Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/459/16-ц
Провадження по справі № 2/514/247/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року смт Тарутине Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Горбаня Ю. О.

за участю секретаря Образенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизьку обєднану державну податкову інспекцію Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Арцизької ОСОБА_2 в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим що 13 лютого 2003 року померла його бабуся ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,42 умовних кадастрових гектарах, яка розташована у ВАТ «Україна» с. Петрівка-2 Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0537800 виданого 10 листопада 1997 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97. Крім того, за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 16 грудня 2002 року, яким заповідала земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах, яка їй належала на підставі вищевказаного сертифікату в рівних частках онукам позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка в подальшому не прийняла спадщини.

При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що ним був наданий сертифікат на земельну частку (пай) розміром 4,42 умовних кадастрових гектарах, однак в заповіті розмір земельної частки (паю) вказаний 3,95 умовних кадастрових гектарах, тобто є розбіжності.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай).

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача в судовому засідання пояснила, що ОСОБА_3, яка померла 13 лютого 2003 року є її бабусею та бабусею її брата позивача ОСОБА_1. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала їй та позивачу в рівних частках земельну частку (пай), яка їй належала на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Вона не прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_3, а при зверненні позивача до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва йому було відмовлено, оскільки розмір земельної частки (паю) в сертифікаті не збігається з розміром земельної частки (паю) в заповіті. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Крім того, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти позовних вимог не заперечує.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є головою Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області. Також, пояснив, що дійсно ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату. За життя вона склала заповіт в сільській раді яким заповідала дану земельну частку (пай) своїм онукам в рівних частках. В сертифікаті дійсно вказано розмір земельної частки (паю) 4,42 в умовних кадастрових гектарах, однак йому відомо, що при видачі державних актів зменшувався розмір земельної ділянки, оскільки в виділявся в натурі. Заповіт складаний секретарем сільської ради, йому не відомо чому розмір земельної частки (паю) не збігається з розміром земельної частки (паю) в заповіті.

Таким чином, сторони в судове засідання не з"явилися, у звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, при розгляді даної цивільної справи суд користується нормами Цивільного Кодексу України /в редакції 1963 року/, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася з дня її смерті, а саме 13 лютого 2003 року, тобто до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України /в редакції 2004 року/.

Згідно ч.1 ст. 524 ЦК України /в редакції 1963 року/, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 527 ЦК України /в редакції 1963 року/, регламентовано, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ст. 548 ЦК України /в редакції 1963 року/, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України /в редакції 1963 року/, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Також, судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537800, виданого 10 листопада 1997 року на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97 належало право на земельну частку (пай) розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна».

Крім того, за життя ОСОБА_3 16 грудня 2002 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №216, яким заповідала земельну ділянку площею 3,95 га, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537800, виданого 10 листопада 1997 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №556, в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Відповідно ст. 553 ЦК України /в редакції 1963 року/ спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно заяви ОСОБА_4, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 02 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1133, вона за власним бажанням не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6, таким чином не прийняла вищевказане майно.

Спадок відкрився в день смерті спадкодавця ОСОБА_3, а саме 13 лютого 2003 року, згідно свідоцтва про смерть про серії І-ЖД №332111.

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-ЖД №389375 позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7, померлого 20 грудня 2015 року та ОСОБА_8, померлої 16 січня 2006 року.

Відповідно свідоцтва про народження дівоче прізвище матері позивача ОСОБА_9 «Манталуца».

Відповідно довідки Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3, померла 13 лютого 2003 року, була зареєстрована на день смерті в с. Петрівка по вулиці Зелений Кут, 22 Тарутинського району Одеської області.

Також, згідно довідки Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області право на земельну частку (пай) на землях ВАТ «Україна» розміром 4,42 га, вказане в сертифікаті серії ОД №0537800, який належав ОСОБА_3, яка померла 13 лютого 2003 року, в натурі не виділявся, акт не видавався.

Згідно ст. 534 ЦК України /в редакції 1963 року/ кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що спадкодавець ОСОБА_3 заповідала саме земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах, яка їй належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537800, суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на дану земельну частку (пай) в розмірі саме - 3,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна».

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 524, 527, 534, 548-549, 553 ЦК України /в редакції 1963 року/, ст.ст. 10, 60, 212- 215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Арцизьку обєднану державну податкову інспекцію Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1, право власності на земельну частку (пай) у розмірі 3.95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» та належала ОСОБА_3, померлій 13 лютого 2003 року, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537800, виданого на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №556 від 10 листопада 1997 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю.О. Горбань