Справа № 369/1495/16-ц
Провадження № 2/369/1323/16
02.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,
за участю секретаря Ведмеденко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в особі філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві, треті особи: ТОВ «Нова-ІНВЕСТ», Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним договору іпотеки та договору про внесення змін до договору іпотеки , -
У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в особі філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві, треті особи: ТОВ «Нова-ІНВЕСТ», Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним договору.
Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що 17.05.2007 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» в особі Заступника Голови Правління - директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_2 та ТОВ «Нова-Інвест» в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір кредитної лінії №49-07. Відповідно до п. 1.1.1 цього кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти окремими частинами на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) євро. Надання коштів здійснюється з поступовим збільшенням ліміту кредитної лінії з 790 000 євро на момент підписання цього договору до 1 600 000 євро за умови виконання п. 1.3.3. та п. 1.3.4. цього договору в строк до 01.10.2007 року.Відповідно до п. 1.3 цього договору кредитної лінії у якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань Кредитор укладає: п.п. 1.3,1 та пп. 1.3.2. договору передбачали укладення договорів іпотеки нерухомого майна та земельних ділянок з Відповідачами у справі (ОСОБА_1 та ОСОБА_4), а пункти 1.3.3. та 1.3.4. на виконання яких наголошувалось в п. 1.1.1. передбачали в строк до 01.10.2007 року укладення договору застави обладнання для виробництва каркасно-щитових будинків та в строк до 01.08.2007 року договір іпотеки земельної ділянки, площею 1,7594 га, що знаходиться на території Крюковщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, заставною вартістю 588 236 евро. Тобто, при укладенні договору акцент робився на заставі майна самого позичальника ТОВ «Нова-Інвест» та його керівника - ОСОБА_3, а не відповідачів у справі.
Наступного дня, 18.05.2007 року, між банком та ТОВ «Нова-Інвест» було укладено Договір №1 про внесення змін до договору кредитної лінії №49-07 від17.05. 2007 року. Відповідно до цього договору сторони виклали в новій редакціїп. 1.1.1 та п. 1.3 Договору кредитної лінії. В результаті внесених в п. 1.1.1 змін перший ліміт кредитної лінії був зменшений до 314 804 євро, з поступовим збільшенням до 790 000 євро за умови внесення в іпотеку нерухомого майна та земельних ділянок відповідачів і до 1 600 000 євро за умови виконання п.1.3.3 та 1.3.4 Договору в строк до 01.10.2007 року. Згідно змін до п.1.3 Договору, на відміну від попередніх умов, було визначено строк внесення майна в іпотеку Відповідачами та доповнено додатковим видом забезпечення зобов'язання - договором застави майнових прав на грошові кошти в сумі 450 000 доларів США. розміщені 18.05.2007 року майновим поручителем ОСОБА_3 на депозиті АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві (п. 1.3.5 Договору).
Одночасно, з укладенням Договору №1 до договору кредитної лінії, між банком та ОСОБА_3 був укладений договір застави майнових прав та договір відступлення права вимоги. За договором застави майнових прав ОСОБА_3 передав в заставу банку майнові права, що випливають з Договору №48-07/1 строкового банківського вкладу. Згідно з п.1.2. Договору застави зазначені майнові права передані з метою забезпечення зобов'язання по договору кредитної лінії №49-07 від 17.05.2007 року, договору №1 від 18.05.2007 року про внесення змін до договору кредитної лінії. Таким чином, ще до дня отримання коштів по кредитній лінії керівником ТОВ «Нова-Інвест» ОСОБА_3 було передано в забезпечення зобов'язання 450 000 доларів СПІА, тобто сума, яка майже на 20 000 євро перевищує ту, що отримувалась по забезпеченому зобов'язанню. Відповідно до умов договору відступлення права вимоги АКБ «ІМЕКСБАНК» отримало право вимоги в розмірі 450 000 доларів США за Договором про відкриття строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті №48-07/1 від18.05. 2007 року, тобто на ті кошти, майнові права на які ОСОБА_3 були передані в заставу. В результаті укладення таких угод відбулось те, що в одній особі об'єднався кредитор і боржник.
Після цього, 24.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ІМЕКСБАНК» в особі Заступника Голови Правління - директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстровим №891, від імені ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки. За цим договором ОСОБА_1 виступила Іпотекодавцем, майновим поручителем ТОВ «Нова-Інвест». Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки цей договір забезпечував вимогу Іпотекодержателя - банку, що випливала з Договору кредиту №49-07 від 17.05.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та третьою особою в цій справі - ТОВ «Нова-Інвест». За умов кредитного договору Позичальник - ТОВ «Нова-Інвест» зобов'язалось до 14.05.2010 року повернути кредит в розмірі 1 600 000 євро.
Як вбачається з договору іпотеки він не містив посилання на договір №1 а лише на основний договір кредитної лінії в якому передбачались чотири одночасні форми забезпечення виконання основного зобов'язання, з яких дві останні, передбачені пп. 1.3.3. та 1.3.4. повністю перекривали суму кредитних коштів. Тобто, коли ОСОБА_6 діяв від імені ОСОБА_8 як майнового поручителя розраховував на те, що забезпечує зобов'язання одночасно з іншими майновими поручителями, зокрема, самим ТОВ «Нова-Інвест», яке вносить в заставу обладнання та директором товариства ОСОБА_3, який мав внести в іпотеку земельну ділянку на якій розташований будинок на умовах визначених в самому договорі кредитної лінії.
В подальшому, 30.05.2007 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Нова- Інвест» був укладений Договір №2 про внесення змін до договору кредитної лінії №49-07 від 17.05.2007 року, яким внесено зміни до п. 1.1.1. Договору і збільшено ліміт кредитної лінії до 790 000 євро та змінено перелік забезпечень зобов'язання, асаме, було виключено укладення договору застави майнових прав на грошові кошти.
25.01. 2008 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Нова-Інвест» був укладений Договір №3 про внесення змін і доповнень до Договору кредитної лінії №49-07 від 17.05.2007 року. Відповідно до Договору №3 було внесено зміни, зокрема, в пункт 1.1.1. Договору кредитної лінії і збільшено максимальний ліміт до 945 000 євро і в п. 1.3. де залишились незмінними пп. 1.3.1, та 1.3.2., виключено пп. 1.3.3. і 1.3.4. та доповнено абзацом згідно з яким кредит забезпечується всім належним Позичальнику майном і коштами.
Після цього, 29.01.2008 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір про внесення змін до договору іпотеки від 24.05.2007 року. Цим договором було викладено в новій редакції пп. 1.1, 1.3, 1.З.1., 1.3.2. В результаті внесених змін іпотекодавець забезпечував зобов'язання в розмірі 945 000 євро і визначено вартість предметів іпотеки. В п. 2 цього договору було визначено, що іпотекодавець ознайомлений з договорами №1 від 18.05.2007 року, №2 від 30.05.2007р., №3 від 25.01.2008р. про внесення змін до договору кредитної лінії №49-07 від 17.05.2007 року.
Після цього, між АКБ «Імексбанк» та ТОВ «Нова-Інвест» були укладені ще Договори № 4, 5, 6 про внесення змін і доповнень до Договору кредитної лінії №49- 07 від 17.05.2007 року, однак з ними ОСОБА_1 не знайомили і про них стало відомо лише під час судового розгляду.
Крім цього, як стало відомо Позивачу в подальшому, договори застави обладнання для виробництва каркасно-щитових будинків та іпотеки земельної ділянки, площею 1,7594 га, що знаходиться на території Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на виконання умов п.1.3. Договору кредитної лінії №49-07 від 17.05.2007 року не укладав і це врегульовано було укладенням договорів про внесення змін.
Таким чином, склалась ситуація коли: під час укладення договору іпотеки
24.05.2007р. банком було приховано той факт щодо основного договору внесені зміни договором №1 відповідно до яких сума ліміту заборгованості становить 314 000 євро і що виконання основного зобов'язання забезпечує керівник ТОВ «Нова-Інвест» ОСОБА_3 шляхом передачу в заставу майнових прав на банківський вклад в розмірі 450 000 доларів СІНА та відразу відступає право вимоги за цим договором в результаті чого в особі банку поєднується і боржник і кредитор щодо суми в 450 000 доларів СІНА. Зазначене забезпечення і відступлення права вимоги вчинене під умовою того, що має бути виконано пп. 1.3.1. і 1.3.2. Договору кредитної лінії, тобто в залежність від передачі в іпотеку майна Відповідачів. Знаючи про укладення Договору №1 про внесення змін до договору кредитної лінії та про укладення ОСОБА_3 договорів застави майнових прав та відступлення права вимоги з прив'язкою повернення йому грошових коштів під умовою внесення в іпотеку майна Позивача, а також те, що для отримання коштів в сумі 314 804 євро він вносить в заставу суму більшу ніж на 20 000 тисяч ОСОБА_6, як представник іпотекодавця ОСОБА_1 не укладав би взагалі договір іпотеки, т.я. такі маніпуляції створили обґрунтовані підозри щодо дійсних намірів позикодавця і керівника ТОВ «Нова-Інвест». Підтвердженням чого стали подальші події, про які стало відомо Позивачу лише в травні 2014 року: повернення грошових коштів ОСОБА_3 до спливу строку строкового вкладу і в день укладення договорів іпотеки хоча ОСОБА_3 забезпечував виконання всього основне зобов'язання, не укладення договору застави обладнання та іпотеки земельної ділянки (п.1.3.3. і 1.3.4. Договору кредитної лінії) та продаж самого обладнання ТОВ «Нова-Іневест» третій особі.
Як вбачається з викладеного вище, банк, при укладенні договору іпотеки, замовчував про наявність Договору №1 від 18.05.2007 року про внесення змін до договору кредитної лінії, про укладення Договору застави майнових прав та договору уступки права вимоги з ОСОБА_3, а в подальшому при укладенні 29.01.2008 р. Договору про внесення змін до Договору іпотеки про не укладення договорів застави обладнання та договору іпотеки земельної ділянки, які були передбачені пп. 1.3.3. та 1.3.4. Договору кредитної лінії.
Крім цього, не можна залишити осторонь ряд фактів, які самі по собі є підставами для визнання договору іпотеки недійсним, а саме:
Так, 24.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ІМЕКСБАНК» в особі Заступника Голови Правління - директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстровим №891, від імені ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки.
За цим договором ОСОБА_1 виступила Іпотекодавцем, майновим поручителем ТОВ «Нова-Інвест». Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки цей договір забезпечував вимогу Іпотекодержателя - банку, що випливала з Договору кредиту №49-07 від 17.05.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та третьою особою в цій справі - ТОВ «Нова-Інвест». За умов кредитного договору Позичальник - ТОВ «Нова-Інвест» зобов'язалось до 14.05.2010 року повернути кредит в розмірі 1 600 000 євро.
Вважаю, що Договір іпотеки від 24.05.2007 року є недійсним з наступних причин:
Як зазначалось вище, під час укладення спірного договору іпотеки ОСОБА_6 діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстром №891. Зі змісту цієї довіреності вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила свого чоловіка ОСОБА_6 на здійснення від її імені всіх дозволених законом правочинів відносно управління та розпорядження всім її майном.
Ця довіреність хоча і не містила конкретної вказівки з якою метою і для укладення яких угод вона видавалась, в дійсності була видана ОСОБА_1 виключно для укладання 06.06.2006 року конкретного договору купівлі- продажу земельної ділянки розміром 0,1947 га, розташованої в межах Бєлгородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_9 продав її чоловіку ОСОБА_10 зазначену земельну ділянку. Пунктом 10 цього договору визначено, що згода ОСОБА_1 на купівлю вказаної в ньому земельної ділянки була надана, що підтверджувалось саме цією довіреністю від 05.06.2006 року, яка була додана до нотаріальної справи про факту укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Довіреність була видана у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не мала можливості особисто бути присутньою при укладені договору купівлі-продажу земельної ділянки через те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у неї народився син ОСОБА_11 і вона перебувала у відпустці по його догляду та не могла приділяти увагу та витрачати час на ці дії час.
Будь-яке інше використання цієї довіреності її чоловіком ОСОБА_6 надалі не передбачалось, в тому числі і для укладення від її імені договору іпотеки з АКБ «ІМЕКСБАНК» від 24.05.2007г. на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1 та земельну ділянку0, 2401 га, що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво- Святошинського району Київської області по АДРЕСА_1, НОМЕР_1.
Тому укладення договору іпотеки 24.05.2007 року відбулось з перевищенням повноважень та без згоди самої ОСОБА_1 Про укладення спірного договору іпотеки їй. стало відомо лише після звернення Іпотекодержателя - ПАТ «ІМЕКСБАНК» до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на те, що ОСОБА_1 не схвалювала цього договору іпотеки, то вона на захист порушеного права звернулась до суду із зустрічним позовом. Таким чином, цей договір іпотеки не створював прав та обов'язків для сторін і повинен бути визнаний недійсним у відповідності зі ст.241, 239 і 215 ЦК України.
Ще однією підставою для визнання договору іпотеки недійсним є те, що він був укладений щодо земельної ділянки, яка не належала Іпотекодавцеві - ОСОБА_1 Зазначений факт також свідчить ще одним підтвердженням того, що ОСОБА_6 діяв з перевищенням наданих йому повноважень.
Як вбачається з п.п. 1.2.1. спірного Договору іпотеки від 24.05.2007 року предметом іпотеки є «... земельна ділянка площею 0,2401 га у межах згідно з планом, що знаходиться в селі Петропавлівська Боршагівка. Києво- Святошинського району Київської області по АДРЕСА_1, під НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Земельна ділянка належить на праві власності Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою 25.07.2001 року на підставі рішення виконкому цієї ж сільської ради від 20.06.2001 року за №396, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1510.»
Однак, зазначена земельна ділянка не належала на момент укладення спірного договору іпотеки ОСОБА_1
Так, 24.04.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 Канаткизи був укладений договір куиівлі-продажу частини земельної ділянки. Відповідно до п. 1 цього договору Продавець передав, а Покупець прийняв у власність частину земельної ділянки площею 0,1190 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована на території Київської області, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, АДРЕСА_1, НОМЕР_1. Загальна площа земельної ділянки 0,2401 га. Як зазначено в договорі ця земельна ділянка належала Продавцю - ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Петропавлівсько-Борщагівською сільською Радою народних депутатів 25.07.2001 року на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської Ради народних депутатів 2.0,06.2001 року №396, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю №1510.
Тобто, фактично половина земельної ділянки на день укладення спірного договору іпотеки не належала іпотекодавцю ОСОБА_1, а відповідно ні вона ні будь-яка інша особа, яка діяла від її імені на підставі довіреності не могла укладати спірний договір. Зважаючи на це зазначений договір іпотеки Повинен бути визнаний недійсним.
Наступною підставою для визнання договору іпотеки недійсним є те, що він був укладений без згоди органу опіки і піклування.
Так, на день укладення спірного договору іпотеки в будинку АДРЕСА_1 в с. Петропавлівська Борщагівка проживали з Іпотекодавцем її двоє дітей: неповнолітня ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній син ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Однак при укладенні спірного договору іпотеки такої згоди органу опіки та піклування не було отримано і з цієї причини договір підлягає також визнанню недійсним.
На підставі вищевказаного просила суд визнати недійсним договір іпотеки укладений 24.05.2007 року міжАкціонерним комерційним банком «ІМЕКСБАНК» в особі ЗаступникаГолови Правління - директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстровим №891, від імені ОСОБА_1
Визнати недійсним договір про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого ОСОБА_15, приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу 24.05.2007 року за реєстром №3140 укладений 29.01.2008 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» в особі заступника директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_16 та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстровим №891, від імені ОСОБА_1
Позивачка до суду з»явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач ПАТ «ІМЕКС Банк» в особі філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві в судове засідання не з'явивсь, про день, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив.
Представник третьої особи ТОВ «Нова Інвест» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області до суду не з»явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені, до суду направили лист про слухання справи у їх відсутності.
За згодою позивача та її предсиавника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до таких висновків.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.
Судом встановлено, що 24.05.2007 року, з метою належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, між АКБ «ІМЕКС БАНК» та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П.. та зареєстрований в реєстрі за № 891, за умовами якого ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 передав в іпотеку АКБ « ІМЕКС Банк»» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0, 2401 га та житловий будинок, з надвірними будівлями, загальною площею -254,6 кв. м., житловою - 79,9 кв.м.
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Частина 1 ст.203 ЦК України, якою представник позивача обґрунтовує недійсність договору іпотеки, визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Зі змісту ст.575 ЦК України вбачається, що іпотека є видом застави, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у заставодавця або третьої особи.
Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, з інших підстав, передбачених цим законом. При цьому зміна основного зобов'язання не є підставою припинення відносин іпотеки.
Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2007 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Нова-Інвест» (третя особа) укладено договір кредитної лінії № 49-07, згідно якого останньому надалася невідновлювальна кредитна лінія з максимальним лімітом заборгованості у сумі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) євро. Надання коштів здійснюється з поступовим збільшенням ліміту кредитної лінії з 790 000 євро на момент підписання цього договору до 1 600 000 євро строком до 01.07.2007 року.
До кредитного договору вносились зміни шляхом укладення договорів за №1, 2, 3, 4, 5, 6 від 17.05.2007 року. Внаслідок внесення змін розмір відновлювальної кредитної збільшився до 1 226 000 євро зі сплатою 15% річних, а строк повернення коштів продовжено до 14.05.2010 року.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 24.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ІМЕКСБАНК» в особі Заступника Голови Правління - директора філії АКБ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, посвідченої Пановою О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.06.2006 року за реєстровим №891, від імені ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки. За цим договором ОСОБА_1 виступила Іпотекодавцем, майновим поручителем ТОВ «Нова-Інвест». Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки цей договір забезпечував вимогу Іпотекодержателя - банку, що випливала з Договору кредиту №49-07 від 17.05.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та третьою особою в цій справі - ТОВ «Нова-Інвест». За умов кредитного договору Позичальник - ТОВ «Нова-Інвест» зобов'язалось до 14.05.2010 року повернути кредит в розмірі 1 600 000 євро.
Пунктом 3.1.8. договору іпотеки передбачено, що у випадку , якщо суми від продажу предмета іпотеки та суми від реалізації іншого майна, що було заставленим в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором недостатньо для повного задоволення вимог іпотеко держателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна іпотекодавця.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.
Відповідно до ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Таким чином, оспорюваний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.
Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).
З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Звертаючись до суду із даним позовом, представник обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач був впевнений, що нерухоме майно передається в іпотеку, і його відповідальність перед банком, у разі порушень з боку позичальника, буде обмежуватись лише цим нерухомими майном.
За таких обставин, суд прийшов до висновку що вказані обставини, а саме неправильне тлумачення п.3.1.8 договору іпотеки позивачем щодо розміру його відповідальності у разі порушення умов кредитного договору позичальником, чи внаслідок власного недбальства під час укладення вказаного договору не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.
Крім цього, згідно із ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК Українизасобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач вважає вищевказаний договір іпотеки від 24.05.2007 року недійсним, оскільки: зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу незважаючи на той факт, що в даній квартирі, як на момент укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки, так і після цього, проживали: неповнолітня ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, малолітній син ОСОБА_14. ІНФОРМАЦІЯ_7. На момент укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки від 24.05.2007 р. останній, в порушення вимог, встановлених чинним законодавством, не був узгоджений у встановленому порядку з органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють або користуються, що є підставою для визнання укладеного договору іпотеки недійсним.
Відповідно до п. 44 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі статтею 32 Цивільного кодексу України (надалі ЦК), статтею 177 Сімейного кодексу України (надалі СК) та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.
У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Отже на момент, укладання договору іпотеки неповнолітні діти іпотекодавця права користування житловим будинком, що є предметом іпотеки, не мали, тому згода органу опіки та піклування для укладання даного договору не вимагалася, а відтак, права неповнолітніх дітей укладеним договором іпотеки не порушені.
За таких обставин та в силу вимог вищенаведених норм закону, суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем договір іпотеки відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про охорону дитинства" і підстав для визнання його недійсним не має.
Оскільки обставини стосовно того, що на момент укладення договору іпотеки позивачем неправильно сприймались фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений, як на підставу задоволення позову на яку посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його вимоги щодо визнання недійсним договору іпотеки в цілому не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 29, 203, 177, 181, 575 ЦК України, ст.ст.5, 17 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст.10, 11,57, 58, 59, 60, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в особі філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Києві, треті особи: ТОВ «Нова-ІНВЕСТ», Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним договору іпотеки та договору про внесення змін до договору іпотеки відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.

Суддя А.Я. Волчко