Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/2386/16 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/4696/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Кочеткової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

В обґрунтування вимог зазначила, що 22.11.2003 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживаютьз нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дітей надає не регулярно.

На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, з дати подання позовної заяви і до досягнення ним повноліття; аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, з дати подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3А аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% від мінімального розміру, встановленого для дітей відповідно віку на кожного починаючи з 20.07.2016 року. Після досягнення повноліття ОСОБА_5, стягнення продовжувати по 1/6 частині усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% від мінімального розміру встановленого для дітей відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави 551,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що її дохід має мінливий характер, а відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати, просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів та стягнути на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів щомісяця. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття найстаршою дитиною, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182,183 СК України та виходив з обовязку батька утримувати своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів не відповідає потребам дітей і не покриває дійсні витрати, можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж визначено судом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів зазначених обставин.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, мають рівні права та обовязки.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного CУДУ України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утриманні дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду забезпечує права дітей на належне утримання від батьків, що гарантовано нормами СК України, відповідає принципам справедливості та розумності.

Відповідач має постійну роботу і регулярний заробіток, відповідно до ч.1 ст.183 СК України суд аліменти визначив у частці від заробітку платника. Будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_4 інших джерел доходів ніж заробітна плата за трудовим договором позивач не надала. ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує доходи. Обов'язок утримувати неповнолітніх дітей поширюється на обох батьків.

Батьки несуть відповідальність за забезпечення дітей в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд при визначені розміру аліментів в повному обсязі врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України і визнав, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно є для нього занадто високою сумою у порівнянні з його доходами.

Наведене свідчить, що суд з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, дотримався встановлених ст. 212 ЦПК України правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Вимагаючи в апеляційній скарзі змінити рішення суду першої інстанції шляхом збільшення розміру аліментів до 1/2 частини заробітної плати, ОСОБА_3 не враховує положення ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, на наявність нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду, не посилається.

Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, встановлений ст. 185 СК України, проте таких вимог позивач не заявляла.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213,214 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: