справа 611/97/16 - ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 лютого 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області.

головуючого - Черниха Є.А.

секретаря - Левченко Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про встановлення факту, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є позивачка по справі та її рідні сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Останні від своєї частки у спадковому майні відмовилися.

22 грудня 2015 року, при зверненні до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Позивачка з цього приводу вказує, що факт належності за ОСОБА_2 житлового будинку з господарсько побутовими спорудами підтверджується даними по господарської книги Богодарівської сільської ради.

В цьому зв'язку, звернувшись до суду, позивачка просила встановити факт належності за померлим ОСОБА_2 житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала.

Богодарівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили. Подали заяву про слухання справи у відсутність представника, проти позову не заперечують.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про дату, час ат місце слухання справи, до суду не з?явилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутність, проти позову не заперечували.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є позивачка по справі та її рідні сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Останні від своєї частки у спадковому майні відмовилися.

22 грудня 2015 року, при зверненні до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно довідки - характеристики, виданої Богодарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 1 жовтня 2015 року, відповідно до по господарської книги № 7 особовий рахунок НОМЕР_1, житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 значився за ОСОБА_2. Земельна ділянка розміром 0.23 га. передавалася останньому безкоштовно у власність на підставі рішення V сесії Богодарівської сільської ради ХХІІ скликання від 05.04.1996 року (а.с. 9).

Технічний паспорт на житловий будинок виготовлявся 8 жовтня 2015 року (а.с. 22 - 24).

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про встановлення факту належності за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок було побудовано у 1960 році.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (6-137цс13).

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України .

Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, утому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 1261 ЦК України, ст. ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Встановити факт належності за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами (літ. А - 1 житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В сарай; літ. Г сарай; літ. Д сарай; літ. Ж вбиральня; літ. З погріб; № 1 ворота; № 2 огорожа), розташованого по АДРЕСА_1.

Рішення сторонами може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2016 року.

Суддя Є.А. Черних.