Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1913/15-ц
Провадження № 2/280/274/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Щербаченко І. В.,

при секретарі - Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростишеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Коростишівського районного суду Житомирської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку №49, який знаходиться по вулиці Суворова в місті Коростишеві, за набувальною давністю. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що даний житловий будинок збудований його батьком, ОСОБА_2, на підставі договору про право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 листопада 1949 року. Після смерті батька 30 липня 2003 року власниками даного будинку в рівних долях стали позивач та його брат, ОСОБА_3, який помер 01 грудня 2009 року. Останній з 1970-х років проживав в місті Магадан Російської Федерації. Як до смерті батька, так і після, ОСОБА_3 до будинку не навідувався, витрат на утримання не ніс, так як знав, що позивач проживає в будинку батька та утримує його. Після смерті ОСОБА_3 частка будинку №49 по вулиці Суворова в місті Коростишеві залишилася не успадкованою, дружина ОСОБА_3 добровільно відмовилася від спадщини. Враховуючи, що позивач протягом тривалого часу відкрито користується будинком та на нього немає прав у інших осіб, тому він звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2015 року отримав у спадщину після померлого батька, ОСОБА_2, ? частину житлового будинку з надвірними будівлями. Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не могло бути видано у звязку зі смертю останнього 01 грудня 2009 року.

Відповідно до заяви дружини померлого 01 грудня 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, остання відмовилася від частини спадщини ОСОБА_3, в тому числі від ? частину житлового будинку №49, який знаходиться по вулиці Суворова в місті Коростишеві, на користь ОСОБА_1.

Відповідно до акту №939 депутата Коростишівської міської ради ОСОБА_5 ОСОБА_1, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року фактично проживає за адресою: вулиця Суворова, б. 49, самостійно сплачує комунальні послуги та веде господарство.

Відповідно до частини першої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 11 вищезазначеної постанови Пленуму ВССУ ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Таким чином, не зважаючи на те, що строк давнісного володіння почався раніше встановленої дати, суд зараховує лише строк з 01 січня 2001 року.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав у позивача для набуття права власності на ? частини житлового будинку за набувальною давністю.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази не викликають сумніву у їх достовірності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 158, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку №49 по вулиці Суворова в місті Коростишеві Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення через Коростишівський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя І. В. Щербаченко