АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5987/16 Головуючий 1-ї інстанції - Вікторов В.В.
Справа №642/4114/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила: 1. розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 24.10.2015року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції; 2. стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1500,00грн. щомісячно до його повноліття; 3. аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 1500,00грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку; 4. вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що з 24.10.2015року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені після народження сина, домашнє господарство кожний з них веде окремо. Малолітній син на теперішній час проживає разом з нею. Після народження сина відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі в його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач зараз працює адвокатом, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших дітей він немає, будь-яких стягнень за виконавчими документами не проводиться. Також позивач зазначає, що вона увесь свій час витрачає на виховання сина, зараз не працює, оскільки знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною, живе разом зі своєю матір'ю, яка її матеріально підтримує. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти на дитину та на неї до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено діючим законодавством, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.07.2016року позовну заяву в частині розірвання шлюбу повернуто позивачу, т.я. подана до досягнення дитиною одного року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1500,00грн. щомісячно, з послідуючою індексацією, починаючи з 05.07.2016року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з 05.07.2016року до досягнення їх сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в доход держави в розмірі 551,20грн.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягало негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.07.2016року, а також аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення сином трирічного віку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи, які суд вважав встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2015 року, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №627.

Від шлюбних стосунків у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3, в свідоцтві про народження якого в графе - «батько» записаний - ОСОБА_1.

Після народження дитини взаємовідносини між сторонами погіршилися, стали виникати конфлікти та непорозуміння, що змусило ОСОБА_2 разом з дитиною покинути домівку, де вона мешкала разом з чоловіком, і перейти жити до своєї матері за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час позивач ОСОБА_2 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 800,00грн., будь-яких інших доходів немає.

Згідно положень ч.ч. 2, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.ст. 141, 180 СК України кожний із батьків у рівній мірі зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом з урахуванням стану здоров'я дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на аліменти у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як батька.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і встановлюючи розмір щомісячних платежів у розмірі 1 500,00грн., та аліменти на утримання дружини в розмірі 1500,00грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходив з матеріального стану обох сторін на даний час. При цьому судом взято до уваги, що позивач зараз не працює, т.я. знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В свою чергу відповідач ОСОБА_1, 1991р.н., є працездатною особою і, згідно даних з Єдиного Реєстру Адвокатів України, отримав свідоцтво №1918 від 16.09.2015р. на право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Харківської області. Отже, відповідач має мінливий, не постійний заробіток, а тому суд, з урахуванням цих обставин, правомірно визначив аліменти для стягнення із його заробітку (доходу) у твердій грошовій сумі.

Твердження представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5 стосовно того, що відповідач з серпня 2015 року працевлаштувався на постійне місце роботи - на посаду юриста у Повне товариство «Ломбард»ДІКВ-Л» ТОВ «Харита» і Компанія» колегією суддів не приймаються, оскільки це працевлаштування відбулося вже після ухвалення у справі рішення. Окрім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач здав адвокатське свідоцтво і зараз не займається адвокатською діяльність не надано.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -