Провадження №2/748/27/16
Єдиний унікальний № 748/3119/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

У складі :

головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Ребенок Н.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Ілгара Азеровича до публічного акціонерного товариства " УСК "ГАРАНТ-АВТО", Чернігівської філії ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування,

Встановив:

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду просить стягнути з ПАТ "УСК"ГАРАНТ-АВТО" на його користь 50000,00 грн страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 березня 2015 року о 09-45 год. на перехресті вулиць 1-го Травня по вул. Ворошилова в м. Чернігові сталася дорожньо-транспортна пригода. Винним в скоєнні данної ДТП визнано, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.05.2015 року, ОСОБА_4 Вартість завданих позивачу збитків за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, згідно висновку автотоварознавчого долсідження, становить 53815 грн. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди - ОСОБА_4, згідно полісу №АС/8688584 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована у ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО". Страхова сума (ліміт) за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн, яку позивач і просить стягнути на його користь зі страховика.

В судовому засіданні 02.02.2016 року було задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Чернігівську філію ПАТ "УСК"ГАРАНТ-АВТО" з якою ОСОБА_4 уклав договір страхування.

Після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що вказану вище позовну заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся у суд з позовом до публічного акціонерного товариства " УСК "ГАРАНТ-АВТО", у якому просив стягнути суму у якості страхового відшкодування 50000, 00 грн. та зазначив, що оскільки на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", який передбачає право вибору підсудності позивачу, то він звертається до суду за своїм місцем проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред"являються в суд за їх місцезнаходженням.

Частина 5 ст. 110 ЦПК України передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, роз"яснив, що позови, які виникають із відносин відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При цьому суд має враховувати право позивача на пред'явлення позову про відшкодування шкоди також за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, або за місцем завдання шкоди (частини третя, шоста статті 110 ЦПК), чи виконання договору у разі виникнення спору із договору страхування (частина восьма статті 110 ЦПК).

Посилання у позові позивача, що характер виниклих спірних правовідносин дає право позивачу на вибір підсудності з вказаних підстав, на думку суду, є хибним, та не відповідають нормам діючого законодавства, враховуючи наступне.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, врегульовує серед іншого правовідносини між потерпілим та заподіювачем шкоди, яким відповідач у справі не є.

Спір між сторонами виник з приводу страхового відшкодування, а не відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, особою винною у скоєнні ДТП, що є видом договірних правовідносин, а не деліктних.

Також не застосуються до цих правовідносин норми Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, і доводи позивача та його представника в судовому засіданні в цій частині спростовуються наступним.

Закон України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року( з відповідними змінами та доповненнями), регулює відносини, які виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов"язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов"язків найманого працівника.

Закон України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (з відповідними змінами та доповненнями) (далі Закон № 85/96-ВР), регулює відносини у сфері обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 1 Закону № 85/96-ВР, страхування - вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ст. 4 цього Закону, зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать Закону, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Метою страхування при укладанні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Як роз"яснив Верховний Суд України у листі від 11.11.2014 року, щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних спорів, що виникають із договорів страхування, - аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України "Про захист прав споживачів" і положення цього Закону, не застосовуються до відносин майнового страхування. Закон України "Про захист прав споживачів" може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладе та те, що відповідач та співвідповідач не знаходяться на території Чернігівського району, цивільна справа за позовом ОСОБА_2 Ілгара Азеровича про стягнення страхового відшкодування не підсудна Чернігівському районному суду і підлягає передачі на розгляд Деснянського районного суду м. Чернігова. При вирішення питання щодо передачі справи до іншого суду, суд враховує думку представника позивача, яка, в таком випадку просила передати справу до суду за місцем знаходження співвідповідача - Чернігівської філії "УСК "ГАРАНТ-АВТО", яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Пушкіна,16.

Керуючись п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Ілгара Азеровича до публічного акціонерного товариства " УСК "ГАРАНТ-АВТО", Чернігівської філії ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування, передати на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: С.П. Меженнікова