Справа № 2-5723/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 22.02.2008 року в розмірі 24 321 грн. 27 коп., посилаючись на невиконання відповідачкою своїх зобовязань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення.

Відповідачка у судове засідання не зявилася. При цьому, у попередні судові засідання надавала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала з тих підстав, що вона не підписувала Кредитний договір, а підпис на заяві позичальника їй не належить.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як на підставу свого позову Банк посилається на те, що 22.02.2008 року відповідачка звернулася до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 10 000 грн. 00 коп., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачці кредитний ліміт в розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідачка підтвердила ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобовязання їх виконувати.

Відповідно до п. 6.5 Правил користування платіжною картою відповідачка зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором.

В той же час, суд із твердженням Банку погодитися не може з огляду на таке.

Договір є укладеним, відповідно до вимог статті 638 ЦК України, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1704 від 03 жовтня 2016 року, підпис у графі «Підпис» заяви позичальника б/н від 22.02.2008 року було виконано ймовірно не ОСОБА_1, а іншою особою.

При цьому, при порівнянні підпису в графі «Підпис» в заяві позичальника з експериментальними, умовно-вільними та вільними зразками підпису відповідачки експертом було встановлено ряд суттєвих, на думку суду, розбіжностей як за загальними (ступенем виробленості, координацією рухів, темпом, звязністю, розгоном тощо), так і за окремими ознаками, зокрема, за формою рухів при виконанні, формою рухів при поєднанні, способом початку рухів при виконанні, протяжністю рухів по горизонталі та по вертикалі при виконанні.

В той же час, ймовірний характер висновку суду ґрунтується виключно на недостатності порівняльних зразків підпису.

Вказані розбіжності, попри наявність декількох збігів, не є суттєвими, на негативний висновок експерта не впливають і є типовими співпадаючими ознаками у досліджуваному підписі, які виконані з наслідуванням, що встановлено експертом у самому висновку експертизи.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до переконання, що відповідачка не підписувала заяву позичальника та не отримувала кредит, у звязку з чим вимоги Банку до ОСОБА_1, на думку суду, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на те, що доказом отримання відповідачкою кредиту є виписка про рух коштів про кредитній картці, оскільки Банком не було надано жодних доказів на підтвердження того факту, що кредитною карткою користувалася саме ОСОБА_1

Надане представником позивача фото ОСОБА_1 із карткою ПАТ КБ «Приватбанк» суд також до уваги як доказ взяти не може, оскільки вказане фото не є чітким та з нього неможливо встановити номер картки, який тримає ОСОБА_1

Інші доводи позивача не спростовують висновку суду про те, що відповідачка не отримувала кредит на підставі договору б/н від 22.02.2008 року, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду. При цьому, з позивача на користь відповідачки слід стягнути понесені нею витрати на проведення експертизи у розмірі 900 грн. 48 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 900 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН