У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом споживчого товариства «Козацька слобідка» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та зобов'язання звільнити торгівельне місце за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Споживче товариство «Козацька Слобідка» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є членом товариства та згідно договору оренди від 01 червня 2009 року йому передано у користування металевий торгівельний кіоск, розміром 5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Починаючи з 2012 року, відповідач за користуванням орендованим майном кошти не сплачував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 9 000,00 грн за період з 20 серпня 2012 року по 20 серпня 2015 року та 11 550,00 грн заборгованості по додаткових пайових внесках за період з 01 жовтня 2012 року по 20 серпня 2015 року.

21 грудня 2015 року загальними зборами членів товариства прийнято рішення виключити ОСОБА_1 із членів товариства та звільнити торгівельний кіоск.

З урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20 550,00 грн та зобов'язати звільнити торгівельний кіоск № 36, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2016 року позов СТ «Козацька Слобідка» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 20 550,00 грн. Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити торгівельний кіоск № 36, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 березня 2016 року рішення районного суду в частині покладення зобов'язань по звільненню торгівельного кіоску № 36, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасовано та відмовлено СТ «Козацька Слобідка» у задоволенні даних вимог.

Змінено рішення суду в частині розподілу судових витрат та стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТ «Козацька Слобідка» 1 218,00 грн судового збору та 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення пайових внесків та орендної плати за користування торгівельним кіоском в розмірі 20 550,00 грн, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як член споживчого товариства, повинен був виконувати рішення щодо сплати пайових внесків та орендної плати за користування торгівельним кіоском. Крім того, вважав, що, оскільки відповідача було в подальшому виключено із членів товариства, то це є достатньою підставою для покладення на нього зобов'язання по звільненню торгівельного кіоску.

Скасовуючи рішення районного суду в частині покладення на відповідача зобов'язань по звільненню торгівельного кіоску та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині апеляційний суд виходив з того, що договір № 9 від 01 червня 2009 року не втратив чинність, відповідно до п. 7.2 він є безстроковим, ці обставини не спростовані представниками відповідача. За наявності нерозірваного договору, який є чинним, підстави для покладення на відповідача зобов'язань по звільненню торгівельного кіоску відсутні.

Рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про покладення на відповідача зобов'язань по звільненню торгівельного кіоску не оскаржується, а тому не може бути предметом касаційного перегляду.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення на користь позивача пайових внесків та орендної плати за користування торгівельним кіоском в розмірі 20 550,00 грн, оскільки ОСОБА_1 був членом споживчої спілки, договір оренди не припинив свою дію, а тому він повинен був сплачувати відповідні платежі та пайові внески.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 30 березня 2016 року та рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2016 року в його незміненій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
С.О. Карпенко