Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Федорець С.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 330/2040/15
04 лютого 2016 року Справа № 22ц/778/ 716/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 10.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_2 про оскарження нотаріальної дії щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та спонукання до вчинення нотаріальної дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного нотаріуса Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області про оскарження нотаріальної дії щодо відмови у ви дачі свідоцтва про право на спадщину та спонукання до вчинення нотаріальної дії , мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дідусь ОСОБА_3, який заповідав йому земельну ділянку площею 13,75 га на території Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області та земельну ділянку площею 13,7501 га на території Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області. До закінчення строку визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 19 грудня 2013 року, він у приватного нотаріусу Онищук Н.С. засвідчив свою заяву про прийняття спадщини за заповітом та в цей день, рекомендованою кореспонденцією, направив до Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області згаданий документ. Втім, 19.11.2015 року, державний нотаріус, прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки його заява надійшла до нотаріальної контори 25.12.2013 року, тобто з пропуском 6-ти місячного строку. Вважав, що такі дії суперечать закону й покликав задовольнити його позов.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 10.12.2015 року позов відхилено.

У апеляційній скарзі заявник прохав скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, посилаючись на те що його ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів своєчасність свого звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому причини відмови, якими обґрунтовується відмова у вчиненні нотаріальної дії є обґрунтованими.

Статтею 50 Закону "Про нотаріат" передбачена можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Отже, оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій.

Із матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 (дідусь позивача), який за заповітом заповідав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 13,75 га на території Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області та земельну ділянку площею 13,7501 га на території Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області (Документи спадкової справи).

Норми ст.1220 ЦК пов'язують відкриття спадщини з фактом (часом) смерті спадкодавця.

Суд зазначає, що для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємець за заповітом або за законом, має прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Прийняття спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права та його цивільне право.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК).

При цьому суд наголошує, що заява про прийняття спадщини має бути подана спадкоємцем особисто у письмовій формі за місцем відкриття спадщини. Якщо спадкоємець не може особисто звернутися із такою заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, то він може надіслати таку заяву поштою, при цьому справжність підпису на такій заяві має бути нотаріально засвідченою.

Матеріали справи свідчать про те, що до закінчення 6-ти місячного строку від дня смерті спадкодавця, позивач, 19.12.2013 року, звернувся до приватного нотаріуса де засвідчив свій намір отримати спадщину й цього ж дня рекомендованим листом направив відповідну заяву до відповідача (а.с.6,15).

Вирішуючи питання з приводу отриманої заяви державний нотаріус, вважав, що заява позивача надійшла до нотаріальної контори поза межами шестимісячного строку, а тому 19.11.2015 року прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про яку прохав спадкоємець (а.с.7).

Із доданої до матеріалів справи поштової квитанції убачається, що спадкоємець відправив заяву про прийняття спадщини, засвідчену приватним нотаріусом, на адресу державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини до закінчення строку у 6 місяців (а.с.15).

День подання заяви на пошту вважається днем подання заяви в державну нотаріальну контору.

У своїх висновках суд першої інстанції вважав, що квитанції про відправку поштової кореспонденції не є належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

При з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Достовірність квитанції та закладена в ній інформація не спростовані протилежною стороною.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, встановлено, що розрахунковий документ, виданий відправникові поштового відправлення може вважатися належним доказом надсилання відповідачеві заяви і доданих до неї документів.

Наведене суд не врахував, а тому прийшов до необґрунтованих висновків у справі.

З огляду на викладене, доводи скарги можуть бути прийняті судом.

Керуючись ст.309,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 10.12.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Заявлені у справі вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного нотаріуса Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_2 окреслені у постанові від 19.11.2015 року щодо відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зобов'язати Якимівську державну нотаріальну контору Запорізької області за наявності необхідних документів вчинити відповідну нотаріальну дію за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: