Справа № 459/367/15 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/322/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Червонограджитлокомунсервіс" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд із позовом до Червоноградської міської ради, з участю третьої особи - КП "Червонограджитлокомунсервіс" про визнання права власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 на підставі ст.344 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони проживають та зареєстровані у спірній квартирі з грудня 1984р. як члени сім'ї наймача ОСОБА_4. На даний час вони продовжують користуватись спірною квартирою, сплачують житлово-комунальні послуги, провели ремонт у квартирі. Згідно ст.65 ЖК України вони мають право користуватись жилим приміщенням як члени сім'ї наймача. Відповідно до ст.344 ЦК України, оскільки вони добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито і безперервно володіти спірною квартирою, а відтак набули права власності за набувальною давністю.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Червоноградської міської ради з залученням третьої особи КП "Червонограджитлокомунсервіс" про визнання права власності на житлове приміщення задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила третя особа - КП "Червонограджитлокомунсервіс".

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує на те, що спірне житлове приміщення знаходиться на балансі апелянта та у власності територіальної громади м. Червонограда. Квартиронаймач ОСОБА_4 вселена в вищезгадану квартиру згідно ордеру, а позивачі за вказаною адресою були зареєстровані як піднаймачі. Відповідно до ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання, а тому просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року та постановити нове, яким в позові відмовити

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, на думку колегії суддів, дане рішення суду таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ст.344 ЦК України за загальним правилом, особа набуває права власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіла цим майном протягом установленого строку.

Право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст.60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 разом з синами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 понад тридцять років проживають у квартирі АДРЕСА_1, були зареєстровані в період з грудня 1984 року до 21.02.1995 року, продовжують по даний час відкрито користуватися спірною квартирою, оплачують житлово - комунальні послуги.

Судом першої також встановлено, що за згодою ОСОБА_4, як члени сім'ї, в дану квартиру прописані ОСОБА_2 разом з синами, що підтверджується письмовою заявою ОСОБА_4, показами позивачів та свідків-сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 у 2004р. виїхала на постійне проживання у Росію в Кемеровську область.

Як вбачається із матеріалів справи власником квартири АДРЕСА_1 є Червоноградська міська рада, а балансоутримувачем на праві оперативного управління - Комунальне підприємство "Червонограджитлокомунсервіс".

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо визнання за ними право власності на вказану квартиру за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив із положень ч.4 ст.344 ЦК України, з огляду на те, що позивачка відкрито безперервно володіє згаданим нерухомим майном протягом більше десяти років.

Однак з такими висновкам колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що, хоча ОСОБА_2 разом із синами вселилась у спірну квартиру, між сторонами склались фактичні правовідносини щодо найму житла, оскільки в таке позивачі вселились з відома власника, та за користування житлом здійснюють оплату за надання послуг.

При вирішенні даного спору, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що набуття у власність житлового приміщення державного чи комунального житлового фонду відбувається за нормами житлового законодавства, та помилково вважав, що на ці правовідносини поширюються норми ст.344 ЦК України.

Перехід права власності з комунальної у приватну власність наймача та членів його сім'ї здійснюється шляхом приватизації державного житла, згідно з законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Крім того, колегія суддів зауважує, що у відповідності зі ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові мешканці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Давши неправильну юридичну оцінку встановленим фактам і обставинам справи, суд першої інстанції порушив також норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Окрім того, суд не звернув уваги на те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є власністю Червоноградської міської ради, а балансоутримувачем на праві оперативного управління - Комунальне підприємство "Червонограджитлокомунсервіс", про що позивачам достовірно відомо і про таку обізнаність вони підтвердила в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для визнання за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру за набувальною давністю, у зв'язку з чим їх не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що оскаржуване рішення про визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, 309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Червонограджитлокомунсервіс" - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Червоноградської міської ради з залученням третьої особи КП "Червонограджитлокомунсервіс" про визнання права власності на житлове приміщення - відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М. Гриновець