У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та легковий автомобіль Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зазначає, що вказаний автомобіль відповідачем ОСОБА_3 було переоформлено без її згоди на свого батька ОСОБА_4

Оскільки вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку не можуть, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири та встановити порядок користування. Визнати договір купівлі-продажу вказаного автомобіля укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що спірна квартира позивачем та відповідачем ОСОБА_3 була придбана у занедбаному стані, він за свої кошти зробив в ній капітальний ремонт, а тому вважає, що в нього виникло право власності на 1/3 частину спірної квартири.

На підставі наведеного, просив суд визнати за ним право власності на вказану частину квартири.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 17 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя, по Ѕ частки за кожним, на наступне майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; легковий автомобіль Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В решті позову відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування ухвалених у справі судових рішень в частині поділу квартири, із ухваленням нового рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надавала згоду на продаж спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, спірна квартира хоч і була придбана під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_3, однак на придбання двох третин були використані особисті кошти відповідача і лише 1/3 частина придбана за спільні кошти подружжя.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що проведення поточного ремонту в квартирі не може бути підставою для визнання права власності на частину цієї квартири.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова