У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання бездіяльності неправомірною та визнання технічного паспорта недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 31 серпня 2009 року на замовлення ОСОБА_5 обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») виготовлено та видано технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1. 6 березня 2014 року слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань факт підробки вищевказаного технічного паспорту, а 2 вересня 2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження за фактом підробки технічного паспорту. 16 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання недійсним вказаного технічного паспорту, оскільки такий документ надалі використовується співвласниками будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Проте, відповідачем відмовлено у задоволенні її заяви з тієї підстави, що відповідною інструкцією не передбачено термін «недійсний» і, що при виготовленні нового технічного паспорту за її заявою будуть враховані її зауваження щодо виготовлення технічного паспорту. На думку позивача дії відповідача є неправомірними, а тому просила суд задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням ст. ст. 1.4, 3.2, п. 15 ст. 11 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року № 582/5773, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судами установлено, що ОСОБА_4 не зверталася до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо виготовлення технічного паспорта та не скористалася своїм правом на приведення технічної документації у відповідність до дійсних змін у будинку. Крім того, позивачем не доведено, що наявність технічного паспорта від 31 серпня 2009 року з відміткою у ньому складу власників будинку станом на 17 липня 2012 року порушує її права як власника.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Б.І.Гулько

С.П.Штелик