Єдиний унікальний номер №243/8288/16-ц
Номер провадження №2/243/4090/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«04» листопада 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Мотивував свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності, належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва «Про право власності на житло», виданого 23 серпня 1996 року Слов'янським закритим акціонерним товариством «Масложир». Вищевказане свідоцтво було зареєстроване позивачем 27 серпня 1996 року КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська Донецької області, реєстраційний номер запису об'єкта №9194, реєстраційна книга №9, про що він отримав довідку №1854-3/0.45/01 від 21 липня 2016 року.

Позивач зазначив, що починаючи з 09 серпня 2004 року його рідна донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_6 зареєстровані у вищевказаній квартирі, а з 14 квітня 2009 року зареєстрований його другий онук ОСОБА_5 Фактично з 27 травня 2014 року по кінець вересня 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в указаній квартирі не проживають, у квартирі відсутні їх особисті речі, поштова кореспонденція на їх прізвища не надходить, їх фактичне місце проживання невідоме.

У зв'язку з вищевикладеним, просить суд, визнати ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №4 в будинку №10 по вулиці Конєва м. Словянськ, Донецької області.

Позивач ОСОБА_1, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі витягу з договору про надання правової допомоги від 21 вересня 2016 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не зявились, відомостей про причини неявки суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені телеграмою (а.с.28-30).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_2, належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 серпня 1996 року видане Слов'янським закритим акціонерним товариством «Масложир» (а.с.15).

Вищевказане підтверджується довідкою №1854-3/0.45/01 від 21 липня 2016 року, яка видана КП «Бюро технічної інвентаризації» (а.с.16), технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.18-20)

Як вбачається з копії домової книги, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09 серпня 2004 року. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований по вищевказаній адресі з 14 квітня 2009 року (а.с.11-14).

Згідно акту від 13 вересня 2016 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Черевківка», за участю сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у квартирі АДРЕСА_4 не проживають, особистих речей за вищевказаною адресою не має з травня 2014 року (а.с.9)

Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та мешкає у квартирі АДРЕСА_5. Донька позивача ОСОБА_3 не мешкає у квартирі №10 приблизно з травня 2014 року.

Свідок ОСОБА_11, показав, що він мешкає у АДРЕСА_6. У квартирі №4 за вищевказаною адресою ніхто не мешкає та донька ОСОБА_7 приблизно два роки не мешкає у квартирі.

У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що з 27 травня 2014 року відповідач ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_5 в спірній квартирі не мешкають, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладали, участі у витратах по утриманню квартири не приймають, спірним житлом не цікавляться, перепон у користуванні квартирою їм ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_12 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - приватною квартирою №4 в будинку №10 по вулиці Конєва м. Словянськ, Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова