Номер провадження: 22-ц/785/1222/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

При секретарі Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі філії Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-Комерційного банку «Укрсоцбанк», 3-я особа-Приватне мале підприємство»Виробночо-комерційна фірма»Влад»

-про визнання договору поруки припиненим та визнання договору поруки частково недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

27 січня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд визнати припиненим договір поруки № 07-15/1633 від 05.12.2007 року, укладений між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», Приватним малим підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Влад» та ОСОБА_5 з посиланням на ст.559 ч.4 ЦК України.

При цьому посилається на те, що 01.12.2007 року між Банком та ПМП Виробничо-комерційна фірма «Влад» було укладено договір банківського рахунку № 693/ю/Ю01.1-83, а 05.12.2007 року додаткову угоду про надання овердрафу в сумі 243140,00 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості до 04.12.2008 року. Договорами від 23.06.2008 року та від 15.08.2008 року були внесені зміни до додаткової угоди в частині максимального ліміту овердрафту в сумі 371970 грн. станом на 12.06.2008 року та в сумі 463000,00 грн. станом на 08.08.2008 року відповідно.

З метою забезпечення своїх зобовязань банком укладено договори поруки та додаткові угоди про внесення змін до договорів поруки з Приватним малим підприємством «Виробночо-комерційна фірма «Влад» та ОСОБА_5 за якими поручителі відповідають перед банком за порушення зобовязання боржником до 04 грудня 2008 року або в інший термін дострокового повернення у випадках передбачених Додатковою угодою.

Посилаючись на невиконання Приватним малим підприємством «Виробночо-комерційна фірма «Влад» своїх зобовязань за договором, у звязку із чим 30 жовтня 2009 року банком було предявлено позовні вимоги до позичальника та поручителів про повернення простроченої заборгованості та на вимоги ст.559 ч.4 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати частково недійсним договір поруки № 07-15/1633 від 05.12.2007 року, укладений між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», Приватним малим підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Влад» та ОСОБА_5 в частині укладення третейської угоди у формі третейського застереження, яке викладено в пункті 5.2

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком, приватним малим підприємством « Виробничо-комерційна фірма « Влад» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання приватним малим підприємством « Виробничо-комерційна фірма « Влад» зобовязання по поверненню овердрафта, сплати відсотків за його користування та інших платежів передбачених договором. Додатковими угодами про внесення змін до вищезазначеного договору поруки внесено зміни до договору в частині повернення заборгованості в межах максимального ліміту заборгованості в розмірах 398540,00 грн. та 496000,00 грн., а також пунктом 5.2 визначеного, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовляються про те, що спір розглядається третейським суддею Постійно діючого Третейського суду про Асоціації українських банків. Посилаючись на те, що третейська угода у формі застереження не відповідає волі поручителя - ОСОБА_5 та вимогами чинного законодавства просить суд договір поруки в даній частині визнати недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку « Укрсоцбанк» в особі Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-комерційного банку « Укрсоцбанк», третя особа: Приватне мале підприємство « Виробничо-комерційна фірма « Влад» про визнання договору припиненим відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що суд не розглянув вимоги щодо припинення договору поруки та не зясував всі обставини по справі.

Представник АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі філії Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-Комерційного банку «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПРК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позовних вимогах, в частині визнання договору припиненим, районний суд не зазначив правового висновку, з яких підстав він дійшов такого судження. При цьому посилався на ст.559 ЦК України. Одночасно районний суд в мотивувальній частині навів підстави відмови щодо позовних вимог в частині визнання договору поруки частково недійсним,з посиланням на відсутність правових підстав .

З таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК.

Звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ст. 559 ЦК не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12).

При цьому, способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом повязане припинення поруки.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11).

Матеріалами справи встановлено, що 01.12.2007 року між Банком та ПМП Виробничо-комерційна фірма «Влад» було укладено договір банківського рахунку № 693/ю/Ю01.1-83, а 05.12.2007 року додаткову угоду про надання овердрафу в сумі 243140,00 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості до 04.12.2008 року. Договорами від 23.06.2008 року та від 15.08.2008 року були внесені зміни до додаткової угоди в частині максимального ліміту овердрафту в сумі 371970 грн. станом на 12.06.2008 року та в сумі 463000,00 грн. станом на 08.08.2008 року відповідно.

З метою забезпечення своїх зобовязань банком укладено договори поруки та додаткові угоди про внесення змін до договорів поруки з Приватним малим підприємством «Виробночо-комерційна фірма «Влад» та ОСОБА_5 за якими поручителі відповідають перед банком за порушення зобовязання боржником до 04 грудня 2008 року або в інший термін дострокового повернення у випадках передбачених Додатковою угодою.

30.10.2009 року АКБсоціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості до ПМП «Виробничо комерційної фірми «Влад», ОСОБА_5 та ОСОБА_6В.( справа № 523/12503/13 Суворовського районного суду м. Одеси)

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до п.6.1 договору поруки № 07-15/1633 від 05 грудня 2007 року передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками Сторін та діє до виконання у повному обсязі зобовязань за Додатковою угодою і цим договором( а.с.21-22).

Додатковою угодою від 23 червня 2008 року встановлено, що повернення заборгованості в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 398 540 грн. зі строком користування кожним траншем до 30 календарних днів з кінцевим терміном повернення заборгованості за Овердрафтом-04 грудня 2008 року, або в інший термін погашення у випадках, передбачених додатковою угодою.( а.с.23).

Додатковою угодою про внесення змін №1 до договору поруки від 15 серпня 2008 року п.2.1.1. передбачено повернення заборгованості в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 496 000 грн. зі строком користування кожним траншем до 30 календарних днів з кінцевим терміном повернення заборгованості за Овердрафтом-04 грудня 2008 року, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених додатковою угодою.( а.с.24).

Таким чином, умови додаткових угод до договору поруки свідчать про те, що встановлено строк повернення заборгованості до 04 грудня 2008 року, або в інший термін погашення у випадках, передбачених додатковою угодою.

З матеріалів справи не вбачається, що сторони узгодити інший термін погашення заборгованості.

Порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14-1 (постанова від 17 вересня 2014 р.).

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що порука, має акцесорний характер та припинилась після припинення забезпеченого нею зобовязання.

Пунктом 5.2 вказаного договору поруки № 07-15/1633 від 05 грудня 2007 року зазначено, що у випадках неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовляються про те, що спір розглядається третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Позивач, звертаючись до суду просить п. 5.2 договору поруки визнати недійсним, посилаючись на ту обставину, що право позивача на судовий захист порушено, під час укладання договору його введено в оману - волевиявлення вільним не було.

Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України Про третейські суди передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про третейські суди третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. На час виникнення спірних правовідносин Закон не містив заборони на укладення третейської угоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділуVIII Третейське самоврядування Закону України Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України Про третейські суди), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина пята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Відповідно до правової позиції у справі за № 6-50цс12 передбачено, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині так як на час виникнення спірних правовідносин Закон не містив заборони на укладення третейської угоди.

Зважаючи на те, що районний суд відмовляючи у вимогах щодо припинення поруки за договором навів мотиви щодо оскарження третейського застереження та не вирішив питання щодо вимог при визнання договору поруки частково недійсним( в резолютивній частині), що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, судова колегія прийшла до висновку, що у відповідності до вимог ст.309 ч.3.4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог щодо припинення поруки за договором № 07-15/1633 від 05.12.2007 року, а в вимогах про визнання договору поруки частково недійсним слід відмовити.

Одночасно судова колегія вирішує питання щодо повернення понесених позивачем судових витрат з підстав ст.88 ЦПК України, оскільки вони документально підтверджені: 243,60+535,92=783 грн.52 коп.( а.с. 61,155)

Керуючись ст.ст.218;309,316,317,319ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі філії Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-Комерційного банку «Укрсоцбанк», 3-я особа-Приватне мале підприємство «Виробночо-комерційна фірма «Влад» про визнання договору поруки припиненим та визнання договору поруки частково недійсним задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку за договором № 07-15/1633 від 05.12.2007 року укладений між АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі філії Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-Комерційного банку «Укрсоцбанк», Приватним малим підприємством «Виробночо-комерційна фірма «Влад» та ОСОБА_5.

В позовних вимогах ОСОБА_5 до АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі філії Соборного відділення Одеської обласної філії Акціонерно-Комерційного банку «Укрсоцбанк», 3-я особа-Приватне мале підприємство «Виробночо-комерційна фірма «Влад» про визнання договору поруки частково недійсним відмовити.

Стягнути з АКБ сціального розвитку «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 783 грн.52 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.А.Калараш

ОСОБА_7