АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2/-1197/09 Головуючий І інстанції - Федюшин М.В.
Провадження: 22-ц/790/5222/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І.,Довгаль А.П.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист права власності та про визнання майна особистою власністю одного з подружжя, -

встановила :

У вересні 2008 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року по 13 серпня 2008 року. Під час їх шлюбних стосунків у 2002 року нею була куплена квартира АДРЕСА_1( далі за змістом - спірна квартира). Зазначена квартира придбана за власні кошти, які отримані були нею від продажу 28/100 частин 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_2, які належали їй на підставі свідоцтва про право власності на житло. Оскільки ці 28/100 частини квартири були отримані у власність в порядку приватизації відповідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», то гроші отримані від її продажу в сумі 15 660 грн. є її особистою приватною власністю, а не спільним сумісним майном подружжя.

Просила визнати за нею, право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_2, на яку не має права власності ОСОБА_1

Не погоджуючись з рішення суду, 22.01.2016 р. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати право власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла. Про існування рішення суду від 24.04.2009 року він дізнався лише в 2015 році. Рішення суду від 24.04.2009 року було ухвалено в заочному порядку, у зв'язку з чим він був позбавлений права надавати докази та висловлювати свою позицію стосовно позовних вимог ОСОБА_2 Квартира АДРЕСА_5 була придбана саме за його власні кошти, які були отримані ним від продажу квартири АДРЕСА_6. Договір купівлі - продажу спірної квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є недійним, тому, що ОСОБА_2 за станом здоров'я не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. Вказане рішення суду потягло за собою укладання ОСОБА_2 у 2009 році договору купівлі - продажу з ОСОБА_5, відповідно до якого квартира АДРЕСА_7 перейшла у власність до ОСОБА_4 Рішенням суду від 24.04.2009 року порушені його права, передбачені вимогами ст.60 СК України щодо розподілу спільного майна подружжя відносно спірної квартири.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена. Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2009 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвала апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду касаційний суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, відкривши апеляційне провадження і призначивши до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2009 року, на порушення норм ст. 201 ЦПК України не вирішив питання правонаступництва у зв'язку з тим, що позивачка ОСОБА_2 померла, не зупинив провадження у справі до вступу у справу правонаступників, не з'ясував коло правонаступників та не залучив їх до участі у справі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 жовтня 2001 року по 13 серпня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюб

З довідки КП «Харківське міське БТІ» від 13.08.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 у період часу з 13.05.2002 року по 19.08.2002 р. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації житлового фонду Харківської міської ради 13.05.2002 р., належали на праві власності 28/100 частин 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_8, вказане майно передано у власність ОСОБА_2 безоплатно. Таким чином, враховуючи, що право користування вказаною часткою житлового приміщення ОСОБА_2 набула до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 і саме тому вона особисто набула право власності на вказану частину квартири це майно належить їй особисто і не може бути визнано як спільне сумісне майно подружжя.

Під час шлюбу, ОСОБА_2 особисто 19 вересня 2002 року за договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом Харківського МНО Зубарєвим І.Ю. за реєстровим № 8209 продала 28/100 частин 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 за ціною 15 660 грн., які належали їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.05.2002 року відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради (а. с.11).

За договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом Харківського МНО Зубарєвим І.Ю. реєстровим № 8213, ОСОБА_2, у той же день, 19 вересня 2002 року за ціною 4 499 грн. придбала у приватну власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.13).

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира є особистою власністю ОСОБА_2, оскільки вона придбана хоч і в період шлюбу, проте за кошти, які були отримані останньою від продажу належних їй на праві приватної власності 28/100 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_9.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 17.05.2013 року, серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З відповіді завідуючого 5- ї Харківської державної нотаріальної контори № 2483/01-16 від 05.09.2016 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2 до нотаріальної контори заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавались, спадкова справа не заводилася. Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру №44966570 від 05.09.2016 року відомості щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутні.

Таким чином, коло спадкоємців після померлої ОСОБА_2 не встановлено, тому в судовому засіданні в Апеляційному суді Харківської області до участі у справі була залучена Харківська міська рада.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які він отримав, ще до укладення з ОСОБА_2 шлюбу, від продажу 26 листопада 1999 року його власної квартири АДРЕСА_10 є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів в підтвердження вказаного факту.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірна квартира придбана за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Навпаки, наявні у справі докази підтверджують факт, що спірна квартира була придбана ОСОБА_2 за особисті кошти, отримані нею від продажу іншої квартири, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що за життя ОСОБА_2 зловживала спиртними напоями, не могла за станом здоров'я розуміти значення своїх дій та керувати ними не ґрунтуються на матеріалах справи. Будь - які докази на підтвердження доводів апеляційної скарги у справі відсутні. Як і відсутні докази на посилання про те, що спірна квартира була куплена за особисті кошти ОСОБА_1

Підстав для зміни або скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -