Справа № 473/939/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"11" травня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі ПАТ «Миколаївгаз») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ПАТ «Миколаївгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в якому вказував, що відповідач на підставі відкритого на його імя особового рахунку № та письмового договору №8344 від 29 червня 2006 року є абонентом ПАТ «Миколаївгаз», який надає йому послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1.

Споживач отримував вказані послуги та користувався ними.

В той же час останній в порушення умов договору та вимог «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 їх оплачував не вчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 лютого 2016 року виникла заборгованість в розмірі 1 845,17 грн.

В звязку з цим позивач просив стягнути з ОСОБА_2 вказану заборгованість в судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшив розмір позовних вимог до 1 741,06 грн., надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Свої заперечення проти позову обґрунтовував тим, що він є ветераном війни інвалідом війни та має право на 100 % знижку на 2-ох осіб по сплаті послуг з постачання природного газу. Щомісячно покази приладу обліку природного газу постачальнику він не повідомляв, проте протягом всього періоду користування послугами жодного разу не перевищував встановлені ліміти безоплатного щомісячного споживання газу. Зі свого боку працівники ПАТ «Миколаївгаз», порушуючи строки зняття контрольних показів газового лічильника, штучно створили в квітні 2015 року заборгованість в розмірі 1845,17 грн., а в подальшому примусили дружину відповідача ОСОБА_3 підписати договір реструктуризації заборгованості. Враховуючи ці обставини ОСОБА_2 просив виходити не з показників, зазначених в його особовому рахунку, а з середньомісячного обсягу споживання природного газу за попередні періоди, встановити відсутність в нього боргу та відмовити в задоволенні позову. Також звертав увагу суду на те, що він в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому позивач не має право на його відшкодування.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, показання свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1. Зокрема на його імя, як абонента ПАТ «Миколаївгаз» відкрито особовий рахунок за № та 29 червня 2006 року з ним укладено письмовий договір на постачання природного газу №8344 (який діяв на момент виникнення боргу).

Відповідач отримував належної якості послуги з постачання природного газу та користувався ними.

При цьому ОСОБА_2 є інвалідом 3-ої групи та відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100 % знижку на 2-ох осіб (пільги розповсюджуються на дружину) по сплаті послуг з постачання природного газу.

Плата йому нараховувалася з врахуванням встановленої пільги понад використану норму безоплатного споживання газу.

Зі своєї сторони споживач отримані послуги оплачував не вчасно та не в повному обсязі.

Однак згідно вимог ст. 714 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», п.п. 10, 17, 29 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила), «Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 в редакції постанови від 29 жовтня 2003 року, п.п. 1.1, 4.1-4.4, 5.2 договору від 29 червня 2006 року №8344 споживач був зобовязаний щомісячно вносити плату за надані послуги з постачання природного газу згідно діючих тарифів на газ та на підставі показів приладу обліку. Плата за надані послуги повинна вноситися абонентом не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2015 року сторони уклали між собою договір реструктуризації боргу за яким споживач визнав борг в розмірі 3 555,20 грн., зобов'язався сплатити заборгованість, яка утворилася станом на 30 квітня 2015 року, в строк до 28 червня 2015 року, проте взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконав, сплативши лише частину боргу.

З виписки з особового рахунку ОСОБА_2 за № вбачається наявність заборгованості по оплаті за послуги з постачання природного газу станом на 01 лютого 2016 року в розмірі 1 741,06 грн.

Твердження відповідача про відсутність боргу спростовуються вищезазначеними доказами та розрахунковою книжкою.

Доводи ОСОБА_2 про те, що працівники ПАТ «Миколаївгаз», порушуючи строки зняття контрольних показів газового лічильника, штучно створили заборгованість у квітні 2015 року, а в подальшому примусили дружину відповідача ОСОБА_3 підписати договір реструктуризації заборгованості не знайшли свого належного підтвердження жодними доказами, не враховують встановлений договором (п. 4.7.1) обов'язок абонента - пільговика щомісячно надавати виконавцю послуг з газопостачання інформацію щодо кількості використаного газу за талефоном абонентської служби, також спростовуються записами в розрахунковій книжці та випискою з особового рахунку відповідача про встановлені покази приладу обліку в березні 2015 року 10735 куб.м., в квітні 2015 року 12 788 куб.м., а також договором реструктуризації.

Твердження ОСОБА_2 про те, що покази приладу обліку не відображають реальний рівень споживання газу, посилання на необхідність врахування середньомісячного обсягу споживання природного газу за попередні періоди є безпідставними, оскільки згідно п.п. 4.3-4.5 договору, п.п. 10, 15 Правил, а також «Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 в редакції постанови від 29 жовтня 2003 року за наявності у споживача лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника. Справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок; пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілості його пломб, а також дій споживача, що призвели до заниження показань лічильника; відмови споживача у доступі до власних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для контрольного зняття показань лічильників газу; прострочення періодичної повірки лічильника газу з вини споживача у разі відмови споживача у доступі до своїх приміщень, де розташовані лічильники газу, для їх демонтажу або монтажу.

Тому встановлена заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.

Тому в силу ст. 88 ЦПК України з врахуванням роз'яснень, наданих в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» понесені позивачем судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача, а підлягають компенсації за рахунок держави.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (р/р 94 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 326461, код 05410263) заборгованість по оплаті за спожитий природний газ, яка утворилася станом 01 лютого 2016 року в розмірі 1 741 (одна тисяча сімсот сорок одна) гривень 06 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв