Номер провадження: 22-ц/785/1639/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Водолік» та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водолік», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за виконані і оплачені замовниками роботи у загальному розмірі 115517 гривен та оплату виконаних але не оплачених проектних робіт у розмірі 99730 гривен, -

встановила;

06.08.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив у судовому засіданні, та в остаточній його редакції (а.с.2-5,т.с.2) просив стягнути з ТОВ «Водолік» і ОСОБА_3 на його користь:

- заборгованість з виплати заробітної плати за виконанні і оплачені замовником роботи у розмірі 115517 грн.,

- оплатити виконані але не оплачені у повному обсязі проектні роботи у розмірі 99730 грн. посилаючись на наступні обставини:

З 01.02.2005 року позивач був запрошений на роботу до ТОВ «Водолік» його керівником ОСОБА_3, та з цього часу став працювати у товаристві. В березні 2005 року позивачем були розроблені деякі робочі документи з перепрокладання водопроводу в смт. Татарбунари Одеської області; вибору прокладення траси водопроводу у м. Котовську Одеської області; вузла обліку споживання води у м. Вилкове Одеської області. За усною домовленістю із керівником товариства ОСОБА_3 позивач мав отримувати 50% від вартості виконаних проектних робіт. До 2008 року товариство виконувало свої зобовязання, та оплачувало позивачу виконані проектні роботи у розмірах, визначених за усною домовленістю. При цьому, нараховану йому заробітну плату позивач не отримував. Починаючи з 2008 року товариство перестало сплачувати позивачу вартість виконаних ним робіт, посилаючись на відсутністю грошових коштів. Оскільки позивачу не були оплачені виконані ним роботи він вимушений звернутися до суду із цим позовом.

Представник ТОВ «Водолік» та ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали у повному обсязі зазначивши, що такі роботи позивачем не виконувалися. Крім того, позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами пропустивши строк позовної давності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість із виплати заробітної плати при звільненні з роботи у розмірі 8624 грн. 92 коп., та на користь Держави стягнутий судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено, так як вони не доведені ним у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та його позовну заяву залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Водолік» просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи, що ТОВ «Водолік» помилково зазначило у листі №05-05 від 17.05.2012 року про наявність заборгованості з виплати заробітної плати позивачу у розмірі 8624 грн. 92 коп. на час його звільнення з роботи. Такої заборгованості не існує, що підтверджується бухгалтерськими документами товариства.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційних скарг сторін у справі, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ч.1ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України. Згідно п.5ч.1ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Водолік» і ОСОБА_3 не оплачених робіт у розмірі 115517 грн. і 99730 грн. суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги не доведені позивачем у встановленому законом порядку. Стягуючи з ТОВ «Водолік» на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати під час звільнення його з роботи у розмірі 8624 грн. 92 коп. суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі, і доведені наданою товариством довідкою за №05-05 від 17.05.2012 року про наявність такої заборгованості.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати під час звільнення позивача з роботи, так як судом не у повному обсязі встановлені у цій частині обставини, які мають значення для розгляду справи. В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч.3ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ТОВ «Водолік» за №04/03-к від 31.03.2005 року позивача було прийнято на роботу. Наказом №01-05к від 17.05.2012 року його було звільнено з роботи.

Звертаючись до суду з позовом (т.с.1а.с.1-4) ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «Водолік» заборгованість з виплати заробітної плати за виконанні і оплачені замовником роботи у розмірі 115517 грн.; заборгованість з виплати заробітної плати за період часу з 01.01.2011 року по травень 2012 року; грошову компенсацію за не використані відпустки; грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні починаючи з дня звільнення з роботи 17.05.2012 року по день фактичного проведення розрахунку заборгованості, та зобовязати товариство оплатити йому виконані проектні роботи у розмірі 99730 грн..

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с.2-5,т.с.2) та просив стягнути з ТОВ «Водолік» і ОСОБА_3 на його користь лише заборгованість з виплати заробітної плати за виконанні і оплачені замовником роботи у розмірі 115517 грн., та оплатити виконані, але не оплачені у повному обсязі проектні роботи у розмірі 99730 грн.. Інші позовні вимоги позивач не підтримав, про що він зазначив і в своїй апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 не у повному обсязі встановив обставини, які мають значення для розгляду справи, та розглянув вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Водолік» заборгованості з виплати заробітної плати за період часу з 01.01.2011 року по травень 2012 року, які позивач в судовому засіданні не підтримав.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 у своїй апеляції посилається саме на те, що вказані вище вимоги він не підтримував при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів визнає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, так як не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України, суд повинен розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за виконанні і оплачені замовником роботи у розмірі 115517 грн. та оплати виконані виконаних проектних робіт у розмірі 99730 грн. судом першої інстанції розглянуті, та в їх задоволенні правомірно відмовлено у повному обсязі у звязку з їх недоведеністю.

Рішення суду в цій частині заявлених вимог є законним і обґрунтованим, оскільки позивач не надав суду доказів того, що такі роботи були виконані ним у той час, коли він працював в ТОВ «Водолік». Адже як зазначає ОСОБА_2 у своєму позові (т.с.1а.с.1-4), вказані вище проектні роботи ним були виконані у лютому-березні 2005 року, тобто саме у той час, коли він не працював у відповідача. Доказів того, що між ним та ОСОБА_3 була досягнута домовленість на виконання таких робіт, останнім та його представником не визнається, а інших доказів на підтвердження такої домовленості (укладеної угоди) ОСОБА_2 до суду не надано.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні цієї частини вимог.

Разом із тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про залишення його позовних вимог без розгляду, так як вони ґрунтуються на законі.

Як зазначалося вище, відповідно до ч.1ст.310 ЦПК України позивач на стадії апеляційного провадження має право заявляти вимоги про залишення його заяви без розгляду на підставі ч.3ст.207 ЦПК України, і суд апеляційної інстанції зобовязаний згідно ч.1ст.310 ЦПК України скасувати рішення суду першої інстанції і залишити позовні вимоги без розгляду.

Тому, з урахуванням наведеного рішення суду підлягає скасуванню, з залишенням позовних вимог ОСОБА_4, які він уточнив у судовому засіданні (т.с.2а.с.2-5) без розгляду, згідно поданої ним заяви.

Керуючись ст.304, п.4ч.1ст.307, ч.1ст.310, п.4ч.1ст.205 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Водолік» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водолік», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за виконані і оплачені замовниками роботи у загальному розмірі 115517 гривен та оплату виконаних але не оплачених проектних робіт у розмірі 99730 гривен залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6