АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/603/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення (заочне) Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка

діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві

державної адміністрації

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність данного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно довідки ЖРЕО №404 від 05 червня 2015 р. (форма №3) у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 2002 р.; ОСОБА_6 з 2002 р.; ОСОБА_2, 1984 р.н., (власник особового рахунку) - з 1984 р.; ОСОБА_3, 2006 р.н., - з 2007 р.; ОСОБА_4, 1982 р.н., - з 2008 р. (а.с.3).

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 було видано ордер на жиле приміщення, який видано Виконавчим комітетом Київського міської ради депутатів трудящих 28 січня 1963 р., на сім'ю з п'яти чоловік, на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2; на даний час квартира не приватизована, договір найму на квартиру укладено з відповідачкою ОСОБА_2

Згідно ст.ст.64, 65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, напідтвердження факту відсутності відповідачів за адресою спірної квартири позивачами надано Акт без дати та номеру, який складено мешканцями будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, де вони «засвідчили, що ОСОБА_2, 1984 р.н., ОСОБА_3, 2006 р.н., ОСОБА_4,1982 р.н., за даною адресою - АДРЕСА_1, не проживають тривалий час» (а.с.4).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою, особисто не знайома з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ніколи їх не бачила, підтвердила, що на прохання позивачки вона як свідок підписала акт про непроживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1, оскільки, обізнана про те, що в квартирі проживає лише позивачка.

Аналогічні покази надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Тому, враховуючи викладене, суд обгрунтовано не взяв до уваги, як доказ по справі, акт про непроживання відповідачів у спірній квартирі, оскільки, цей акт без дати та номера, його складено без обстеження квартири, де зареєстровані відповідачі, достовірність викладеної в акті інформації особами, якими складено та підписано акт, не перевірялась;за формою акт не відповідає загальним вимогам ділового документу, зі змісту акту не вбачається, в який саме час було оглянуто квартиру, в присутності яких осіб, враховуючи наявних мешканців спірної квартири; чи проводилося комісійне обстеження спірної квартири, відсутні дані про те, де саме складено акт та дату його складання, не зазначено з якого часу відповідачі не проживають в спірній квартирі; ці обставини не спростовані свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили, що акт складено безпосередньо позивачем та наданий їм як свідкам на підпис; що огляд квартири не проводився, про наявність зареєстрованих в квартирі інших осіб, крім позивачки, свідкам відомо зі слів позивачки.

Позивачкою пред»явлено вимоги до відповідачів ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України.

Представник позивачки пояснив, що відповідачі були формально зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 для вирішення побутових питань, а фактично мають інше місце проживання, однак, їх фактичне місце проживання позивачці не відомо.

Проте, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності та причини відсутності відповідачів ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_3, 2006 р.н., та ОСОБА_4 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, поза межами строків, визначених ст.71 Житлового кодексу України.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :