Провадження № 2-о/127/789/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

народних засідателів Сотникова Ю.І., Сташевського В.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

прокурора Сідлака А.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка ОСОБА_2» цивільну справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка ОСОБА_2» про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку без його згоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка ОСОБА_2» про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, в примусовому порядку без його згоди.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 15.11.2016 року госпіталізований за направленням лікаря-психіатра ВОПНЛ ім.О.І.Ющенка ОСОБА_4, який після особистого огляду ОСОБА_3 зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. ОСОБА_3 не може дати усвідомленої згоди в звязку з його психічним станом.

15.11.2016 року об 11.00 год. ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. академіка ОСОБА_2, яка підтвердила доцільність його госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_3

В судовому засіданні представник лікарні заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечував.

ОСОБА_3 усвідомленої згоди на госпіталізацію до лікарні не надав.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.11.2016 року об 11.00 год. ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. академіка ОСОБА_2, яка зробила висновок, що ОСОБА_3 страждає на психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки (F71.10), потребує госпіталізації в примусовому порядку без його згоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у ВОПНЛ ім.акад.О.І. ОСОБА_2 з 1976 року, коли вперше перебував на лікуванні з приводу затримки психомоторного розвитку. Поступово наростали явища емоційно-вольової нестійкості, порушення поведінки, з приводу чого неодноразово лікувався в дитячих відділеннях ВОПНЛ. Пізніше неодноразово госпіталізувався у психіатричні відділення ВОПНЛ з діагнозом «Легка розумова відсталість з порушеннями поведінки та емоцій». Був визнаний інвалідом ІІ групи безтерміново, відмічає в минулому епізоди появи «голосів», які описує як «різне мені говорили, частіше наче кликали, чув їх з усіх боків». Остання госпіталізація до ВОПНЛ була з 12.07.2016 року по 04.08.2016 року. Після виписки підтримуюче лікування не отримував. Теперішня госпіталізація повязана з погіршенням психічного стану: в останні дні не спить вночі, став дратівливим, конфліктує з рідними, відмовляється від підтримуючого лікування, йде з дому, у звязку з чим у супроводі родички доставлений в ВОПНЛ та примусово госпіталізований до 14 відділення ВОПНЛ.

Враховуючи дані медичної документації (акт огляду комісії-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації у примусовому порядку, огляд лікарем-психіатром в приймальному відділенні) ОСОБА_3 страждає на психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки (F71.10), неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, враховуючи його психічний стан: порушення поведінки, схильність до сутяжництва, імпульсивність, неможливість контролювати свої емоції та поведінку, відмову під підтримуючого лікування, неможливість самообслуговування, що являє небезпеку для нього та оточуючих, потребує госпіталізації в примусовому порядку без його згоди.

Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 14, 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 4-8, 10, 57-61, 209, 212-215, 218, 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_2" про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку без його згоди, задовольнити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Народні засідателі: