Справа №637/989/16
РІШЕННЯ

Іменем України

8 листопада 2016 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Кучер А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

14 вересня 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 08 липня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 липня 2015 року, помер дід позивача ОСОБА_4 За життя дідом було складено заповіт на імя позивача, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 24 грудня 2008 року. Спадковим майном є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5.7295 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області, позивачу було налано додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті діда, але при невстановлених обставинах правовстановлюючий документ на вищезазначену земельну ділянку було втрачено. Про втрату державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, позивач дав оголошення в місцеву газету «Краєвид». Звернувшись до нотаріальної контори позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини, в звязку з відсутністю зазначеного документу.

На теперішній час позивач не взмозі вирішити питання в адміністративному порядку, тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті діда ОСОБА_4

В судове засідання представник Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечував.

ОСОБА_3, який є сином померлого ОСОБА_4 , в судове засідання не зявився подав письмову заяву про відмову від прийняття спадщини на коритсь позивача ОСОБА_2 ат проти задоволення його вимог не заперечував.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про народження (серія ЯУ № 240642 , виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області ) засвідчено той факт, що мати позивача є рідною донькою ОСОБА_4, померлого 08 липня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва (серія ІІ-АГ №340660, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області 28 червня 1970 року) ОСОБА_5 одружилася та набула прізвища ОСОБА_6.

Зі змісту свідоцтва про народження ( серія І-АВ № 502242, виданого Палацом одруження м.Харківа,21 жовтня 1971 року) вбачається, що 21 жовтня 1971 року народився ОСОБА_2, його батьками в свідоцтві про народження відповідно вказані: ОСОБА_7, ОСОБА_6.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що ОСОБА_2 одружився 27 лютого 1999 року та набув прізвища Іванов. 23 грудня 2010 року згідно заяви змінив прізвище на дошлюбне ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть ( серія І-ВЛ № 507856, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ 10 липня 2015 року) ОСОБА_4, помер 08 липня 2015 року.

За життя померлий володій на праві приватної власності земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5.7295 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області,право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку (серія І - ХР №021353 ,виданого 28 лютого 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №196.

24 грудня 2008 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчено нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за яким останній заповідав у спадок вищезазначену земельну ділянку площею 5.7295 га смоєму онуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного суду Харкіської області від 16 червня 2016 року, було встановлено факт того, що ОСОБА_4, померлому 08 липня 2015 року належить державний акт на право приватної власності на землю (серія І ХР № 021353 від 28 лютого 2001 року) та надано ОСОБА_2 додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини, яка лишилася після смерті ОСОБА_4, померлого 08 липня 2015 року.

Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від 13 серпня 2016 року за №№ 65-66 (1683-1684) засвідчує факт того, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4 ,було втрачено.

З довідки №424/01-16 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 10 серпня 2016 року, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлого 08 липня 2015 року ОСОБА_4 на земельну ділянку, у разі відсутності правовстановлюючих документів на вищезазначене майно, не вбачається можливим, згідно п.п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26 жовтня 2016 року та довідки наданої Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою №5649/02-14 від 4 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_4, померлий 08 липня 2015 року за життя заповідав на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, (після зміни прізвища ОСОБА_2) земельну ділянку площею 5.7295 га, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 24 грудня 2008 року за р.№4970. Також 12 серпня 2016 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2. Інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого 08 липня 2015 року не було, та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею З ЦПК України передбаченго, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 квітня 2004 року.

Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спаддкоємиців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Заповітом згідно до ст.1233 Цивільного кодексу України є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті .

Згідно до п. 4.15 Наказу Мін&apos;юсту від 22.02.2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 4.20 Наказу Мінюсту від 22 лютого 2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Положеннями ст.1225 Цивільного кодексу України передбачено ,що права власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних правилах,їз збереженням її цільового призначення.

Враховуючи відсутність правовстановлюючого документу позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання спадщини , яке потребує відновленню.

Оцінивши зібрані докази та давши їм належну правову оцінку враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.328, 1216, 1218, 1220, 1225, 1233, 1235 Цивільного Кодексу України, ст. 41, 55 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 5.7295 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серія І - ХР № 021353 ) виданого 28 лютого 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №196, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 08 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ