№ 243/5639/16-ц
Справа № 2/243/2901/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 листопада 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.
при секретарі - Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом -
Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 30 липня 2009 року, оскільки інший спадкоємець першої черги за законом його брат відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на його користь. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з ? частки житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Кутузова, буд. № 203, та автомобілю марки МЗМА Москвич 407 тип легковий седан-В, 1961 року випуску. Зазначив, що він звертався до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини у передбачений законом строк, проте оформити свої спадкові права не встиг, оскільки у м.Горлівка розпочалася Антитерористична операція і він був вимушений виїхати з м.Горлівка. Згодом він звернувся до Першої горлівської державної нотаріальної контори, яка перемістилася у м.Бахмут Донецької області, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки оригінал спадкової справи знаходиться в м.Горлівка, тобто на тимчасово окупованій території.
Тому, в заяві про уточнення позовних вимог просить суд визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку № 203, який розташований у м. Горлівка Донецької області, по вул. Кутузова, та на автомобіль марки МЗМА Москвич 407 тип легковий седан-В, 1961 року випуску, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 30 липня 2009 року.
В судовjve засіданнs позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач - Горлівська міська рада в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Донеччина». Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, але на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив що позовні вимоги визнає у повному обсязі та підтверджує, що він дійсно відмовився від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_1 /а.с.31/.
Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.
Як вбачається з копії виписки з рішення Народного суду Центрально-Міського району м.Горлівка Донецької області від 11 липня 1984 року, яке набуло чинності 22 липня 1984 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частку домоволодіння № 203, а саме: приміщення 1-7, площею 14,8 кв.м., коридора 1-2, площею 3,9 кв.м., комори 1-3, площею 4,0 кв.м., сіней літ «а», погрібу літ «а-1», ганку літ «а-2», прибудови до гаражу літ. «д», ? частини гаражу сараю літ. «б», ганку літ «б», розташованого по вул.Кутузова у м.Горлівка, огорожа 1-4, замощення 1 та вбиральня літ. «в» залишені у спільному користуванні, а право власності на іншу половину домоволодіння визнано за ОСОБА_4 /а.с.13/.
Згідно з проектом забудови земельної ділянки за адресою: м.Горлівка, вул.Кутузова, 203, затвердженого головним архітектором 11 липня 1987 року, ОСОБА_3 передбачалося побудувати прибудову для встановлення газового обладнання (2,2м. х 6 м.), нежитлової прибудови (5,0м.х 1,3 м.) та житлової прибудови (3,5м. х 2,5 м.) /а.с.46/. Відповідно до дозволу на проведення будівельних робіт у м.Горлівка від 25.05.1985 р., наданого на підставі рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів № 145/14 від 15.05.1985 року, завідуючим відділом комунального господарства, ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво прибудови для встановлення газового обладнання, нежитлової прибудови та житлової прибудови по вул.Кутузова, 203, у строк до 15 травня 1986 року /а.с.44-45/.
Як вбачається з копії експлікації внутрішніх площей до плану житлового будинку літ. «А-1» з технічного паспорту на житловий будинок № 203 по вул. Кутузова у Центрально-Міському районі м.Горлівка, складеної 18 вересня 1986 року, до квартири 1 належать наступні площі: тамбур І, площею 3,4 кв.м., коридор 1-1, площею 2,4 кв.м., коридор 1-2, площею 3,9 кв.м., комора 1-3, площею 4,0 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 14,8 кв.м., житлова кімната 1-5, площею 5,9 кв.м., кухня 1-6, площею 14,9 кв.м., лазня 1-7, площею 3,0 кв.м., ванна кімната 1-8, площею 3,8 кв.м. Загальна площа приміщень квартири 1 складає 52,7 кв.м., житлова площа складає 20,7 кв.м. /а.с.16/. За відомостями цієї ж експлікації до квартири 2 цього будинку належать наступні площі: сіни 2-І, площею 9,0 кв.м., кухня 2-1, площею 6,2 кв.м., житлова кімната 2-2, площею 6,6 кв.м., житлова кімната 2-3, площею 17,5 кв.м. Загальна площа приміщень квартири 2 складає 30,3 кв.м., житлова площа складає 24,1 кв.м. /а.с.16/.
Судом враховується, що у технічному паспорті на домоволодіння міститься позначка про самочинне будівництво сараю літ. «Е» від 18.09.1986 року, проте суд не бере зазначену обставину до уваги, оскільки визнання права власності на зазначений сарай не входить до уточнених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.105 ЦК України (у редакції 1963 р.) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Таким чином, враховуючи наявність у спадкодавця затвердженого проекту будівництва, відповідного дозволу на проведення будівельних робіт, виданого на підставі рішення виконкому, суд не вбачає ознак самочинного будівництва, та приходить до переконання про здійснення будівельних робіт спадкодавцем ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 15 жовтня 1999 року розірвали шлюб, про що у Центрально-міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Горлівки зроблено відповідний актовий запис № 372 /а.с.12/.
ОСОБА_3 помер 30 липня 2009 року у віці 80 років /а.с.9/.
Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії ІV-УР № 989458, виданого Центрально-міським районним ЗАЦС Сталінської області 02 жовтня 1961 року, ОСОБА_1 народився 05 липня 1960 року, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.8/.
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22579638 від 11 січня 2010 року, у Першій горлівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 48713284 до майна померлого 30 липня 2009 р. ОСОБА_3 /а.с.21/.
Постановою державного нотаріусу Першої горлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 01.07.2016 р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у звязку із перебуванням оригіналу спадкової справи у м.Горлівка на тимчасово окупованій території /а.с.22/.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до положень статті 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями першої черги за законом на цю спадщину є сини спадкодавця - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь свого брата ОСОБА_1, який у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернувся до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_3 судом не було встановлено.
Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно розяснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через перебування спадкової справи на тимчасово окупованій території у м.Горлівка, і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 57-61, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 334, 1216-1218, 1261, 1270, 1296, 1298 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Горлівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на ? частку житлового будинку № 203, який розташований у м. Горлівка, по вул. Кутузова, яка складається з: тамбур 1-1, площею 3,4 кв.м., коридор 1-1, площею 2,4 кв.м., коридор 1-2, площею 3,9 кв.м., комора 1-3, площею 4,0 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 14,8 кв.м., житлова кімната 1-5, площею 5,9 кв.м., кухня 1-6, площею 14,9 кв.м., лазня 1-7, площею 3,0 кв.м., ванна кімната 1-8, площею 3,8 кв.м. погрібу літ «а-1», добудови до гаражу літ. «д», ? частки гаражу сараю літ. «Б», в порядку спадкування за законом після померлого 30 липня 2009 року ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6