СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

01 лютого 2016 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуюча суддя Неженцева О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Слов?янської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов?янської міської ради про позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, встановлення піклування та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити /а.с.39/.

У позовній заяві позивачкою зазначено, що вона є рідною сестрою неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 Їх матір?ю є ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11., а батьком - відповідач ОСОБА_2 До смерті матері вона та її неповнолітні брати мешкали за адресою: АДРЕСА_1, де проживають і на даний час. Відповідач з 2006 р. добровільно усунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком, станом здоров?я, не бере участі у матеріальному утриманні її братів. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, у зв?язку із чим перебуває на обліку в наркологічному диспансері. Позивачка матеріально забезпечує дітей, проживає з ними з моменту їх народження.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7, призначити її опікуном цих неповнолітніх дітей та стягнути з ОСОБА_8 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяви, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх синів та стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини його заробітку на кожну дитину. Зазначив, що дійсно з 2006 року він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, і вихованням дітей займалася його колишня дружина, після смерті якої всі клопоти, пов?язані з фізичним станом, духовним та матеріальним забезпеченням дітей були покладені на його доньку ОСОБА_1 Окрім того, він не заперечує проти встановлення опіки над ОСОБА_3 та ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_1 їх опікуном /а.с.31,40/.

Представник органу опіки та піклування Слов?янської міської ради - ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреності, не використала свого права не безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. У заяві просила долучити до матеріалів справи документи та зазначила, що просить розглядати справу за її відсутністю, рішення винести з урахуванням наданих документів /а.с.41/.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 25 січня 1992 року зареєстрували шлюб /а.с.4/, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_10 народилася донька - ОСОБА_1 /а.с.6/, ІНФОРМАЦІЯ_8 - син ОСОБА_3 /а.с.5/, ІНФОРМАЦІЯ_9 - син ОСОБА_4 /а.с.5/.

Відповідно до актового запису про народження № 576 від 07 вересня 1999 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8, батьками дитини є ОСОБА_10 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.22-24/. Відповідно до актового запису про народження № 370 від 29 травня 2001 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9, батьками дитини є ОСОБА_10 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.25-27/.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 24.10.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов?янську Слов?янського міськрайонного управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 розірвано 24.10.2006 року /а.с.7/. 24.07.2009 р. ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на «ОСОБА_11» /а.с.8/. ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_5 померла /а.с.9/.

Згідно з довідкою б/н, виданою виконавчим комітетом Слов?янської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1, 1996 року народження, та ОСОБА_4, 2001 року народження, ОСОБА_12, 1995 року народження, ОСОБА_3, 1999 року народження, та ОСОБА_5, 1974 року народження /а.с.10/.

Відповідно до положення ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_2 з 2006 р. самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню синів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, не піклувався про дітей, не брав участі в їх утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Після смерті ОСОБА_5 вихованням та матеріальним утриманням дітей займається ОСОБА_1.

Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради від 28 січня 2016 року за № 29/01-73, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.43/.

Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

З подання органу опіки та піклування Слов?янської міської ради про призначення піклувальника вбачається, що ОСОБА_1 навчається на 2 курсі ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», щомісячно отримує стипендію /а.с.55/, стан її здоров?я відповідає вимогам, що пред?являються до опікунів /а.с.49-52/, до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, /а.с.26/ має право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини.

Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатний, здоровий, інших осіб на утриманні не має, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання його синів аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу.

Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу (близько 10 років) відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно синів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про його винну поведінку відносно своїх дітей, та необхідність застосування до нього, як батька дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_3 та ОСОБА_3, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини його доходів.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 182, 243, 244 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав відносно синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, піклувальником неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти у розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, щомісяця, починаючи з 18 грудня 2015 року, до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.(одержувач коштів Слов'янське УК/м. Слов'янськ/ 22030001, розрахунковий рахунок 0075, код платежу - 22030001, ЄДРПОУ банку - 37803368, ЄДРПОУ суду - 26503448 МФО - 834016 Банк ГУДКУ у Донецькій області).

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева