Справа №477/2283/15-ц 13.05.2016 13.05.2016
Провадження №22-ц/784/1134/16
Справа №477/2283/15 Головуючий першої інстанції: Саукова А.А.
Провадження № 22-ц/784/1134/16 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2016 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

ОСОБА_2,

із секретарем судового засідання: Гордійчук С.С,

за участю: позивача ОСОБА_3,її представника ОСОБА_4, представника третьої особи СВТ «Інгул» - ОСОБА_5Ф, третьої особи ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року, постановлену за позовом ОСОБА_3 до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи, що не заявляють самосійних вимог щодо предмету спору Садово-виноградне товариство «Інгул», ОСОБА_6, про визнання рішення відповідача недійсним та його скасування, визнання недійсним державного акту та відновлення становища в первісний стан,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи, що не заявляють самосійних вимог щодо предмету спору Садово-виноградне товариство «Інгул», ОСОБА_6, про визнання рішення відповідача недійсним та його скасування, визнання недійсним державного акту та відновлення становища в первісний стан.

01 квітня 2016 р. ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку № 17, яка розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та знаходиться за адресою: вул. Виноградна, 9 в СВТ «Інгул», кадастровий номер: :18:000:0222.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 5 квітня 2016 р. в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали суду, просить її скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, її представника, третьої особи ОСОБА_6, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 вважає незаконним отримання у власність шляхом приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки № 17, розташованої у Садово-виноградному товаристві «Інгул», у звязку із чим звернулася з даним позовом до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконним розпорядження № 676-р від 08 жовтня 2007 року в частині приватизації земельної ділянки ОСОБА_6 його скасування та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_6 на підставі вказаного розпорядження.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 має намір розпорядитися спірною земельною ділянкою, що може призвести до ускладнення розгляду справи, порушенню прав третіх осіб, позивач також подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку, суд вважав, що посилання позивача як на підставу застосування заходів забезпечення позову на можливість відчуження спірної земельної ділянки третім особам не може бути підставою для накладення арешту.

Як розяснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Між тим, суд не звернув увагу, що земельна ділянка, право власності на яку підтверджується оспорюваним позивачем державним актом, не є власністю а ні позивача по справі, а ні відповідача по справі, тоді як дані обставини мають суттєве значення для правильного вирішення заяви позивача.

З урахуванням викладеного та положень пункту 3 ст. 312 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а заява щодо застосування заходів забезпечення позову поверненню до суду для нового розгляду, під час якого суду необхідно перевірити, чи належить спірне майно сторонам по справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2016 року скасувати, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову повернути в той же суд для нового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: