ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1263/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Біді В.В., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, в судовому засіданні по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення страхового відшкодування,

Встановив:

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства, при цьому, провадження по справі було відкрито згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2015 року.

Судовий розгляд вказаної справи зокрема було призначено на 18.01.2016 року (в межах строку розгляду справи даної категорії, визначеного ч.1 ст.157 ЦПК України). Поштове відправлення з повідомленням відповідача (за місцем державної реєстрації місцезнаходження цієї юридичної особи (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, який міститься в матеріалах справи) - АДРЕСА_1) про вказаний судовий розгляд справи було повернуто до Дарницького районного суду м. Києва "За закінченням терміну зберігання".

Після чого, судовий розгляд вказаної справи було відкладено на 01.02.2016 року у зв"язку зі збільшенням позовних вимог позивача та долученням наданих ним нових документів (в межах строку розгляду справи даної категорії, визначеного ч.1 ст.157 ЦПК України). Проте, і наступне поштове відправлення з повідомленням відповідача за адресою - АДРЕСА_1 про вказаний наступний судовий розгляд справи було повернуто до Дарницького районного суду м. Києва "За закінченням терміну зберігання".

Так, відповідно до положень ч.5 та ч.8 ст.74 ЦПК України: у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином; судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю.

При цьому, відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про вказані судові розгляди цієї справи, при цьому, від відповідача до Дарницького районного суду м. Києва не надійшло жодних заяв чи клопотань.

Відповідно до положень ч.4 ст.169 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Проте, в спеціальній імперативній нормі ч.1 ст.224 ЦПК України, яка визначає умови, за яких можливе винесення такого заочного рішення зазначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.157 ЦПК України - суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Враховуючи вищевикладене, наявні вищевказані обставини, в тому числі ту обставину, що від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, як і повідомлення про причини неявки, то судом (у судовому засіданні по розгляду цієї справи 01 лютого 2016 року) було поставлене на обговорення питання щодо встановлення заочного порядку розгляду справи, яким передбачено ухвалення заочного рішення (який єдиним порядком, в якому згідно з нормами ЦПК України (зокрема вищенаведеними) можливо розглянути вказану справу в порядку цивільного судочинства - з дотриманням імперативних норм, встановлених цим порядком щодо даного випадку).

Проте, з пояснень представника позивача ОСОБА_3 з цього приводу (в тому числі, наданих ним після розв"язання судом всіх наявних клопотань сторони позивача) вбачається, що він у категоричній формі заперечив можливість надання згоди стороною позивача на встановлення заочного порядку розгляду справи (винесення заочного рішення), тобто як на даний час так і на майбутнє, при цьому, представник позивача у категоричній формі огульно наполягав на встановленні звичайного порядку розгляду справи (не заочного). Позивач підтримала таку категоричну позицію свого представника.

На запитання суду представник позивача відмовився зазначити конкретні норми ЦПК України, які б за вищевказаних наявних обставин дозволяли б розглянути дану справу у звичайному (не заочному) порядку, посилаючись на те, що ч.1 ст.224 ЦПК України передбачає, що суд не має право ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач заперечує проти такого вирішення справи.

При цьому, стороною позивача не наведено об"єктивних обставин, в тому числі виняткових, щодо мотивів такої поведінки, а отже на думку суду, така поведінка сторони позивача не свідчить про добросовісне здійснення нею своїх процесуальних прав, яка при цьому ще і унеможливлює розгляд справи у вказаному заочному порядку, який є єдиним порядком, імперативно встановленим нормами ЦПК України для даного випадку (щодо відсутності дійсного волевиявлення сторони позивача щодо розгляду вказаного позову по суті, яка де-факто відмовляється від розгляду позовних вимог в єдиному порядку, імперативно встановленому нормами ЦПК України для даного випадку).

Крім того, судом враховано, що представник позивача зазначив про те, що ця справа ще не розглянута з вини суду. При цьому останнім, зокрема було проігноровано і той факт, що 18.01.2016 року судовий розгляд цієї справи було відкладено у зв"язку з діями сторони позивача, а саме - у зв"язку зі збільшенням позовних вимог.

Відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в тому числі, вищевикладене стосується і відповідних прав відповідача.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), щодо положень п.1) та п.3) ч.1 ст.205 ЦПК України.

Враховуючи викладене, положення п.1) ч.1 ст.205 ЦПК України, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, враховуючи також вищевказану поведінку сторони позивача, яка перешкоджає судовому розгляду справи по суті у вищевказаному порядку цивільного судочинства (встановленому ЦПК України для даного випадку) та у розумні строки, в тому числі, встановлені ч.1 ст.157 ЦПК України.

На підставі викладеного,

керуючись ст.205 ЦПК України,

Ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення страхового відшкодування.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів.

Суддя: