АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором поруки і витрат та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулося з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поруки, посилаючись на те, що за кредитним договором № 35/СК-281.08.1 від 05 березня 2008 року банк надав ОСОБА_4 кредит на споживчі цілі у розмірі 3787500 грн. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом на строк до 04 березня 2013 року, а в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 05 березня 2008 року були укладені два договори поруки, згідно яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати по кредитним зобов'язанням позичальника у солідарному порядку, проте позичальник свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує і має заборгованість станом на 16.06.2015 року в розмірі 36071474 грн. 40 коп. (сума поточної заборгованості за кредитом - 1395919 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом - 1175504 грн. 64 коп., сума поточної заборгованості по відсоткам по кредиту - 20289 грн. 59 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 1575394 грн. 05 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13541383 грн. 34 коп., пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту - 16867151 грн. 23 коп., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 69537 грн. 42 коп., сума трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків по кредиту - 86617 грн. 79 коп., сума інфляційних втрат від простроченої суми по кредиту - 577565 грн. 11 коп. і сума інфляційних втрат від простроченої суми відсотків за кредитом - 762112 грн. 21 коп.), яку банк просив суд стягнути солідарно з поручителів.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" не визнав і звернулися до нього з зустрічними позовними вимогами про визнання укладених ними з банком договорів поруки від 05 березня 2008 року припиненими з тим підстав, що банк в односторонньому порядку у липні 2008 року збільшив процентну ставку до 21 %, додатковими угодами до вказаного кредитного договору змінив строк погашення кредиту до 04 березня 2020 року та з вимогами щодо стягнення спірної кредитної заборгованості звернувся до них з порушенням встановленого законом шестимісячного строку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" борг за кредитним договором від 05 березня 2008 року в загальній сумі 36071474 грн. 40 коп., з яких сума поточної заборгованості за кредитом - 1395919 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом - 1175504 грн. 64 коп., сума поточної заборгованості по відсоткам по кредиту - 20289 грн. 59 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 1575394 грн. 05 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13541383 грн. 34 коп., пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту - 16867151 грн. 23 коп., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 69537 грн.42 коп., сума трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків по кредиту - 86617 грн. 79 коп., сума інфляційних втрат від простроченої суми по кредиту - 577565 грн. 11 коп., сума інфляційних втрат від простроченої суми відсотків за кредитом - 762112 грн. 21 коп., та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про визнання договорів поруки припиненими відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" і задовольнити їх зустрічні позовні вимоги про визнання укладених ними з банком спірних договорів поруки припиненими, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу та перевіривши доводи скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи зазначений позов Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" суд виходив з того, що обсяг відповідальності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не збільшився і вони як поручителі зобов'язані сплатити банку спірну кредитну заборгованість у солідарному порядку, оскільки договорами поруки було передбачено строк їх дії до 04 березня 2013 року, а банк звернувся до суду в липні 2015 року і трирічний строк позовної давності не пропустив.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, за кредитним договором № 35/СК-281.08.1 від 05 березня 2008 року ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 3787500 грн. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном його повернення до 04 березня 2013 року та в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 05 березня 2008 року було укладено два окремих договори поруки, згідно яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати по кредитним зобов'язанням позичальника у солідарному порядку із зазначенням строку повного погашення заборгованості по кредиту - 04 березня 2013 року, після чого 22 червня 2009 року між банком і ОСОБА_4 було укладено додатковий договір № 4 до вказаного кредитного договору з продовженням терміну його дії до 04 березня 2020 року.

Відповідно до наданого банком розрахунку у позичальника станом на 16.06.2015 року існує заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 36071474 грн. 40 коп., з яких сума поточної заборгованості за кредитом - 1395919 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом - 1175504 грн. 64 коп., сума поточної заборгованості по відсоткам по кредиту - 20289 грн. 59 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 1575394 грн. 05 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13541383 грн. 34 коп., пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту - 16867151 грн. 23 коп., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 69537 грн. 42 коп., сума трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків по кредиту - 86617 грн. 79 коп., сума інфляційних втрат від простроченої суми по кредиту - 577565 грн. 11 коп. і сума інфляційних втрат від простроченої суми відсотків за кредитом - 762112 грн. 21 коп..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2012 року з ОСОБА_4 на користь банку була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2012 року в розмірі 4324289,76 грн..

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як роз'яснено Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим (п. 22).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (п. 24).

Між тим, стягуючи з поручителів вказану суму заборгованості солідарно суд наведені норми закону, роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив поза увагою та не врахував, що за умовами зазначених договорів поруки поручителі відповідають як солідарні боржники з визначенням терміну повернення кредиту до 04 березня 2013 року, так же само як передбачено кредитним договором, і матеріали справи не містять даних про укладення банком з ними угод щодо продовження терміну погашення кредиту до 04 березня 2020 року, що збільшує їх відповідальність, а також направлення ним кредитором відповідної вимоги у встановлений законом шестимісячний строк після 04 березня 2013 року.

Посилання суду в рішенні на те, що строк, в межах якого банк звернувся до суду з вимогою до поручителів про стягнення спірної заборгованості за кредитним договором встановлений протягом 3 років, не ґрунтується на положеннях ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки за своєю правовою природою строк передбачений цією нормою є преклюзивним (припиняючим); його закінчення є підставою для припинення поруки; цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав передбачених ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України; суд зобов'язаний самостійно застосувати норми про такий строк на відміну від строку позовної давності який застосовується судом за заявою сторін; встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом.

З урахуванням того, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, права кредитора і обов'язок поручителя по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки з його закінченням припинилася дія самого права.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України, статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України), а не шляхом припинення договору поруки, як заявлено в позовах ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу.

За таких обставин, зазначене рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України та ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні заявлених банком вимог про стягнення вказаної кредитної заборгованості та визнання порук за спірними договорами поруки припиненими.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором поруки і витрат відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку за укладеним між ОСОБА_2 і Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" договором поруки від 05 березня 2008 року.

Визнати припиненою поруку за укладеним між ОСОБА_3 і Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" договором поруки від 05 березня 2008 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: