УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків нікчемності правочину та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила встановити нікчемність попереднього договору купівлі-продажу, укладеного 30 січня 2014 року між нею та ОСОБА_5, застосувавши наслідки нікчемності даного правочину і стягнути з відповідача на її користь 1 948 952 грн 31 коп. відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 26 лютого 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 30 січня 2014 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов п. 5.1 якого основний договір мав бути укладений у нотаріальній формі не пізніше 30 січня 2015 року. Вартість об'єкта за домовленістю сторін складає 737 188 грн, що було еквівалентом 87 035,18 доларів США.

Позивачка вказувала, що відповідно до п. 5.2 договору вона передала, а продавець отримав на умовах часткової попередньої оплати 420 000 грн, що станом на 30 січня 2014 року еквівалентно 49 586,77 доларів США, та сторони домовилися, що решту вартості об'єкта, яка складала 317 188 грн, що станом на 30 січня 2014 року еквівалентно 37 448,41 доларів США, покупець сплатить продавцю не пізніше 30 січня 2015 року.

Крім того ОСОБА_4 зазначала, що договір містить взаємовиключні умови, а саме у п. п. 5.2 та 5.4 щодо вартості об'єкта нерухомості і суми проплат за неї в українській національній валюті, встановивши у п. 5.2 прив'язку до долару США за комерційним курсом станом на 30 січня 2014 року, а п. 5.4 - за комерційним курсом на день здійснення відповідної проплати на картковий рахунок продавця, що на її думку, дозволяє стверджувати, що сторони обрали валютою договору долар США, а валютою оплати українську гривню.

Посилаючись на те, що на виконання умов попереднього договору вона сплатила відповідачу 739 895 грн, що було еквівалентом 71 524,75 доларів США, а також вважаючи зазначений попередній договір нікчемним та таким, що порушує її права, оскільки у порушення ст. ст. 635, 657 ЦК України він не був посвідчений нотаріально та згідно з його умовами оплата здійснювалась у гривні за комерційним курсом долара США на день здійснення відповідної проплати, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що під час укладення попереднього договору сторони досягли усіх істотних умов договору, відбулось його часткове виконання у вигляді часткової попередньої сплати ОСОБА_4 420 000 грн та подальшої оплати за графіком, а також вказуючи, що саме ОСОБА_4 відмовилась від нотаріального посвідчення договору у зв'язку із небажанням оплачувати послуг нотаріуса, а тому просив визнати попередній договір купівлі-продажу вказаної вище квартири дійсним.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано нікчемним правочин, а саме попередній договір купівлі-продажу, укладений 30 січня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Застосовано наслідки нікчемності правочину, а саме стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 948 952 грн 31 коп., що еквівалентно 71 524,75 доларів США.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5задоволено частково, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_4 змінено, встановивши нікчемність попереднього договору купівлі-продажу, укладеного 30 січня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 739 895 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення апеляційного суду в частині застосування наслідків нікчемності правочину, стягнувши з ОСОБА_5 на її користь 1 948 952 грн 31 коп.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи первинний позов ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. п. 4, 5, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та виходив з того, що укладений між сторонами попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а доказів ухилення ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення попереднього договору ОСОБА_5 не надано, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку, що такий є нікчемним.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення грошових коштів, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про нікчемність оспорюваного договору, а також правильно врахував, що позивачка сплатила відповідачу 739 895 грн, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача саме цієї суми відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович