Ухвала

іменем україни

09 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

МаляренкаА.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про захист прав споживачів та стягнення страхової суми, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03 вересня 2010 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є автомобіль марки Audi S3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначав, що 22 серпня 2011 року він звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у зв'язку із викраденням 21 серпня 2011 року застрахованого автомобіля, та в подальшому на вимогу ПрАТ «СК «Провідна» надав всі необхідні документи та виконав дії, необхідні для виплати страхового відшкодування.

Звертав увагу на те, що відповідачем відкладався строк щодо прийняття рішення про визнання події страховим випадком та продовжувався термін прийняття рішення з виплати страхового відшкодування, про що його було повідомлено листами.

Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 02 серпня 2012 року, його повідомлено про те, що листом від 02 квітня 2012 року ПАТ «СК «Провідна» відмовила йому у виплаті страхового відшкодування за наслідками проведення власного розслідування, на підставі якого було зроблено висновок про відсутність підстав для страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування незаконно, просив в суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 465 000 грн 20 коп., пеню - 42 988 грн 29 коп., 3 % річних від суми простроченої страхової виплати - 8 320 грн 31 коп., 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування - 318 327 грн 33 коп., пеню - 196 351 грн 21 коп., 3 % річних - 31 893 грн 75 коп., інфляційні втрати - 211 369 грн 33 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна» просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, що 03 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та ПпАТ «СК «Провідна» та було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0613968/1012/10, а саме: автомобіля марки Audi S3, державний номерний знак НОМЕР_1.

21 серпня 2011 року близько 11:00 год. по вул. Шкільній у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області невідома особа незаконно заволоділа вказаним вище автомобілем.

Наступного дня ОСОБА_3 подав заяву про настання страхової події.

На підставі наведеного 31 серпня 2011 року слідчим відділом Переяслав-Хмельницького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області було порушено кримінальну справу № 17-8702 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Листом ПАТ «СК «Провідна» від 20 вересня 2011 року з метою прийняття рішення про визначення події щодо викрадення автомобіля страховим випадком та розгляду заяви у строк до 21 вересня 2011 року, позивачу було запропоновано надати два комплекти оригіналів ключів з брелоками сигналізації застрахованого автомобіля та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Вказана вимога була виконана позивачем.

Листом від 12 жовтня 2011 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомила, про те, що у зв'язку з об'єктивною необхідністю проведення додаткових заходів страховою компанією для з'ясування обставин настання випадку із застрахованим транспортним засобом, призначено розслідування, у зв'язку з чим прийняття рішення про визнання події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на один місяць - на час проведення розслідування.

Листом від 10 листопада 2011 року позивача повідомлено про те, що у зв'язку з великим обсягом перевірочних заходів та отримання інформації та документів, які потребують додаткової перевірки, а також у зв'язку із призначенням необхідних експертних досліджень, прийняття рішення про визначення даної події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на три місяці - на час проведення додаткового розслідування.

Листом від 25 листопада 2011 року ОСОБА_3 повідомлено про продовження терміну прийняття рішення з виплати страхового відшкодування ще на шість місяців та запропоновано з'явитись до офісу для дачі додаткової письмової інформації.

Листом від 02 квітня 2012 року ПрАТ «СК «Провідна» було відмовив ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до п. 15.13 договору добровільного страхування, який було укладено між сторонами, у випадку втрати застрахованого засобу внаслідок настання ризику «Викрадення» страхове відшкодування обчислюється, як різниця між дійсною вартістю транспортного засобу на дату настання страхового випадку і розміром безумовної франшизи, а отже наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за виключенням франшизи на загальну суму 318 327 грн 33 коп.

При цьому судами зазначено, що страховик прострочив виконання грошового зобов'язання, а отже зобов'язаний сплатити позивачу суму страхового відшкодування з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, як це передбачено цивільним законодавством.

Проте колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, у порушення вищезазначених вимог процесуального закону, не оцінив усіх доказів у сукупності і не вжив заходів для усунення суперечностей щодо вартості застрахованого автомобіля.

Крім того, під час розгляду даної справи судом допущено однобічність у дослідженні доказів та не перевірено усіх обставин, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо вартості автомобіля, вказаної в ціні позову, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Не надано жодної оцінки положенням договору, укладеного між сторонами, щодо достовірності наданої інформації і відповідальності сторін вказаного договору.

Так, за договором страхування застрахованим є автомобіль марки Audi S3, державний номерний знак НОМЕР_1. Застрахованими ризиками є «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа» та «Ризик викрадення».

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, поставивши підпис в договорі добровільного страхування страхувальник ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з умовами та Правилами цього договору (п. 20.6 договору страхування), а отже підтвердив свою обізнаність щодо змісту договору страхування, не висловивши будь-яких заперечень щодо передбаченими умовами договору прав та обов'язків страховика та страхувальника, зокрема і щодо підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, виключень із страхових випадків і обмежень страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте судами не надано жодної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, на підставі ст. 25 Закону України «Про страхування» відповідачем було проведено власне розслідування, в ході якого встановлено, що згідно акта митного огляду на застрахованому автомобілі наявні пошкодження, а відповідно до уніфікованої митної квитанції МД-1 вартість автомобіля становить 53 478 грн 34 коп.

Звернувшись до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, спеціаліст якого був присутній під час проведення митних процедур для ввезення вказаного автомобіля на територію України, із запитом про надання висновку, ПрАТ «СК «Провідна» отримало відповідь з інституту з висновком автотоварозначного дослідження до якого додано фототаблицю.

Відповідно до вказаного висновку, досліджувальний автомобіль, станом на момент огляду експертом, був повністю пошкоджений, а його вартість при розмитненні становила 49 328 грн 55 коп.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 12 грудня 2011 року, проведеного Київським НДІ судових експертиз на замовлення страховика, вартість автомобіля марки Audi S3, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату укладання договору добровільного страхування, складала 255 131 грн 29 коп.

Крім того, ОСОБА_3 за два дні до укладання договору отримував висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого ринкова вартість вказаного автомобіля складала 251 139 грн 88 коп., а в заяві на укладання договору добровільного страхування, останній вказав вартість цього автомобіля - 500 000 грн, при цьому своїм підписом засвідчив, що всі відомості, зазначені ним у заяві є повними та відповідають дійсності.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції у порушення вимог вищевказаних норм права не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не перевірив, чи взагалі було відремонтовано застрахований транспортний засіб до комплектації заводу виробника, не дав жодної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам які беруть участь у справі їх права та обов'язків, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову та вартості автомобіля визначеної експертизами, які не призначалися в порядку, передбаченому ЦПК України, отже, які є лише письмовими доказами, суд не роз'яснив відповідачу право на призначення експертизи на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи, що суди на зазначене не звернули уваги, не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

А.В. Маляренко

І.М. Фаловська