Справа № 455/1083/16-ц
Провадження № 2/455/475/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львiвської області

в складі головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі Бобельській Н.М.,

з участю представника позивача прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву заступника керівника Самбірської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2016 року заступник керівника Самбірської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому зазначає, що Самбірською місцевою прокуратурою Львівської області скеровано для розгляду до Старосамбірського районного суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000368, який 06 липня 2014 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, в с. Кобло Старосамбірського району Львівської області, на сільській дорозі, навпроти кафе-бару «Пролісок», на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_3 один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_3 впав та вдарився головою об землю, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження забій головного мозку середнього ступеню із субарахноїдальним вертикулярним внутрішлуночковим крововиливом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 299/2014 від 29.07.2014 року, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров»я.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого останній перебував на стаціонарному лікуванні в щелепно-лицевій хірургії в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з 07.07.2014 року по 29.07.2014 року та на його лікування затрачено кошти обласного бюджету в сумі 3135,15 гривень.

Старосамбірським районним судом розглянуто кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 та 12.02.2015 року постановлено рішення, яким останнього засуджено за ст.128 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим терміном на 1 рік. Однак ОСОБА_2 в добровільному порядку не відшкодував бюджетні кошти, які були затрачені комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування ОСОБА_3

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівської обласної ради понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої допомоги витрати в розмірі 3135,15 гривень на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та судові витрати.

Представник заступника керівника Самбірської місцевої прокуратури Львівської області прокурор Брящей В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав повністю.

Представники Львівської обласної ради та третьої особи - Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Однак, в канцелярію суду від них надійшли клопотання про слухання даної справи без їх участі, не заперечували проти позовних вимог.

Вислухавши в судовому засіданні сторін, оглянувши та оголосивши документи по справі, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000368 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування особи, яка потерпiла вiд злочину, та судових витрат», питання про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування потерпiлого вирiшується згiдно з "Порядком обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання", затвердженим постановою Кабiнету Мiнiстрiв України N 545 ( 545-93-п ) вiд 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштiв, що пiдлягає вiдшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лiкуваннi потерпiлий, з урахуванням кiлькостi лiжко-днiв, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартостi його лiкування.

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання 1 (один) рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 /один/ рік, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Згідно пунктів 2 і 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з»являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» у разi коли при постановленнi вироку сума коштiв, витрачених на стацiонарне лiкування потерпiлого, ще не була визначена i рiшення про їх вiдшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивiльного судочинства за позовом вказаних юридичних осiб. У такому ж порядку вiдшкодовуються витрати на стацiонарне лiкування особи, яка постраждала вiд злочину, в разi закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги з 07.07.2014 року по 29.07.2014 року. Згідно довідки вказаної установи на лікування потерпілого витрачено 3135 гривень 15 копійок / за 22 дні у нейрохірургічному відділенні/ (а.с.6).

Згідно зі ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні.

Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування.

Враховуючи викладене, та те, що внаслідок спричинення ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_3, останній перебував на стаціонарному лікуванні і доведений причинний зв'язок між злочинними діяннями ОСОБА_4 та перебуванням потерпілого, вартість якого становить 3135 гривень 15 копійок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так як органи прокуратури, на користь яких ухвалене рішення, звільнені від сплати судових витрат, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 551 гривні 20 копійок відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.127, ч.3 і ч.5 ст.128 КПК України, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» ст.ст. 60,61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 82082, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в користь Львівської обласної ради до обласного бюджету, р/р 0292 в УДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ЗКПО 01996639 кошти в сумі 3135 (три тисячі сто тридцять пять) гривень 15 копійок, та в користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Й.Ніточко

Повне рішення виготовлено 15.11.2016 року