Справа № 438/39/16 Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/4469/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в процесі розгляду справи зменшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за відсотками за договором №DNH4KP28410017 від 10.05.2006р. нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 05.01.2011р. по 05.01.2016р. у розмірі 4750,62 грн., а також стягнути витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10.05.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір №DNH4KP28410017, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6339,56 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, зокрема, про договір приєднання. Умовами договору визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 6339,56 грн. на строк 10.05.2006р. по 12.05.2009р. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач своїх зобовязань за договором належним чином на сьогодні не виконав та станом на 05.01.2016р. розмір простроченої заборгованості по кредиту становить 1301,54 грн. Порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони ОСОБА_3 мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Датою 12.05.2009р. у договорі саме зазначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання ОСОБА_3 своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань вцілому. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір №DNH4KP28410017 не є розірваним чи припиненим відповідно до правових підстав, визначених ст.ст.599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Позивач вважає за необхідне у судовому порядку стягнути з боржника суму заборгованості по нарахованих на прострочену заборгованість процентах за період відповідний загальному терміну позовної давності, з 05.01.2011р. по 05.01.2016р. за таким розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту х розмір %ставки в день х кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 05.01.2011р. по 05.01.2016р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості - 1301,54 грн., розмір % ставки в день 0,2 %, отже, сума заборгованості по відсотках становить 4750,62 грн.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 10 травня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано правову позицію Верховного Суду України про те, що якщо боржником кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності. Відтак вважає, що банк має право на стягнення з боржника суми заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний терміну позовної давності з 05.01.2011р. по 05.01.2016р. в сумі 4750,62 грн. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову про стягнення відсотків за користування кредитом в межах строку позовної давності.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання (а.с. 97), тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову міський суд виходив з того, що умовами кредитного договору визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів 12.05.2009 року, тому п»ятирічний строк позовної давності закінчився 12.05.2014 року. З вимогами про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивач звернувся 20.01.2016 року, тобто з пропуском п»ятирічного строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_3

Проте повністю з такими висновками суду погодися не можна.

Судом установлено, що 10.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 6339,58 грн. на строк 36 місяців до 12.05.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, що стверджується копією заяви позичальника № DNН4КР28410017 від 10.05.2006 року. З копії підписаної відповідачем заяви від 10.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦКМ України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобов»язання міститься у частині першій ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов»язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно зі ст. ст. 526,530,610, частиною першою ст. 612 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Позивач свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник у порушення вимог ст.ст. 526, 610, 1054 ЦК України взяті на себе зобов»язання за договором належним чином не виконав, у зв»язку з чим розмір простроченої заборгованості ОСОБА_3 по кредиту відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 05.01.2016 року становить 1301,54 грн.

За змістом частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249 цс 15, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України.

Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором визначено сторонами тривалістю 5 років.

Встановлено, що заборгованість по відсотках за договором № DNН4КР28410017 від 10.05.2006 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 05.01.2011 року по 05.01.2016 року становить 4750,62 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача (а.с.47-48).

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 4750,62 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за договором № DNH4KP28410017 від 10.05.2006р. нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 05.01.2011р. по 05.01.2016р. в розмірі 4750 грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1378 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: