Справа № 438/335/16-ц
Номер провадження 2/438/233/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Кілик М.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та законом, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності за заповітом. У судовому засіданні позивачем було збільшено позовні вимоги. В збільшених позовних вимогах позивач просить суд визнати за нею право власності на 5/12 ідеальних часток квартири № 34 що знаходити будинку № 18а по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області в порядку спадкування заповітом.

Визнати за мною право власності на 5/12 ідеальних часток квартири № 34, що знаходиться в будинку № 18а по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5, яка є її бабцею, яка померла 29 липня 2013 року у віці 77 років в м. Бориславі Львівської області.

Бабця була власником квартири № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт згідно до якого усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б не складалось нею заповідалось її онучці позивачу ОСОБА_1 та синові спадкодавця ОСОБА_4 в рівних частках кожному. Квартира № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області є спадковим майном за заповітом. Т.т. по 1/2 ідеальній частці.

Заповіт було складено за умови надання права довічного проживання у зазначеній квартирі ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 був чоловіком бабці, згідно о свідоцтва про шлюб від 19 грудня 2008 року. Чоловік бабці помер 15.07.2015 року. За життя він, як вдівець, звернувся з відповідною заявою до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та спадкування обовязкової частки належної йому за законом.

Позивач також своєчасно звернулась з заявою до нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області про прийняття спадщини за заповітом, а саме 1/2 ідеальної частки квартири № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області. Також до нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини (обовязкової частки) донькою ОСОБА_7 - ОСОБА_3.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не звертався. Нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області позивачу було розяснено, що згідно до його факту реєстрації у спірній квартири, вона вважає його таким, що прийняв спадщину за заповітом.

З такою думкою державного нотаріуса позивач погодитись не може з тих підстав, що Відповідач ОСОБА_9, син спадкодавця, з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом не звертався. У спірній квартирі не проживав з 1995 року (живе за кордоном), участі у похованні матері не приймав, на похорони не приїжджав, хоча йому було відомо про смерть матері. Такі його дії, на думку позивача свідчать про його відмову від прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 постійно та спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, що підтверджується актом від 03.02.2016 року складеного комісією МПП «Бескид» по проведенню обстеження по факту проживання мешканців квартири АДРЕСА_1. Згідно до якого ОСОБА_4, син власника квартири у спірній квартирі не проживає з 1995 року і по даний час, проживає за кордоном.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_4 не дотримано вимог закону, він не звернувся своєчасно із заявою про прийняття спадщини належної йому по заповіті до нотаріуса.

Також на спадщину по смерті ОСОБА_6 претендує донька померлого чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_3. Вона вважає себе спадкоємцем по смерті батька ОСОБА_7 на його обовязкову частку.

Звернення позивача до державного нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірної квартири залишено без задоволення, у звязку з тим, що не згідна виділити з її частки обовязкову частку спадкоємця ОСОБА_7 його доньці, відповідачці по даній цивільній справі. Про що свідчить відмова завідувача Бориславської держнотконтори ОСОБА_10 від 09.02.2016р. № 24/01-16.

З відмовою у вчиненні нотаріальних дій з наведених вище обставин позивач погодитись не може оскільки частка у спадковому майні ОСОБА_7 складає 2/12 частки спадщини. На дану частку спадщини претендує відповідачка ОСОБА_3 Вартість спадкового майна (квартири) відповідає 379 846 грн. які відповідають 12/12 ідеальних часток квартири. От же 2/12 ідеальні частки є за законом у відповідачки ОСОБА_3 на які позивач не претендує. 10/12 ідеальних часток спірної квартири належать позивачу, як спадкоємцю що прийняв спадщину (5/12 за заповітом і 5/12 за законом).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі угоди від 18 квітня 2016 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, а саме: оголошення в газеті «Високий Замок» від 13 вересня 2016 року, заперечення до суду не подавав.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши позовну заяву позивача, а також письмові докази, що є в справі, враховуючи позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, бабця позивача, яка померла 29 липня 2013 року у віці 77 років в м. Бориславі Львівської області. Бабця була власником квартири № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області. За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 15 листопада 2008 року, який посвідчено ОСОБА_10 державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори. Згідно до якого усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б не складалось нею заповідалось її онучці позивачу ОСОБА_1 та синові спадкодавця ОСОБА_4 в рівних частках кожному. Квартира № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області є спадковим майном за заповітом. Т.т. по 1/2 ідеальній частці.

Заповіт було складено за умови надання права довічного проживання у зазначеній квартирі ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 був чоловіком бабці, згідно о свідоцтва про шлюб від 19 грудня 2008 року. Чоловік бабці помер 15.07.2015 року. За життя він, як вдівець, звернувся з відповідною заявою до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та спадкування обовязкової частки належної йому за законом.

Позивач своєчасно звернулась з заявою до нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області про прийняття спадщини за заповітом, а саме 1/2 ідеальної частки квартири № 34 що знаходиться у будинку № 18 «а» по вул. Коваліва в м. Бориславі Львівської області. Також до нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини (обовязкової частки) донькою ОСОБА_7 - ОСОБА_3.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не звертався. Нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області позивачу було розяснено, що згідно до його факту реєстрації у спірній квартири, вона вважає його таким, що прийняв спадщину за заповітом.

З такою думкою державного нотаріуса позивач погодитись не може з тих підстав, що Відповідач ОСОБА_9, син спадкодавця, з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом не звертався. У спірній квартирі не проживав з 1995 року (живе за кордоном), участі у похованні матері не приймав, на похорони не приїжджав, хоча йому було відомо про смерть матері. Такі його дії, на думку позивача свідчать про його відмову від прийняття спадщини.

Також на спадщину по смерті ОСОБА_6 претендує донька померлого чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_3. Вона вважає себе спадкоємцем по смерті батька ОСОБА_7 на його обовязкову частку.

Звернення позивача до державного нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірної квартири залишено без задоволення, у звязку з тим, що не згідна виділити з її частки обовязкову частку спадкоємця ОСОБА_7 його доньці, відповідачці по даній цивільній справі. Про що свідчить відмова завідувача Бориславської держнотконтори ОСОБА_10 від 09.02.2016р. № 24/01-16.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

ОСОБА_1 вбачається з матеріалів справи, відповідач як спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 не звертався до нотаріуса і відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб спадкувати, відповідач у встановлений законом строк, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте він цього не зробив.

Відповідач ОСОБА_4 постійно та спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, що підтверджується актом від 03.02.2016 року складеного комісією МПП «Бескид» по проведенню обстеження по факту проживання мешканців квартири АДРЕСА_1. Згідно до якого ОСОБА_4, син власника квартири у спірній квартирі не проживає з 1995 року і по даний час, проживає за кордоном.

Таким чином, жодних доказів тому, що в межах строку, наданого цивільним законом, відповідач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

Згідно із ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Заповіт на день смерті ОСОБА_5 ніким не скасований та не змінений, у зв'язку з чим позивач має право на спадкування майна в порядку спадкування за заповітом, проте лише на частину майна 2/12 частин, оскільки ОСОБА_3 має право на частку у спадщині після смерті її батька ОСОБА_7, яка подала заяву до Бориславської державної нотаріальної контори на прийняття його обовязкової частки.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов по визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

ОСОБА_1 нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 вважається, таким що не прийняв спадщину, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. ст.. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1276 ЦК України, керуючись ст..ст. 3,119, 120 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 30 липня 2013 року м.Борислав Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 5/12 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 30 липня 2013 року м.Борислав Львівської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш