виконавцем вживалися заходи щодо встановлення правонаступників по вищевказаному виконавчому провадженні, оскільки виконавче провадження допускає правонаступництво.

Судом також встановлено, що Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, 17.09.2015 року після смерті ОСОБА_2, яка померла 06.04.2015року, була заведена спадкова справа.

Відповідно до спадкової справи, 15.09.2015 р. кредиторську вимогу щодо кола спадкоємців для предявлення їм вимоги щодо погашення суми заборгованості на адресу нотаріуса надав представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби ММУЮ від 31.12.2015 року було закінчено виконавче провадження, у звязку із смертю боржника ОСОБА_2, яка померла 06.04.2015 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження у разі, смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Разом з тим, ч. 1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, проте, зобов'язання по сплаті кредитору коштів по кредиту не може розглядатись як таке, що могло бути виконане лише боржником в силу його особливих можливостей, яких не має інша особа, а тому таке зобов'язання не припиняється, а допускає правонаступництво.

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження було те, що в ході вчинення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_2 померла, тому державний виконавець, керуючись ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 31.12.2015 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Чинним ЦК України передбачено два способи прийняття спадщини як шляхом подання заяви про прийняття спадщини так і за фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (ст. ст. 1268, 1269 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи заяв від спадкоємців про прийняття спадщини вона не містить.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито дії, спрямовані на визначення кола спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або встановлення ним факту відсутності останніх на вказаний час.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії та постанову головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 31.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження, винесену в межах виконавчого провадження №49566046.

Зобовязати державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 скасувати постанову від 31.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження за судовим наказом №2-н-229/09 від 28.05.2009 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в загальному розмірі 20393,21 грн.

Зобовязати Заводський відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції зупинити до виявлення правонаступників виконавче провадження №49566046 з примусового виконання судового наказу №2-н-229/09 від 28.05.2009 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в загальному розмірі 20393,21 грн.

Ухвала набирає чинності через пять днів з дня її винесення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя: Л.І. Агєєва