Справа № 467/886/15-ц
н/п 2/490/1961/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

02 червня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору про надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся з зустрічним позовом до відповідача про про визнання недійсним кредитного договору №NKIPGL04040027 від 06.07.2007 року про надання споживчого кредиту.

При цьому, позивач обґрунтував свої доводи про те, що він є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10), згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред'явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Разом із тим у п. 7 вищевказаної постанови зазначено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94/ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно ч. 3 ст.2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Така ж думка висловлена Верховним Судом України в ухвалах від16.01.2016 року (справа №6-3084ц15), від 29.01.2016 року (справа №6-209ц16), від 03.02.2016 року (справа №6-228ц16), від 09.02.2016 року (справа №6-36ц16), від 01.03.2016 року (справа №6-484ц16).

Оскільки позивач подав зустрічну позовну заяву на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір»у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

У відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Згідно з вимогами п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривень 20 копійок).

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п. п. 3,5,6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши підстави визнання недійсним кредитного договору обман чи за Законом України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши, у чому заключається необхідність проведення судово-економічної експертизи, якщо правочин був вчинений під впливом обману.

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зустрічну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору про надання споживчого кредиту - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання позовної заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз′яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз′яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова