АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/288/16 Головуючий 1 інст. Полєхін А.Ю.
Справа № 635/1583/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватно власністю, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, припинення права на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати її особистою приватною власністю кошти у розмірі 44000 грн. Поділити майно подружжя та відступити від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні подружжя, встановив, що її частка у спільному майні подружжя - житловому будинку з надвірними будівлями та земельній ділянці, розташованими по вул. Сонячній, № 11 на території с. Циркуни Харківського району Харківської області складає 9/10 частин, визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, за цією адресою, стягнути з неї на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 1/9 частки вартості земельною ділянки та 1/9 частки вартості спірного житлового будинку з надвірними будівлями, припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки розташованої по вул. Сонячній, № 11 на території с. Циркуни Харківського району Харківської області.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги і просила суд визнати її особистою приватною власністю кошти у розмірі 57574 грн., які були витрачені нею на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Сонячній, № 11 в с. Циркуни Харківського району Харківської області, що становить 12/100 частин житлового будинку, поділити майно подружжя з відступленням від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні подружжя, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку в цілому, припинивши право спільної часткової власності на земельну ділянку та право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, стягнути з неї грошову компенсацію на користь відповідача за припинення його права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на спірну земельну ділянку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 11.08.2001 року. Після реєстрації шлюбу 19 лютого 2003 року подружжям було придбано земельну ділянку, яка розташована в с. Циркуни по вул. Сонячній, № 11 Харківського району Харківської області, яка зареєстрована за кожним із них на праві власності по 1/2 частці. 11 липня 2003 року мати позивача ОСОБА_5 продала належну їй на праві власності однокімнатну ізольовану квартиру, яка знаходилася за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, № 38 за 44520 грн., з яких 44000 гривень були передані позивачу на будівництво житлового будинку по вул. Сонячній, № 11 в с. Циркуни Харківського району Харківської області. Позивач вважає що ці кошти є її особистою приватною власністю. Позивач вважає, що на будівництво житлового будинку з господарським будівлями та спорудами витрачені її особисті кошти у розмірі 57574 грн., що становить 12/100 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 14 квітня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Починаючи з 2007-2008 років позивач з сином мешкають у спірному будинку. Відповідач мешкає та зареєстрований в квартирі своєї матері. Позивач вважає, що володіти та користуватися сумісно з відповідачем житловим будинком та земельною ділянкою неможливо, оскільки відповідач постійно чинив насильство в сімї, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також позивач вважає, що 88/100 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю. Частка кожного із подружжя складає по 44/100 частин і вважає можливим припинити право власності відповідача на 1/2 частку земельної ділянки та припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, визнавши за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку в цілому. Крім того, позивач просила суд відступити від рівності часток подружжя, посилаючись на те, що відповідач ніколи не дбав про матеріальне забезпечення сімї, ніде не працює, а тому, вона вважає, що її частка у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Сонячній № 11 в с. Циркуни Харківського району Харківської області складає 64/100 часток.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_4 кошти у розмірі 57574 грн., витрачені на будівництво житлового будинку літ. А-1, загальною площею 141,7 кв.м. житловою площею 78,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Циркуни Харківського району Харківської області, вул. Сонячна, 11, що становить 12/100 частин. Поділено майно подружжя. Відступлено від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя. Встановлено, що частка ОСОБА_4 у спільному майні подружжя спірному житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 64/100 частин. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер :00:022:0014, які розташовані за адресою: с. Циркуни Харківського району Харківської області, вулиця Сонячна, 11 в цілому. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 133280 грн. за 1/2 частку земельної ділянки, що розташована за вказаною адресою. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 121174 грн. за 24/100 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Всього стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 254454 грн., які знаходяться на рахунку ТУ ДСА України у Харківській області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково. Визначити ідеальні частки сторін по ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами кожному, без реального поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та залишити майно в спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 просить відмовити.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового про часткове задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те, що сторони знаходилися у шлюбі з 11.08.2001 року. Шлюб між сторонами розірваний 19.04.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Житловий будинок літ. «А-1» з господарським будівлями та спорудами: літ. «Б» вигрібна яма, літ. «В» льох, свердловина № 5, огорожа № 1-4, що розташовані в с. Циркуни по вул. Сонячній № 11 Харківського району Харківської області. Відповідно до ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 31 липня 2014 року спірний будинок на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_3

Земельна ділянка площею 0,1560 га, що розташована по вул. Сонячній. № 11 в с. Циркуни Харківського району Харківської області належить сторонам на праві власності по 1/2 частці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 26 грудня 2005 року Харківським районним відділом земельних ресурсів.

Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу ( ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), не залежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно до вимог п.п. 2,3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання особистою приватною власністю коштів у сумі 57574 грн., що становить 12/100 частин спірного будинку, які були витрачені позивачем на його будівництв, посилається на те, що частину коштів в сумі 44000 грн. позивачу дала її мати ОСОБА_5 від продажу однокімнатної ізольованої квартири, а інша частина - в сумі 13574 грн. є її особистими грошами. Колегія суддів вважає безпідставними дані позовні вимоги, оскільки ОСОБА_4 не надала до суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 10,60 ЦПК України на підтвердження того, що дійсно ці кошти були отримані нею від матері та, що саме ці кошти були витрачені нею на будівництво спірного житлового будинку.

Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно з ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судова колегія вважає, що є обставини для відступлення від засад рівності часток подружжя та часткового задоволення позовних вимог про поділ майна з відступленням від рівності часток подружжя у спільному сумісному майні подружжя, оскільки на утримання позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, з ОСОБА_4 проживає їх неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має хронічне захворювання, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, ухиляється від сплати аліментів, і з цих підстав його рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.11.2015 року булопозбавлено батьківських прав.

Тому, колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги та визнає за ОСОБА_4 право власності на 3/5 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та за ОСОБА_3 визнає право власності на 2/5 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі, 2)річ є неподільною, 3)спільне володіння і користування майном є неможливим, 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою розяснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

З постанови Верховного ОСОБА_3 України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обовязково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті.

З підстав наведеного, судова колегія вважає, що відсутні підстави для припинення права власності ОСОБА_3 на частку у спільному майні, оскільки належна йому частина є незначною та, у разі позбавлення останнього права на частину у майні спричинить йому істотну шкоду, оскільки іншого житла він не має.

Оскільки ОСОБА_4 була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області грошова сума у розмірі 254454 грн., а у задоволенні її позовних вимог щодо припинення права сумісної власносіт колегією суддів відмовлено, то вищезазначені кошти повинні бути повернуті позивачу ОСОБА_4

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо судом неповно зясовані обставини або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

З підстав наведеного, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та частково задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, припинення права на частку у спільному майну задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул.. Сонячна, 11 та на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул.. Сонячна, 11.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Сонячна, 11 та на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул.. Сонячна, 11.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області гроші в сумі 254454 грн., повернути ОСОБА_4.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді