Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Згідно свідоцтва про одруження виданого Углянською сільською радою Тячівського району Закарпатської області вбачається, що 07.02.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено шлюб, що стверджується актовим записом під № 8. Після укладення шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_3.

Від шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження та про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис за № 159087.

Спільне життя у них не склалось.

Колишній чоловік постійно вчиняв сварки, взагалі не займався вихованням дитини, не цікавився життям сім'ї. не надавав матеріальної допомоги.

Позивач самостійно намагалась тягнути тягар збереження сім'ї та намагалась знайти консенсус в відносинах з відповідачем. Однак останнього мабуть не цікавило сімейне життя і він не був готовий стати справжнім батьком, нести відповідальність за життя свого сина та дружини.

Як наслідок, не маючи сил терпіти вищевказану поведінку свого колишнього чоловіка та не бажаючи морально травмувати свою дитини, а також виховувати сина в атмосфері недовіри, байдужості, а навіть, подеколи, безпричинної агресії, ОСОБА_1 прийняла рішення більше не проживати разом з відповідачем за його адресою та почала постійно мешкати разом з сином за місцем реєстрації. Даний факт відбувся в 2011 році та стверджується довідкою про склад сім'ї.

Починаючи з цього часу відповідач не знайшов часу та бажання жодного разу, на протязі п'яти років відвідати дитину або дружину, більше того жодного разу навіть не спілкувався з ОСОБА_3

Наведені факти також підтверджують сусіди позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, через що подали до суду нотаріально засвідчені пояснення.

Доказом самоусунення відповідача по справі від виконання своїх батьківських обов'язків також є довідка Ужгородського навчально-виховного закладу «ПРЕСТИЖ», який відвідує малолітній ОСОБА_3, згідно змісту якої вихованням та матеріальним утриманні дитини займається тільки мама.

Рішенням суду про розірвання шлюбу від 24.05.2012 році, за наслідку виконання якого в паспортах сторін по справі (позивач, відповідач) було проставлено штамп про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач по справі змінив своє прізвище на дівоче ОСОБА_1 та виготовив новий паспорт громадянина України.

Після винесення судом рішення ОСОБА_1 не зверталась до виконавчої служби з виконавчим листом щодо стягнення аліментів, а відкрила картковий рахунок на дитину в ПАТ «Приватбанк». Однак, як видно з виписки банку ОСОБА_2 маючи мінливий але все ж такі дохід (адже останній їздить на заробітки за межі України) не перераховував добровільно гроші на утримання дитини починаючи з 10.03.2015 року, що також свідчить про абсолютно байдуже ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків.

Станом на сьогодні в ОСОБА_1 з'явився шанс побудувати нову, сильну та порядні сім'ю, а в ОСОБА_3 знайти чуйного, турботливого та люблячого батька, оскільки останні зустріли чоловіка, з яким планують надалі жити та узаконити свої відносини.

Зазначене й зумовило звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не прибули, проте надали суду заяву за якою позов підтримали, просили розглянути за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2012 року у справі № 712/7152/2012 (провадження № 2/712/3247/2012) судом було встановлено, що згідно свідоцтва про одруження виданого Углянською сільською радою Тячівського району Закарпатської області вбачається, що 07.02.2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 8.

Зазначеним рішенням було шлюб, зареєстрований 07 лютого 2009 року у виконкомі Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, актовий запис № 8 - розірвано. Неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено проживати з матір'ю, ОСОБА_6. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., щомісячно починаючи з 10.04.2012 року і до досягнення ним повноліття.

Зазначене рішення набуло законної сили з 05.06.2012 року.

Як стверджує позивач починаючи з цього часу відповідач не знайшов часу та бажання жодного разу, на протязі п'яти років відвідати дитину або дружину, більше того жодного разу навіть не спілкувався з ОСОБА_3

Наведені факти підтверджують сусіди позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у нотаріально посвідчених заявах від 16.09.2015 року.

Доказом самоусунення відповідача по справі від виконання своїх батьківських обов'язків також є довідка Ужгородського навчально-виховного закладу «ПРЕСТИЖ», який відвідує малолітній ОСОБА_3, згідно змісту якої вихованням та матеріальним утриманні дитини займається тільки мама.

Після винесення судом рішення про стягнення аліментів позивач - ОСОБА_1 не зверталась до виконавчої служби з виконавчим листом щодо стягнення аліментів, а відкрила картковий рахунок на дитину в ПАТ «Приватбанк». Однак, як видно з виписки банку ОСОБА_2 маючи мінливий дохід не перераховував добровільно гроші на утримання дитини починаючи з 10.03.2015 року, що також свідчить про байдуже ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Суду також наданий висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 19.11.2015 року № 566/12-34 у якому зазначено, що на підставі викладених у ньому фактів, орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько малолітнього сина свідомо ухиляється від його виховання, не

піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не забезпечує. Тому у відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2, відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

В судовому засіданні та матеріалами справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору у сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 213-215, 294 ЦПК України, ст. 150, ч. 1 п. 2 ст. 164, 180 СК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати із сплати судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова