Ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та відновлення становища, яке існувало до порушення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_10 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі - КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна») щодо виготовлення 18 січня 2013 на ім'я ОСОБА_4 окремого технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 та виокремлення з інвентаризаційної справи № 42421 на будинковолодіння по АДРЕСА_2 матеріалів та сформування 11 лютого 2013 року окремої інвентаризаційної справи № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1;

- зобов'язати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» відновити дані інвентаризаційної справи № 42421 на будинковолодіння по АДРЕСА_3 які були до виокремлення з неї матеріалів та сформування окремої інвентаризаційної справи № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1, та скасувати інвентаризаційну справу № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем без законних підстав 18 січня 2013 року виготовлено на ім'я ОСОБА_4 окремий технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та виокремлено з інвентаризаційної справи № 42421 на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 матеріали стосовно будівель під літерами «К», «И» та «Л» та земельної ділянки, на якій вони розташовані, площею 0,0729 га, сформовано 11 лютого 2013 року на їх основі окрему інвентаризаційну справу № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1. Вказане кардинально змінило фактичні технічні характеристики будинковолодіння по АДРЕСА_2 які відображаються у технічному паспорті, дані якого враховуються при поділі майна в натурі (будинковолодіння не розділено в натурі між його співвласниками до кінця, не встановлено порядок користування земельною ділянкою, земля не приватизована співвласниками), при узаконенні самочинних будівель (наявні у складі будинковолодіння, в тому числі і будинок під літерою «К», на який ОСОБА_4 виготовила на своє ім'я технічний паспорт), при реєстрації права власності.

Позивач вказував, що такими діями відповідача було порушено його право власності на частку в будинковолодінні по АДРЕСА_2, оскільки при теперішніх технічних даних інвентаризаційної справи на його будинковолодіння неможливо буде отримати такий технічний паспорт, на основі якого можна б об'єктивно розділити це будинковолодіння в натурі, а також ввести в експлуатацію співвласниками об'єкти самочинного будівництва, розміщені на його території, в тому числі й будівлю літ. «К».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірними дії КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» щодо виготовлення 18 січня 2013 на ім'я ОСОБА_4 окремого технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 та виокремлення з інвентаризаційної справи № 42421 на будинковолодіння по АДРЕСА_2 матеріалів та сформування 11 лютого 2013 року окремої інвентаризаційної справи № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Зобов'язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» відновити дані інвентаризаційної справи № 42421 на будинковолодіння по АДРЕСА_3 які були до виокремлення з неї матеріалів та сформування окремої інвентаризаційної справи № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1, та скасувати інвентаризаційну справу № 140005 на житловий будинок по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Із вказаних судових рішень вбачається, що житловий будинок за вказаною вище адресою відноситься до самочинного будівництва та входить до складу будинковолодіння по АДРЕСА_2, яке належить на підставі затвердженої судом мирової угоди ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14 або їх спадкоємцям, а також, що житловому будинку окрема адреса: АДРЕСА_1 не присвоювалась.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із неправомірності дій відповідача під час виготовлення спірного технічного паспорта, виокремлення зі спірної інвентаризаційної справи матеріалів та сформування окремої інвентаризаційної справи на житловий будинок по АДРЕСА_1, що порушує права позивача.

Проте повністю погодитися з висновками судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на вказані норми матеріального та процесуального права уваги не звернув, не виконав обов'язків, покладених на нього Цивільним процесуальним кодексом України, не врахував, що визнання неправомірними дій КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» щодо виготовлення 18 січня 2013 на ім'я ОСОБА_4 окремого технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 та скасування документа, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на нього, стосується прав та законних інтересів останньої, не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не залучив ОСОБА_4 до участі у справі в якості співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, не міг усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з підстав, встановлених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом із тим, доводи касаційної скарги про те, що дана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, не заслуговують на увагу з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 16 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик