Справа № 137/1897/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"11" листопада 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

сторін у справі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Літинської районної державної адміністрації Літинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона є рідною сестрою по метеринській лінії неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_7, яка проживала в громадському шлюбі із відповідачем та народила двоє дітей від нього. З 2001 року відповідач проживає окремо, жодних з покладених законом батьківських обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Одночасно позивач зазначає що всі питання відносно неповнолітнього ОСОБА_6 позивачем вирішуються самостійно без допомоги відповідача. У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - ОСОБА_2 у судовому позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердила факти, викладені у позовній заяві, та просили суд задовольнити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.32-34).

Представник третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Літинської районної державної адміністрації Літинського району Вінницької області ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що дійсно відповідач ОСОБА_8 є його батьком, проте не цікавиться його життям, навчанням, не переймається його харчуванням, освітою, не допомагає будь-яким чином.

У суду не виникає сумнів у даних свідком поясненнях, оскільки його показання об'єктивно підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим виконкомом Трибухівської сільської ради Літинського району Вінницької області пояснюється наявність родинних відносин між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, як між сином та батьком. Матір'ю зазначено ОСОБА_7 (а.с. 6).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Літинським РАЦС Літинського району Вінницької області 21.03.1989 р. матір'ю позивача зазначено ОСОБА_7 (а.с. 5), що у свою чергу підтверджує факт родинної спорідненості між позивачем ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 р. виконавчим комітетом Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 р (а.с. 7).

Згідно довідки Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 762 від 06.10.2016 р., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, не займався вихованням свого сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальної допомоги не надавав (а.с. 8).

Відповідно до довідки Івчанської сільської ради Літинського району Віннцької області за № 763 від 06.10.2016 р., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2002 р. не проживав разом зі своїм сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8).

Згідно довідки Літинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за № 4429/02-27 від 06.10.2016 р. , на примусовому виконанні будь-які виконавчі документи щодо стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні (а.с. 9)

Відповідно до висновку за № 410-1/31 від 25.07.2016 р., орган опіки та піклування Літинської райдержадміністрації Вінницької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам позивача та неповнолітньої дитини.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у якості компенсації витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 виданий Літинським РС УДМС України у Вінницькій області 29 січня 2014 р., ІПН НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_1, 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Гопкін П. В.