У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2016 Справа №607/8833/16-ц

Тернопільський мІськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: В.М. Братасюка

за участю секретаря: І.В. Гнатенко

представників відповідачки ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 вересня 2006 року у справі №2-4336/06, задоволено позов Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення боргу за теплову енергію та гарячу воду в розмірі 4204, 68 гривень та 30 гривень за ІТЗ розгляду справи, і 51 гривню судового збору в дохід держави.

Дана справа розглянута судом в порядку глави 8 розділу III ЦПК України «Заочний розгляд справи».

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду, посилаючись на те, що відповідач не був своєчасно повідомлений судом про час і місце судового розгляду, й окрім того судом при вирішенні спору не було враховано доказів, котрі мають істотне значення для вирішення справи, а саме акту про відключення квартири по вул. Будного 34/52 від мережі ЦО в 2002 році, заяви ОСОБА_4 від 05.03.2002 року про видачу технічних умов на влаштування автономного опалення та гарячого водопостачання, змісту Висновку експерта від 12.09.2016 року № 546/16-22.

В судовому засіданні сторона відповідача заяву про перегляд заочного рішення підтримала у повному обсязі, натомість представник позивача заперечила проти перегляду заочного рішення за безпідставністю.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто необхідною умовою перегляду заочного рішення є наявність одразу обох умов.

Згідно частини пятої ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Суд констатує, що заочне рішення було ухвалене 07.09.2006 року й в судове засідання на означену дату та годину, відповідачі викликалися судом повісткою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, котрий повернувся до суду з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання. Водночас стороні позивача було вручено повістку про виклик відповідачів для особистого вручення, однак як вбачається з Акту від 04.09.2006 року, складеного комісією ЖКК ВАТ «Тернопільбуд», вручення повістки відповідачам також виявилося неможливим по причині відсутності адресата за закінченням терміну зберігання.

Відтак суд зауважує, що виклик відповідачів в судове засідання 07.09.2006 року здійснювався судом належним чином, згідно ст. 74 ЦПК України та чинної на той час Постанови КМУ від 17.08.2002 року №1155 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку».

Одержання поштової кореспонденції це право, а не обовязок адресата, а відтак суд вважає, що судом дотримано вимог процесуального закону, щодо процедури виклику відповідач в судові засідання, і не є проблемою суду його (відповідача) бажання, отримувати чи не отримувати поштову кореспонденцію, та проживати чи не проживати за місцем реєстрації проживання.

Окрім цього Висновок експерта від 12.09.2016 року № 546/16-22, котрий в підтвердження доводів скасування заочного рішення долучено стороною відповідача до матеріалів справи, не може вважатися доказом, який має істотне значення для вирішення спору, оскільки висновок складено в 2016 році, а заочне рішення винесене судом в 2006 році.

Підсумовуючи викладене суд наголошує, що стороною відповідача не наведено суду існування в сукупності двох необхідних умов перегляду заочного рішення, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.224,228, 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07.09.2006 року у справі №2-4336/2006 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_6