Справа 688/1701/16-ц
№ 2/688/485/16
Рішення

Іменем України

30 травня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

при секретарі - Гошовської О.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частку квартири,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2016 року позивачка ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частку квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 23 грудня 1993 року, являється співвласницею (1/4 частини) квартири АДРЕСА_1. Крім неї, іншими співвласниками вказаної квартири були: її чоловік - ОСОБА_7, її дочка - ОСОБА_3 та її онук - ОСОБА_8.

27 вересня 1997 року ОСОБА_3, яка діяла сама за себе і від її неповнолітнього сина ОСОБА_8 уклала з ОСОБА_7 договір купівлі - продажу квартири. Згідно вказаного договору ? частини квартири перейшла у власність ОСОБА_9. Таким чином: ? частини вказаної квартири належить її; ? частини квартири належить ОСОБА_7; ? частини квартири, відповідно до ст. 22 КпШС є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, так як придбана ОСОБА_7, на підставі договору купівлі - продажу від 27.09.1997 року під час шлюбу.

В подальшому, ОСОБА_7, 15 жовтня 1997 року без її відома уклав договір дарування нерухомого майна з ОСОБА_4 та передав останньому 1/5 частину квартири за АДРЕСА_1; крім того, в користування обдарованого відійшла кімната, житловою площею 11 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями за законом являються: позивачка, дружина померлого та їхні спільні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

У встановлений законом строк, позивачка звернулася до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Згідно з довідки завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори № 267/01-16 від 28.03.2016 року, свідоцтво про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, видати неможливо, оскільки згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить повністю ОСОБА_4, і для вирішення даного питання необхідно звернутися до суду.

Вважає, що відчуження квартири АДРЕСА_1, частка в якій належить їй, здійснено з порушенням норм ст.ст. 22, 23 КпШС, що діяли на час спірних правовідносин.

А тому, на підставі ст. 48 ЦК 1963 року, договір дарування нерухомого майна від 15.10.1997 року є недійсною угодою, так як не відповідає вимогам закону.

Крім того, на підставі вказаного Договору дарування та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 23377651 від 04.08.2015) державним реєстратором внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (форма власності - приватна; розмір частки - 1) за ОСОБА_4 (відповідачем).

Просила суд визнати недійсним договір дарування нерухомого майна від 15 жовтня 1997 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про передання останньому 1/5 частини квартири за АДРЕСА_1. Скасувати Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер: 23377651 від 04.08.2015 року, за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1). Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування, право власності на 3/4 частини квартири за АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, надала заяву від 05.04.2016 року, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, надав заяву у якій зазначив, що перебуває за межами України і не має змоги бути присутнім у судовому засіданні, просить розгляд справи здійснити у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій зазначила, що перебуває за межами України і не має змоги бути присутньою у судовому засіданні, просить розгляд справи здійснити у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_2

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України ).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

ОСОБА_2, являється співвласницею 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 грудня 1993 року.

Крім, ОСОБА_2, іншими співвласниками вище вказаної квартири (в рівних частках кожному) були: її чоловік - ОСОБА_7, дочка - ОСОБА_3, та онук - ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 грудня 1993 року, свідоцтвами про одруження та народження.

27 вересня 1997 року ОСОБА_3, яка діяла сама за себе і від її неповнолітнього сина ОСОБА_8, (ІНФОРМАЦІЯ_2) уклала з ОСОБА_7, договір купівлі - продажу квартири. Згідно вказаного договору, ? частини квартири перейшла у власність ОСОБА_7, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 27 вересня 1997 року.

15 жовтня 1997 року, ОСОБА_7, уклав договір дарування нерухомого майна з ОСОБА_4, та передав останньому 1/5 частину квартири за АДРЕСА_1, а також в користування обдарованого відійшла кімната, житловою площею 11 кв.м., що підтверджується договором дарування нерухомого майна від 15 жовтня 1997 року.

На підставі вище вказаного договору дарування та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 23377651 від 04.08.2015) державним реєстратором внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (форма власності - приватна; розмір частки - 1) за відповідачем ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 19.05.2014 року.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

За змістом вказаної норми, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-202цс15.

Оцінюючи у сукупності забрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що права позивача ОСОБА_2, щодо розпорядження спільною сумісною власністю порушені та підлягають судовому захисту, договір дарування частини квартири вчинений без врахування думки та прав співвласника спільної сумісної власності ОСОБА_2, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частку квартири задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування нерухомого майна від 15 жовтня 1997 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про передання останньому 1/5 частини квартири за АДРЕСА_1.

Скасувати Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер: 23377651 від 04.08.2015 року, за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1).

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування, право власності на 3/4 частини квартири за АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя Огороднік І.В.