Єдиний унікальний номер 235/1903/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1054/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Новікової Г.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеля-ційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Доне-цькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2016 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ ДРАЦС по місту Красноармійську Красноармійського МУЮ у Донецькій області про встановлення факту смерті відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року скасу-вати та ухвалити нове рішення, яким встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Донецьку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник зазначила, що даючи оцінку допустимості доказів, а саме документам, виданим на тимчасово окупованій території та засвідченим печатками т.з. «ДНР», суд першої інстанції не взяв до уваги практику Евро-пейського суду з прав людини. Відповідно до висновку ЄСПЛ (справи проти Туреччини, Молдови, Росії) першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо час-тина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Крім того, в Інформаційному листі від 15.04.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до та-ких дій, як наприклад, реєстрація смертей.

Також заявник зазначає, що не мала можливості заявити клопотання про виклик свідків, тому що надала заяву про розгляд справу без її участі, та в судовому засіданні не була.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились, від заявниці надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевіри-вши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вва-жає, що скарга задоволенню не підлягає, а оска¬ржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Донецьк.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належ-ними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази пода-ються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та ін-ших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Відповідно до роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання за-явниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєст-рації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод гро-мадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В обґрунтуванні доводів заяви про визнання факту смерті заявником не надано жо-дного оригіналу або належним чином завіреної копії документів.

Судом першої інстанції правильно встановлено в рішенні, що докази по справі від-повідно до ст.59 ЦПК України повинні бути допустимими, але заявником жодного пись-мового допустимого доказу надано не було.

Отже, заявником не було надано допустимих письмових доказів, сама заявниця у судове засідання не з'явилась, свідки по справі допитані не були.

Таким чином судом першої інстанції зроблений правильний висновок щодо недо-веденості обставин про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування висновку ЄСПЛ (справи проти Туреччини, Молдови, Росії) та не застосування положень, що містяться у Інформаційному листі від 15.04.2016 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Ухвалою від 10 травня 2016 року клопотання ОСОБА_1 було задоволено та від-строчено сплату судового збору до винесення рішення, тому з заявниці на користь держа-ви треба стягнути судовий збір у розмірі 303 (триста три) грн. 16 коп.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 303 (триста три) грн. 16 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціа¬лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набран-ня нею законної сили.

Судді: