Справа № 527/2860/15-ц
провадження № 2/527/70/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2016 року суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Правекс -Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Правекс - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До початку розгляду справи по суті 01.02.2016 року ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 цього Кодексу.

Дана заява не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу немайнового характеру.

Позивач в зустрічному позові посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Проте статтею 5 Закону України "Про судовий збір" (із внесеними змінами та доповненнями від 22.05.2015 року, які діють з 01.09.2015 року), передбачено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду з відповідними позовами. При цьому споживачі не входять до складу осіб, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду з позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Виходячи з наведеного та вирішуючи питання про звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, слід керуватись нормами Закону України "Про судовий збір", оскільки норми цього Закону були прийняті пізніше, ніж норми Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається із змісту зустрічного позову ОСОБА_1 ним заявляються дві позовні вимоги немайнового характеру: 1) визнання кредитного договору удаваним правочином; 2) визнання кредитного договору недійсним, за кожну із яких судовий збір не сплачено за ставками, визначеними ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, згідно із с т. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, ОСОБА_1, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 119 ЦПК України, повинен був викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

В разі не усунення недоліків в зазначений строк заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Правекс -Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та недійсним залишити без руху та надати заявнику строк 5 днів з дня отримання копії даної ухвали на усунення зазначених недоліків.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Левицька