Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2299/16-ц

Номер провадження: 2/511/988/16

16 листопада 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря - Чернецької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області просив визнати ОСОБА_2., ОСОБА_3, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням житлового будинку з господарчими спорудами по вул. Середній,51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником ? частини житлового будинку з господарчими спорудами, що розташована по вул.. Ворошилова,51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області. З березня 1992 року в його ? частині житлового будинку зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 2010 року за вищезазначеною адресою не проживає. З червня 2005 року в його ? частині житлового будинку зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак з дати реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає. На теперішній час місце перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 йому невідомо, тому він не може вирішити питання зняття їх з реєстрації в належному йому ? частини житлового будинку в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просив усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням житлового будинку з господарчими спорудами по вул..Середня, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі і ухвалити заочне рішення по справі ( а.с.37).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідачі за зазначеною адресою не проживають ( а.с.35,36), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином.

Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просила провести судове засідання без участі їх представника.( а.с.33).

У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, його особа посвідчена паспортом серії КЕ 522057, виданого Іллічівським РВ ОМУУМВС України в Одеській області 20.01.1997 року ( а.с. 4).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії НАО № 385766, виданого 30.07.2015 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з господарчими спорудами, що розташований по вул. Ворошилова,51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області . ( а.с.8).

Право власності на нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 30.07.2015року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серії ЕЕТ № 077562 (а.с. 6).

Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарчими спорудами, за адресою с. Степанівка, вул. Ворошилова,51 Роздільнянського району Одеської області, який складається з : А- житлового будинку, загальною площею 48,80кв.м., житловою площею 28,60кв.м, господарчих споруд: Б- сарай, В кладова, Г літня кухня, Д душ, Є- убиральня ( а.с.9-11).

Таким чином, позивач володіє вищезазначеною житловим будинком з господарчими спорудами правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 02.03.1992 року за адресою: вул. Ворошилова, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується копією домової книги Степанівської сільської ради ( а.с.28 ).

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 21 квітня 2005 року за адресою: вул. Ворошилова, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується копією домової книги Степанвської сільської ради ( а.с.29 ).

Відповідно до рішення Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про перейменування вулиць села Степанівка Роздільняського району Одеської області, відповідно до статі 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання Закону України від 09 квітня 2015 року № 317-VІІ, Степанівська сільська рада перейменувала вулицю Ворошилова на вулицю Середня ( а.с. 30).

Відповідно до довідки № 1284 від 02.11.2016 року виданої Степанівською сільською радою, будинок, який розташований за адресою: с. Степанівка вул. Середня, 51 Роздільнянського райгону Одеської облдасті має два господарства, 1/2 частина будинку належить на праві власності ОСОБА_1, інша 1/2 частина будинку - ОСОБА_6 ( а.с.34)

Згідно довідки № 1096 від 16.09.2015 року, виданої Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня Ворошилова),51, але за вказаною адресою з 2010 року не проживає. ( а.с.12).

Згідно довідки № 1097 від 16.09.2015 року, виданої Степанівською сільською радою

Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_2, дійсно зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня Ворошилова),51, але з дати реєстрації і по теперішній час за вказаною адресою не проживає. ( а.с.13).

Згідно акту про обстеження умов мешкання позивача ОСОБА_1 - житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: вул. Середня, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, складеного комісією у складі голови Степанівської сільської ради ОСОБА_7, секретаря Степанівської сільської ради ОСОБА_8, діловода Степанівської сільської ради ОСОБА_9, за зазначеною адресою зареєстрований ОСОБА_3 з 02.03.1992 року, але з 2010 року і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає. ( а.с. 15).

Згідно акту про обстеження умов мешкання позивача ОСОБА_1 - житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: вул. Середня, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, складеного комісією у складі голови Степанівської сільської ради ОСОБА_7, секретаря Степанівської сільської ради ОСОБА_8, діловода Степанівської сільської ради ОСОБА_9, за зазначеною адресою зареєстрована ОСОБА_2 з 21.04.2005 року, але з дати реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживала і не проживає. ( а.с. 14).встановлено,

Судом також що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 співвласниками житлового будинку не являються, в будинку не проживають і не користуються ним.

Дані обставини достовірно підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.16,17), ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с.18,19), які є сусідами позивача.

Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.

В порядку ч.2 ст.48 Закону України „Про власність", позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.

У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_1 на даний час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 як власника житлового будинку з господарчими спорудами законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному йому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.

Керуючись ст.ст. 48,49 Закону України Про власність, ст.ст.319,346,383,386,391 ЦК України, ст.ст.10,11,209,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням житлового будинку з господарчими спорудами по вул..Середня, 51 с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. І. Гринчак