У х в а л а

16 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 21 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - генеральний директор Моторного (транспортного) страхового бюро України Шевченко Володимир Іванович, про визнання дій неправомірними, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 24 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 17 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності скасував та ухвалив у цій частині нове рішення, яким визнав наказ у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани незаконним.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року в частині, залишеній без змін, та рішення Апеляційного суду м. Києва

від 17 вересня 2015 року залишила без змін.

21 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 24 квітня 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва

від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пунктів 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України

від 13 листопада 2001 року № 455.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаного судового рішення суду касаційної інстанції, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2011 року, 22 грудня 2015 року, 27 січня та 3 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано зазанчені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивач був відсутній на робочому місці без поважної причини та не довів належними доказами факту тимчасової непрацездатності.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалах від 22 грудня 2015 року та 27 січня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін ухвалені у справах судові рішення, зазначив, що підстави для звільнення позивачів з роботи відсутні, оскільки вони з поважних причин були відсутні на робочому місці.

- в ухвалах від 19 жовтня 2011 року та 3 лютого 2016 року суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд, указав на порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - генеральний директор Моторного (транспортного) страхового бюро України Шевченко Володимир Іванович, про визнання дій неправомірними, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня

2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 21 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко