АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шаховніна М.О.
№22-ц/796/1598/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа №758/1493/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - товариства з додатковою відповідальністю «Інтер - Ріск Україна» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року про закриття провадження в частині позовних вимог по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 франшизу у розмірі 500 грн. та судовий збір у розмірі 5 грн. та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 15956,96 грн. та судовий збір у розмірі 159,57 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 09.07.2013 року сталася ДТП за участю автомобіля «Ford Fiesta» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «Mercedes-Benz ML 350» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, цивільно-право відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт».

Проте, ПрАТ «СК «Лафорт» постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року визнана банкрутом, а тому страхове відшкодування підлягає стягненню з моторного (транспортного) страхового бюро України в межах ліміту відповідальності, передбаченим страховим полісом.

Крім того, ОСОБА_1 у добровільному порядку не відшкодовує суму франшизи, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися із позовом до суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.09.2015 року провадження у справі за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди закрито. Роз'яснено позивачу його право на звернення до суду господарської юрисдикції.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що позивач має право отримати страхове відшкодування у розмірі 15956,96 грн. за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, що безпосередньо відноситься до повноважень Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Крім того, a справа підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства і суд першої інстанції неправомірно постановив ухвалу. Позиція позивача підтверджується ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2012 pоку по справі № 2-337/12, Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2012 pоку по справі № 0610/2-2813/11 та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23.12.2013 pоку по справі №22-ц/791/4110/2013.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідачів ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро Українипроти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду залишити без змін.

Представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності їх представника, просив задовольнити апеляційну скаргу та відшкодувати понесені судові витрати.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог позивач до Моторного (транспортного) страхового бюро України, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом; суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і закриває провадження щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства, якщо провадження у справі в цій частині було відкрито.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи убачається, що 09.07.2013 року сталася ДТП за участю автомобіля «Ford Fiesta» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «Mercedes-Benz ML 350» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, цивільно-право відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт».

На підставі звіту №121/07-ТЗ від 19.07.2013 року (а.с. 11-20) страховою компанією ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було складено страховий акт (а.с. 21) та розрахунок страхового відшкодування (а.с. 22) та виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 16 456,96 грн. (а.с. 23).

На момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_1 згідно полісу АВ/9782978 (а.с. 78). була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», яке постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року визнано банкрутом.

Звертаючись до суду із позовом, страхова компанія ставила перед судом питання про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України виплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування, оскільки ПрАТ «СК «Лафорт» є банкрутом і не може відповідати за шкоду заподіяну ОСОБА_1 внаслідок події ДТП.

Пунктами 1, 3 ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст.118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абзаці 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.1, ст.ст. 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог позивач до Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки ці вимоги повинні розглядатися за правилами господарської юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-467цс/15, яка у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - товариства з додатковою відповідальністю «Інтер -Ріск Україна» - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді