Справа № 640/5373/16-ц
У х в а л А

про залишення позовної заяви без руху

"25" травня 2016 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки, -

В С Т А Н О В И В :

04.04.2016 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом до відповідачів із вимогами про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки.

25.05.2016 року до судді надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідачів по справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме:

- в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України не сплачений судовий збір за розгляд даної справи.

Так, в додатках до позовної заяви ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, так як він тривалий час утримувався під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27, на даний час знаходиться на дільниці слідчого ізолятора при Диканівській виправній колонії управління ДПтС України в Харківській області (№12), та його майновий стан на час перебування в установі виконання покарань повністю унеможливлює сплату судового збору.

Дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" передбачає перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Позивач до цього переліку не належить.

Перебування особи під вартою не є підставою для відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, оскільки це не передбачено ст. ст. 5, 8 Закону України «Про судовий збір» в якості пільги щодо сплати судового збору.

Крім того, в заяві про звільнення від сплати судового збору позивач вказує своє місцезнаходження в Диканівській виправній колонії № 12/12 16909/Бр згідно довідки від 02.09.2015 року та просить звільнити його від сплати судового збору, однак, суддя зазначає, що даних на підтвердження місцезнаходження позивача ОСОБА_1 в умовах ізоляції станом на день подання позову (04.04.2016 року) до суду не надано, у звязку з чим відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору та задоволення його клопотання.

Також з копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що арешт накладено на рухоме та на нерухоме майно позивача, але про грошові кошти, вклади, цінності у витягах нічого не зазначено.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_4 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України) є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Таким чином за подання вказаної позовної заяви, в якій ціна позову дорівнює 3286085 грн. 47 коп., сума судового збору складає 6890 грн. 00 коп.

Разом з тим, позивач не надав до суду квитанцію про сплату судового збору на вищевказану суму.

Отже, позивач має надати квитанцію про сплату судового збору ще на суму 6890 грн. 00 коп., які повинні бути перераховані на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача:0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Тому, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Якуша