АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Слободянюк С.В.
при секретаріГоін В.С.
за участю:

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович Оксани Дмитрівни на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. /т.1 а.с.230-235/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Нарапович О.Д. подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач просить стягнути інфляційні витрати нараховані не на заборгованість за кредитним договором, що дійсно виражена у швейцарських франках, а заборгованість у гривні, що виникла на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року, у відповідності до якого з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 1 041 123,69 грн. Крім того, судом не враховано правову позицію у справі № 6-157цс16, відповідно до якої, зокрема, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 ЦК України. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

№ справи 754/964/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11785/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Петріщев І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2013., яке набрало законної сили 27.03.2014р. було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №001-2008-1321 від 23.04.2008р., станом на 05.04.2013р. у розмірі 52 506,75 дол. США, що еквівалентно 149 686,45 грн.; заборгованість за кредитним договором №001-2008-1322 від 23.04.2008р., станом на 05.04.2013р. у розмірі 106 578,18 дол. США, що еквівалентно 851 879,39 грн., зокрема: прострочена заборгованість по кредиту, сума дострокового стягнення кредиту, відсотки та підвищені відсотки.

Також судом першої інстанції було встановлено, що між сторонами на підставі укладених кредитних договорів та договорів поруки виникли солідарні зобов'язання, за якими позивач надав відповідачу послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк.

З часу набрання законної сили рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2013р. відповідачі не здійснювали погашення заборгованості, враховуючи, що кінцевий термін погашення кредиту за кредитним договором № 001-2008-1321 зі змінами від 20.03.2011р. від 18.04.2011р. та Додатками № 2 до них - 10.04.2038р. та за кредитним договором № 001-2008-1322, з кінцевим терміном погашення кредиту - 10.04.2028р.

Заявляючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що рішенням суду, що набрало законної сили, з відповідачів за кредитними договорами було стягнуто тіло кредиту та нараховані до 05.04.2013р. відсотки та підвищені відсотки, та вимоги ст.599-601,604-609,625 ЦК України та того, що станом на 09.01.2015р. заборгованість за кредитним договором № 001-2008-1321 по нарахованих та несплачених відсотках складає 10 632,11 дол. США, а за кредитним договором № 001-2008-1322 по нарахованих та несплачених відсотках 22 791,46 дол. США.

Також просили стягнути курсову різницю, що утворилася у зв'язку з коливанням курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти, різниця між сумою заборгованості станом на 05.04.2013р. та курсом станом на 09.01.2015р., а саме: за кредитним договором №001-2008-1321 - 407 273,86 грн., та за кредитним договором №001-2008-1322 - 826 684,31 грн., а всього за двома кредитними договорами 1 233 958,17 грн..

10 серпня 2015р. було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог /т.1 а.с.147-149/, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором № 001-2008-1321 від 23.04.2008р. в сумі 13 390,91 дол. США, заборгованість за кредитним договором №001-2008-1322 від 23.04.2008р. в сумі 27 781,05 дол. США, а всього 40 814,48 дол. США та інфляційні витрати в розмірі 902 811,75 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту набрання рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2013р. законної сили, право банку на отримання процентів за кредитними договорами припинилося, та послався на позицію викладену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015р.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України.

Вказана правова позиція зафіксована і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 року, відповідно до якої, виходячи із системного аналізу статей 525,526,599,611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості станом на 05.08.2015р. за кредитним договором № 001-2008-1321 по нарахованих та несплачених відсотках з дати набрання судовим рішенням законної сили у розмірі 13 390, 91 дол. США та за кредитним договором №001-2008-1322 в сумі 27 781,05 дол. США.

Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду України від 30.03.2016р. по справі №6-2168цс15, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

З огляду на зазначене, установивши, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню заявлені позивачем інфляційні витрати в розмірі 902 811,75 грн.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сума судового збору в розмірі 7673 грн. (за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 3654 грн. 00 коп., в суді апеляційної інстанції у розмірі 4019 грн. 00 коп.), що документально підтверджені.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Нарапович Оксани Дмитрівни на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року - задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року - скасувати та постановити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 001-2008-1321 від 23 квітня 2008 року в сумі 13 390,91 дол. США, та заборгованість за кредитним договором № 001-2008-1322 від 23 квітня 2008 року в сумі 27 781,05 дол. США, а всього стягнути заборгованість у сумі 40 814,48 дол. США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму інфляційних витрат у розмірі 902 811,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 3 836,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 3 836,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: