Справа № 146/1052/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" листопада 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Скаковської І.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з квітня 1991 року і по даний час зареєстрований та проживає у вищевказаній спірній квартирі, яка йому була виділена як молодому спеціалісту КСП ім.Карла Маркса про що 25 березня 1992 року між ними було укладено договір про передачу господарства у власність індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями.

З часу вселення, тобто з березня 1992 року і по даний час, позивач більше десяти років відкрито користується, проживає в спірній квартирі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, претензій щодо неправомірності його проживання чи прав на вищевказану квартиру ніхто не заявляє, а тому він правомірно набув право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, в звязку з чим просив визнати за ним право власноті за набувальною давністю на квартиру № 1 в будинку № 10 з господарськими надвірними спорудами, що розташована по вул. Молодіжна (колишня Леніна) в с. Вила Томашпільського району Вінницької області.

В подальшому ОСОБА_5 позовні вимоги уточнив, зазначив що в даній квартирі фактично проживає з січня 2001 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній.

Представник Вилянської сільської ради в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника сільської ради, позов визнає.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 пояснили, що вони є сусідами позивача, зазначили, що в даній квартирі позивач проживає з 2001 року по теперішній час.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 27 ).

З показань в судовому засіданні представників позивача, довідки виконавчого комітету Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 262 від 02 листопада 2016 року встановлено, що, починаючи з 2001 року і по даний час ОСОБА_5 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звертаючись до суду позивач указує на те, що більше десяти років відкрито користуються та проживає у вищезазначеному будинку, а тому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Як вбачається з довідки про показники обєкта нерухомого майна № 88 від 12 липня 2016 року КП "Могилів-Подільське МБТІ" згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру № 1 в с. Вила вул. Молодіжна, 10 Томашпільського району Вінницької області не зареєстровано (а.с.14).

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що позивач відкрито на протязі більше 10 років володіє і користується спірним житловим будинком, а тому набув права на нього за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 335, 344 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 Миколайовича до Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на квартиру № 1 в будинку № 10 з господарськими надвірними спорудами, розташованої по вул. Молодіжна (колишня Леніна) в с. Вила Томашпільського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення, а сторонами у цей же строк з часу отримання копії рішення, до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 09 листпада 2016 року