Справа № 751/1607/15-ц Провадження № 22-ц/795/171/2016 Головуючий у I інстанції Овсієнко Ю. К. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого судді Горобець Т.В.,

Суддів Бечка Є.М., Хромець Н.С.,

при секретарі Мартиновій А.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника АТ „ СК ЗЛАГОДА ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія „ЗЛАГОДА» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗЛАГОДА» про відшкодування збитків, заподіяних втратою вантажу при перевезенні, та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2015 року , яким позов ОСОБА_1 задоволено частково:

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» на користь ОСОБА_1 суму, сплачену за пересилання вантажу у розмірі 236,00 грн, а також, та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗЛАГОДА"( далі ОСОБА_4) на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 4000,00 грн , у задоволенні решти вимог відмовлено,

АТ СК«ЗЛАГОДА» просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ СК „ЗЛАГОДА відмовити повністю.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, АТ СК ЗЛАГОДА зазначає, що суд першої інстанції, усупереч положенням ст.ст.11, 27,74,76 ЦПК України розглянув вимоги позивача та задовольнив позов про стягнення 4000,00 грн страхового відшкодування, у той час, як у позові заявлялась вимога про стягнення збитків. Крім того, у скарзі наводяться доводи про те, що суд порушив право сторони на участь у судовому засіданні, відхиливши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю з поважних причин явки представника відповідача у судове засідання 19.11.2915 року, чим позбавив права надавати докази, заперечуючи проти позову.

На думку відповідача, висновки суду про задоволення позовних вимог про стягнення з АТ СК „ ЗЛАГОДА страхового відшкодування грунтуються на не повно встановлених обставинах, без належного дослідження та аналізу змісту Договору страхування та інших доказів. Зокрема, судом не враховано положення п.3.2 Договору страхування, відповідно до якого, страховими ризиками, є всі ризики, окрім зазначених у Розділі 4 цього Договору ( Умови страхування „ З відповідальністю за всі ризики). Також, відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував положень п.10.5 Договору страхування, яким передбачено право Страховика відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у разі, якщо : по факту настання страхового випадку порушено кримінальну справу - до винесення остаточного рішення по такій кримінальній справі, та, крім того, судом не враховано положень ст.10.3 Договору страхування, відповідно до якого, Страхувальник мав надати Страховику для встановлення факту настання страхового випадку перелік документів, зазначених у цьому пункті, проте, таких документів страховику надано не було. Також, у скарзі йдеться про те, що Страховик , відповідно до п.10.7.1 Договору страхування має право відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування , але не більше як на 30 календарних днів, з обовязковим мотивованим письмовим повідомленням Страхувальника, якщо були неповно зясовані обставини.

У судовому засіданні представник ПАТ АК „ ЗЛАГОДА скаргу підтримав, пославшись на доводи, наведені у її обґрунтуванні, додатково пояснив суду, що, посилаючись у апеляційній скарзі на положення Договору страхування, страхова компанія фактично посилається на Генеральний Договір страхування вантажів, який був укладений між Страховиком АТ „СК ЗЛАГОДА та ТОВ„ Делівері, яке підписало цей договір від імені Страхувальника та мало ознайомити Страхувальника з цим договором. Також представник відповідача вважає, що підпис Страхувальника у Договорі добровільного страхування вантажів від 02.12.2014 року свідчить про ознайомлення останнього з умовами саме Генерального Договору страхування вантажів де і зазначені всі Умови страхування, поняття страхових випадків та страхових ризиків, а також підстави для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування, однією з яких є наявність кримінального провадження , порушеного у звязку з викраденням вантажу.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу АТ „СК ЗЛАГОДА просив відхилити, вважаючи, що вона безпідставна. Страхувальник ОСОБА_2 у повному обсязі виконав умови Договору добровільного страхування вантажів №11 № НОМЕР_1 02.12.2014 року, сплатив всі передбачені умовами цього договору платежі, про що стоїть відмітка представника Страховика у договорі, своєчасно звернувся з заявою до представника страховика ТОВ „ Делівері про сплату страхового відшкодування, проте відповіді на його звернення не отримав. Крім того, пояснив, що Страхувальник був ознайомлений з умовами Договору добровільного страхування вантажів, який і підписав.

Представник відповідача ТОВ „ Делівері у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника АТ „СК ЗЛАГОДА ОСОБА_3М, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду першої інстанції відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 передва вантаж на склад ТОВ «Делівері» у м. Горлівка, вул. Інтернаціональна,76 для відправки його у м. Чернігів на склад по вул. Широка 1-а, що підтверджується квитанцією про прийом вантажу № НОМЕР_1 від 02.12.2014 року. У квитанції зазначено опис вантажу - багаж, кількість місць - 5, вага - 70, об'єм - 0,35. У Розділі Страхування зазначена квитанція № НОМЕР_2, у якій вказано цінність вантажу - 4000,00 грн., 0,4% страхового збору,(16,00 грн), а у Розділі Інформація про оплату та додаткові послуги вказано про оплату послуг з перевезення вантажу 236,00 грн. (а.с. 4).

Також встановлено, що в той же день, 02.12.2014 року ОСОБА_1В.( Страхувальник) уклав Договір добровільного страхування вантажів з Страховою компанією «ЗЛАГОДА»(Страховиком) № 11 НОМЕР_2 через уповноважену особу ОСОБА_5. За змістом Договору вбачається, що Страхувальник застрахував вантаж, страхова сума якого становить 4000,00 грн, на умовах сплати страхового тарифу 0,4%, що становить 16,00 грн страхового платежу. У договорі вказані Страховик та Страхувальник, та всі умови страхування.

У зазначений в квитанції строк - 5 січня 2014 року вантаж не прибув за місцем призначенням, з засобів масової інформації було встановлено, що вантаж було викрадено. 07 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "СК "ЗЛАГОДА" з заявою про виплату страхового відшкодування згідно договору від 02.12.2014 року ( а.с. 5), проте виплату здійснено не було.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ СК „ЗЛАГОДА, пославшись на встановлені факти та обставини, суд першої інстанції виходив з положень ч.2 ст. 919, ст. 979, ч.1 ст. 990, 924 ЦК України, якими регулюються правовідносини, що виникають у звязку з перевезенням вантажу та з договору страхування, послався на ст.22 ЦК України, якою регулюються питання відшкодування збитків, та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог ОСОБА_1 щодо стягнення страхової суми, яку позивач назвав збитками.

Такий висновок суду першої інстанції грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону, підтверджений дослідженими в суді належними та допустимими доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Згідно умов Договору добровільного страхування вантажів укладеного ОСОБА_1 з Страховою компанією „ Злагода" № 11 НОМЕР_2 ( Пункт 2 розділу „ Примітка), сторони погодити, що загибель, втрата чи пошкодження застрахованого вантажу внаслідок настання страхових ризиків може бути визнано страховим випадком, якщо є безпосередній зв»язок між настанням цих подій (страхових ризиків) і загибеллю, втратою чи пошкодженням застрахованого вантажу. У пункті 2 та 3 Розділу „Примітка сторони передбачили, що Страховому відшкодуванню в межах страхової суми підлягають прямі збитки від втрати, загибелі чи пошкодження вантажу та, що копії документів , на які є посилання в тексті Договору, не додаються та можуть бути надані при необхідності тільки уповноваженим особам згідно з їх компетенцією.

Згідно повідомлення Головного управління МВС України в Донецькій області від 19 лютого 2015 року 02 та 04 грудня 2014 року невстановлені особи у Петровському районі м. Донецька заволоділи 6 вантажними автомобілями які належали ТОВ «Делівері» , у тому, числі тм був вантає Стрхувльника, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0001264 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України ( а.с. 95,96).

Відповідно до ч. 2 ст. 919 ЦК України вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.

Положеннями ст.ст. 979, 990 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов»язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом;

Доводи апеляційної скарги про те, що Страхувальник був ознайомлений умовами страхування, маючи на увазі, Генеральний Договір страхування вантажів, де у пунктах 2,3,4,10 частини 2 цього договору визначені поняття страхових випадків та страхових ризиків, а також підстави для відмови чи відстрочення Страховиком у виплаті страхового відшкодування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки письмовий Договір добровільного страхування вантажів №11 № НОМЕР_1 02.12.2014 року, який погодили сторони та про ознайомлення з яким ОСОБА_2 поставив свій підпис і Генеральний договір страхування вантажів, на положення якого посилається страховик, обґрунтовуючи скаргу, не є тотожними, а є самостійним Договорами. Доказів, що саме на умовах та з врахуванням положень Генерального договору страхування вантажів був укладений договір добровільного страхування вантажів позивачем та, що з умовами саме Генерального договору страхування вантажів був ознайомлений Страхувальник, суду не надано.

Тому, зогляду на положення ст. 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обовязковим до виконання, мав виконуватись договір страхування сторонами вантажів №11 № НОМЕР_1 02.12.2014 року. Саме, посилаючись на умови договору добровільного страхування вантажів №11 № НОМЕР_1 02.12.2014 року, ОСОБА_2 звернувся з позовом, який і був судом першої інстанції ( в цій частині вимог), задоволений.

Доводи Страховика про те, що суд порушив принцип диспозитивності цивільного процесу та розглянув спір не про стягнення збитків, як зазнчав позивач, а застосував закон, яким регулюються зобовязальні правовідносини, апеляційний суд також відхиляє, так як таке поняття, як „збитки передбачене Страховиком у пункті 2 Розділу „Примітка Договору.

Посилання у скарзі апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не заслуговують на увагу, так як відповідно до ст. 309 ч.3 ЦПК України вказані порушення не можуть бути підставою для скасування чи зміни правильного по суті рішення, оскільки вони не вплинули на правильність вирішення даного спору.

Посилання апелянта на ненадання позивачем всіх документів, необхідних для отримання страхової виплати , як на підставу відмови у позові, є необґрунтованим, оскільки заява про виплату страхового відшкодування, була подана ОСОБА_2 представнику Страховика ТОВ „ Делівері, як те передбачено Договором доручення, але залишена Страховиком без належного реагування та відповіді т розяснення порядку отримання страхового відшкодування.

Доводи скарги з посиланням на те, що Генеральним договором та Правилами добровільного страхування вантажів та багажу передбачене право Страховика відстрочити страховий платіж у випадку, коли страховий випадок є наслідком кримінального правопорушення і у звязку з цим порушене кримінальне провадження, не спростовують висновки суду першої інстанції по суті цього спору, оскільки мова йде про право , а не про обовязок Страховика і не про право на відмову, а лише про право відстрочити платіж.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, у обсязі, необхідному для вирішення спору, встановив всі обставини справи, з дотриманням вимог процесуального закону (ст.ст. 57-60,212 ЦПК України) дав оцінку дослідженим доказам, вірно визначив характер спірних правовідносин, закон, яким регулюються ці правовідносини, та застосував його до цих правовідносин, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Злагода» відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: