УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди завданої самочинним будівництвом у розмірі встановленим судовою будівельно-технічною експертизою.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що йому з 22 вересня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить 32/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1. 09 липня 2007 року між співвласниками домоволодіння, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_4 було укладено договір про визначення часток у натуральному вигляді, який нотаріально посвідчено. Згідно вказаного договору ОСОБА_4 виділено в натурі: в житловому будинку А-1: приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5а,2-6,2-8,2-10,2-11 площею 97,9 кв.м., житлова прибудова літ.А-1, тамбур літ.А1-1, ганок літ.а3, 1/3 підвалу під літ.А-1, споруди № 1,2,4,8,1. у загальному користуванні в житловому будинку літ.А-1, приміщення 1-1 площею 9,1 кв.м., ганок літ.а. Разом з цим, ОСОБА_2 є власником 46/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, за яким ОСОБА_6 продав належні йому 46/100 частин ОСОБА_2. Після придбання частки домоволодіння та набуття права власності ОСОБА_2 розпочала реконструкцію своєї частки домоволодіння з порушенням будівельних та санітарних норм, що спричинило майнову шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 спричинену майнову шкоду в сумі 237 233 грн 80 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Доводи скаржника щодо поважності пропуску процесуального строку передбаченого на касаційне судових рішень є поважними та підтверджені наданими доказами, у зв'язку з чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що первісним позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук