Справа № 186/1493/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С. ,

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенськ подання старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що у провадженні Першотравенського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, перебуває виконавче провадження ВП № 38931003, з примусового виконання судового наказу № 6/163-10 від 22 жовтня 2010 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ «Інтеркоул» на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» боргу в розмірі 20 436,00 гривень.

Відповідно до довідки з ЄДР, керівником даної юридичної особи є ОСОБА_1.

Виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу відкрито 18 липня 2014 року, із наданням боржнику строку для самостійного виконання рішення суду до 25 липня 2015 року.

У наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржником виконано не було.

Майно зареєстроване за Товариством відсутнє, накладено арешт на рахунки, що зареєстровані за ТОВ «Інтеркоул», але кошти, які за період з 2013 року по 2016 рік стягнуті з рахунків боржника складають 37,45 грн. та 17,01 грн.

За весь період здійснення вищевказаного виконавчого провадження, директор ТОВ «Інтеркоул» ОСОБА_1, жодного разу не зявився до відділу, виклики державного виконавця ігнорує, умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Державний виконавець прохає суд встановити ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобовязань за рішенням суду.

У судове засідання державний виконавець не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та обставини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Законом України від 10.12.15 № 888-VIII п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», згідно якого підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон вважалася наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України було виключено.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобовязань.

Згідно матеріалів справи, на виконанні у Першотравенському міському відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження ВП № 38931003 від 18 липня 2013 року з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 6/163-10 від 22.10.2016 року, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоул» на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» боргу в розмірі 20 436,00 гривень.

18 липня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного наказу, копію постанови направлено сторонам. У постанові боржнику директору ТОВ «Інтеркоул» було надано строк для добровільного виконання судового наказу до 25 липня 2013 року.

В добровільному порядку рішення Господарського суду Дніпропетровської області боржником виконано не було.

Відповідно до витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоул» станом на 04 листопада 2016 року, є ОСОБА_1.

16 листопада 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області було накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках та належать ТОВ «Інтеркоул».

23 травня 2016 року до відділу державної виконавчої служби Першотравенського МУЮ звернувся представник стягувача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з клопотанням про вжиття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

12 серпня 2016 року було викликано боржника ОСОБА_1 на 09.00 годин 16 серпня 2016 року до державного виконавця Першотравенського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Відомості про отримання даного виклику ОСОБА_1 у справі відсутні.

В той же час, в матеріалах справи є довідка №1925 від 15 вересня 2015 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 знятий з реєстрації 27 грудня 2006 року в с. Коцюбінське, Ірпінського району, Київської області.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання рішення суду (ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець вчинив всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 6/163-10 від 22 жовтня 2010 року, того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов'язань та що за час виконання рішення безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, заявником не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про передчасність застосування до ОСОБА_1 такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.ст.11,32 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», - суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: С.С.Кривошея