Справа № 546/1274/14-ц
Номер провадження 2/546/205/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді - Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягти з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № PLF0SH00000182 від 14 лютого 2006 року у загальному розмірі 21966,98 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.02.2006 року між сторонами було укладено зазначений вище кредитний договір, за яким банк зобов'язався надати відповідачці кредит у розмірі 5000 грн. на строк до 14.02.2008 року, а відповідачка зобов'язалася у строки та в порядку, передбаченому договором, повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Відповідачка неналежним чином виконує свої зобов'язання за даним кредитом, внаслідок чого станом на 03.10.2014 року утворилася її заборгованість, до якої входить:

-заборгованість за кредитом - 2763,31 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом - 4323,54 грн.:

-заборгованість за комісією за користування кредитом - 687,55 грн.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18970,75 грн.

За мінусом суми у розмірі 4778,17 грн., стягнутої з відповідачки судовим наказом від 24.10.2008 року загальний залишок заборгованості становить 21966,98 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримав, просить його задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала, заявила про застосування позовної давності і суду пояснила, що дійсно у 2006 році вона уклала кредитний договір з позивачем. Свій примірник кредитного договору вона отримала і їй відомі умови кредитного договору, строки та порядок погашення кредиту. Спочатку вона належним чином у встановлені строки погашала кредит, а потім захворіла, потребувала коштів на лікування і кредит погашала нерегулярно та меншими сумами. Таким чином утворилася її заборгованість за кредитом. До кредитодавця з питання реструктуризації боргу чи зміни умов кредитування вона офіційно не зверталася. У 2008 році вона отримала судовий наказ про стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитом. За відсутності коштів на погашення кредиту вона повністю погасила борг у розмірі, зазначеному в судовому наказі, лише у липні 2012 року. З тих пір аж до надходження до суду даної позовної заяви позивач до неї претензій не пред'являв. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності та безпідставно заявив до неї зазначені в позовній заяві вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України:

1.За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

2.До відносин за кредитними договорами застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України:

1. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

2. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

3. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як випливає із змісту Книги п'ятої Цивільного кодексу України кредит є одним із видів зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається наступне:

Згідно копії кредитного договору № PLF0SH00000182 (а.с. 7-8) даний договір був укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (тепер - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК) 14 лютого 2006 року.

Згідно цього Договору кредитодавець зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит на придбання будівельних матеріалів у розмірі 5000 грн. на строк до 14 лютого 2008 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% на місяць від суми виданого кредиту.

Погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів в період з 3по 10 число кожного місяця у розмірі 340,19 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-6) вбачається, що позивачем визначена заборгованість відповідачки за зазначеним вище кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору станом на 03.10.2014 року, у яку входить:

-заборгованість за кредитом - 2763,31 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом - 4323,54 грн.:

-заборгованість за комісією за користування кредитом - 687,55 грн.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18970,75 грн.

Із цього ж розрахунку також вбачається, що позивачем із зазначеної суми відраховано 4778,17 грн., стягнуті за судовим наказом № 2-н-138/2008 від 24 жовтня 2008 року, і залишок заборгованості становить 21966,98 грн.

Із наданої позивачем копії заяви про видачу судового наказу (а.с. 31-32) вбачається, що 21 жовтня 2008 року позивач звернувся до суду із даною заявою, в якій просив стягти з відповідачки на його користь заборгованість за даним кредитним договором станом на 21.01.2008 року у загальному розмірі 4778,17 грн., у тому числі:

-заборгованість за кредитом - 2763,31 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом - 1494,12 грн.;

-заборгованість з комісії за користування кредитом - 300 грн.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору - 220,74 грн.

24 жовтня 2008 року суддею Решетилівського районного суду Полтавської області за цією заявою було видано судовий наказ, яким з відповідачки ОСОБА_1 стягнуто зазначену у заяві заборгованість у повному обсязі (а.с. 33), тобто судовим рішенням стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитом, процентами, комісією та пеню, яка існувала на дату закінчення терміну кредитного договору. Даний судовий наказ не змінений, не скасований і набрав законної сили 11 листопада 2008 року.

Згідно наданої позивачем копії постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 126) зазначений вище судовий наказ був пред'явлений стягувачем до примусового виконання і 07.08.2009 року був повернутий стягувачеві.

Судовий наказ був повторно пред'явлений стягувачем до виконання і 18.05.2012 року було відкрите виконавче провадження з його виконання.

Із Інформації про виконавче провадження, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень і наданої позивачем (а.с. 119-122) вбачається, шо 03.07.2012 року в ході виконання виконавчого листа № 2-н-138/2008 від 24 жовтня 2008 року з відповідачки повністю стягнуто зазначену у цьому виконавчому листі заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, з цієї дати заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитом перестала існувати, і позивач з цієї дати не мав права нараховувати проценти та комісію за користування кредитом, а також пеню за несвоєчасність виконання відповідачкою грошового зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення за період з 04.07.2012 року по 03.04.2014 року заборгованості за процентами, комісією та пені є безпідставними.

Суд не може погодитися з позицією позивача, викладеною в його поясненнях по суті позовних вимог (а.с. 117), де він зазначає, що одержані в результаті виконання виконавчого листа кошти віднесені ним на погашення заборгованості за процентами і залишення таким чином за відповідачкою заборгованості за кредитом, оскільки стягнуті за судовим рішенням кошти є коштами цільового призначення і мають бути направлені на погашення тих видів заборгованості і в тих сумах, які зазначені у заяві про видачу судового наказу.

З огляду на це суд не приймає до уваги посилання позивача на положення п. 3.3 кредитного договору щодо черговості погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки цей пункт визначає черговість зарахування одержаних від позичальника коштів лише у разі добровільного погашення позичальником заборгованості.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем визначених законом строків позовної давності, суд виходить з наступного:

як вбачається із зазначеної вище заяви про видачу судового наказу, позивачем в ній заявлено вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 21.01.2008 року. Таким чином у разі непогашення відповідачкою заборгованості з наступного місяця, тобто з лютого 2008 року право позивача на отримання нарахованих відсотків, комісії є порушеним. Не отримуючи коштів на сплату відсотків та комісії, позивачеві було достовірно відомо про порушення його прав.

Зазначений кредитний договір не містить відомостей про збільшення позовної давності за домовленістю сторін, а тому суд виходить з термінів позовної давності, визначених ст. 257 ЦК України та п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

За таких обставин, з урахуванням дати звернення позивача до суду із даним позовом, суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами та комісією за користування кредитом за період з лютого 2008 року по жовтень 2011 року включно лежать поза визначеним статтею 257 ЦК України терміном позовної давності.

Сплата відповідачкою боргу згідно вказаного вище судового наказу не свідчить про визнання нею боргу, що виник після 21.01.2008 року, а тому не перериває перебігу позовної давності.

Таким чином в межах позовної давності лежать вимоги про стягнення з відповідачки процентів та комісії за користування кредитом за період з листопада 2011 року по червень 2012 року включно.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем, починаючи з грудня 2010 року не нараховувалися проценти та комісія за користування відповідачкою кредитом, а тому заборгованість відповідачки за процентами та комісією відсутня.

Приймаючи до уваги приписи п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України та дату погашення відповідачкою заборгованості за кредитом - 03.07.2012 року, суд находить, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки пені за несвоєчасність виконання грошових зобов'язань також лежать поза визначеним законом терміном позовної давності.

Згідно п. 17 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Вимог про стягнення з відповідачки сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, позовна заява не містить.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів та діючого законодавства свідчить про те, що відповідачкою допущено неналежне виконання умов кредитного договору № PLF0SH00000182 від 14 лютого 2006 року, одначе позивачем заявлено вимоги після спливу позовної давності, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч.1 ст. 88, ст. ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 265, 257, 259, 266, 261, 267, 509, 546, 548, 549, 550 551, 616 1054 ЦК України, Постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд ,-

Р І Ш И В :

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий: