Провадження № 2-з/760/19/16
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

02 лютого 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання довіреності та договору дарування недійсними,

в с т а н о в и в:

04.12.2015 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання довіреності та договору дарування недійсними.

17.12.2015 суддя Солом'янського районного суду м. Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду.

26.01.2016 представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності відповідачу.

Вимоги про забезпечення позову представник позивача обґрунтував тим, що відповідач шляхом підроблення відповідних документів, зареєструвала за собою право власності на 53/100 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, як на окремий об'єкт нерухомого майна, присвоївши йому окрему поштову адресу: АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідач розпочала процедуру приватизації вищезазначеної земельної ділянки, у зв'язку з чим є вірогідність її відчуження до набрання рішенням суду законної сили. Отже, існують обставини, які значно утруднять або зроблять неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову відповідно до частини першої статті 153 ЦПК розглядається без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши обґрунтування заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити з таких підстав.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частини перша, третя статті 151 ЦПК).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» зазначив, що «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам» (пункт 4).

Частина третя статті 152 ЦПК передбачає, що «види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами».

Суд зазначає, що предметом позову у цій цивільній справі є визнання недійсною довіреність від 07.04.1994, яка посвідчена державним нотаріусом Кореневської нотаріальної контори Курської обл. ОСОБА_4 та визнання недійсним договір дарування від 05.05.1994, який укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6с-1195.

Накладення арешту на зазначене у заяві майно відповідача не призведе до ускладнення процесу відновлення правового становища позивача та виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Керуючись статтями 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності та договору дарування недійсними - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко