АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5722/16 Справа № 209/3779/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Байбара Г. А. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Дніпро

11 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Прозорова М.Л., Калиновський А.Б.

при секретарі: Гулієву М.І. о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Міський Комерційний Банк" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Міський Комерційний Банк" до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Благовест" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» звернулось до суду з позовом, про стягнення заборгованості. .

Позов обгрунтовано тим, що 20 червня 2013 року ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Благовест» уклали кредитний договір № 992/980-ЮО/О, за умовами якого позивач відкрив ТОВ «Благовест» відновлювальну відкличну кредитну лінію у розмірі 3000000,00 грн., а боржник зобов'язався повернути банку кредит до 19 червня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 26 % річних, інші платежі на умовах, які передбачені кредитним договором.

На виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу кошти у розмірі 1956691,92 грн. В строк, визначений кредитним договором, відповідач кошти не повернув, утворилась заборгованість яка станом на 19 січня 2015 року становить 2432102,37 грн., та складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 1 906303,34 грн., поточна заборгованість за відсотками - 24442,45 грн., прострочена заборгованість з відсотків - 207799,64 грн., пеня - 293556,93 грн.(пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 20 червня 2014 року по 06 січня 2015 року - 12722,72 грн.; пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 20 червня 2014 року по 13 листопада 2014 року - 280834,21 грн.).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у справі № 904/806/15 з ТОВ «Благовест» на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі: 1906303,34 грн. - заборгованість за основним боргом, 24442,45 грн.- поточна заборгованість по відсотках; 207799,64 грн. - прострочена заборгованість по відсотках, 293 556,93 грн. - пеня.

Рішенням цього суду 14 квітня 2015 року у справі № 904/675/15 на користь позивача в рахунок погашення заборгованості в розмірі 2432102,37 грн. за договором про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Благовест», звернуто стягнення на предмети застави: паливно-мастильні матеріали (дизельне паливо), в кількості 123000 літрів, нафтопродукти (пічне паливо) в кількості 76,6 тонн, за початковою ціною предмету застави, яка дорівнює 1078500,00 грн.; на паливо (дизельне паливо) у кількості 102044 літрів, газовий конденсат у кількості 89641 кг, за початковою ціною предмету застави, яка дорівнює 1250041,00 грн.

Постановлені судові рішення не виконані.

20 червня 2013 року ПАТ «Міський комерційний банк» та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за належне виконання ТОВ «Благовест» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 992/980-Ю/О від 14 травня 2013 року.

03 серпня 2015 року позивач надіслав відповідачу, як поручителю, повідомлення з вимогою не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення виконати зобов'язання за кредитним договором в розмірі 2432102,37 грн., яке залишено без реагування.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, в заяві до суду просила розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позову.

В наданих запереченнях відповідач зазначила, що 20 червня 2013 року ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Благовест» уклали договір про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О, за умовами якого банк відкрив боржнику відновлювальну відкличну кредитну лінію у розмірі 3000000,00 грн., а боржник зобов'язався повернути банку кредит до 19 червня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 26% річних та інші платежі, передбачені кредитним договором. Для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Благовест» умов кредитного договору, між ПАТ «Міський комерційний банк» та нею, ОСОБА_3, було укладено договір поруки № 992/980-ЮО/О/П, за умовами якого вона зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання боржником взятих зобов'язань за договором про надання овердрафту № 992/980-ЮО від 20 червня 2013 року.

Станом на 19 січня 2015 року загальна сума заборгованості ТОВ «Благовест» за кредитним договором № 992/980-ЮО/О становила 2432102,37 грн., яка рішеннями господарського суд Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року та від 14 квітня 2015 року стягнута з ТОВ «Благовест» на користь банку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно. Відповідно до п. 1.5. Договору про надання овердрафту № 992/980-ЮО від 20 червня 2013 року ліміт овердрафту встановлювався строком до 19 червня 2014 року - строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Згідно до п. 1.1 договору поруки № 992/980-ЮО/О/П поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із договору про надання овердрафту, а саме: погасити заборгованість у сумі 3000000 грн. до 20 червня 2014 року.

Позивач звернувся до неї з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв'язку з порушення ТОВ «Благовест» своїх зобов'язань за кредитним договором після закінчення строку, установленого договором поруки, та після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, в зв'язку з чим поруку слід вважати припиненою та в позові відмовити.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» та ТОВ «Благовест» уклали договір про надання овердрафту № 002/980-ЮО/О «Корпоративний», відповідно до умов якого банк надав позичальнику короткостроковий кредит у вигляді відновлювального овердрафту для проведення платежів, на здійснення поточної діяльності позичальника, тобто для здійснення платежів з рахунку позичальника, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку) і на момент підписання цього договору ліміт овердрафту складав 3000000 грн. (п.п. 1.1, 1.2 договору). На виконання умов кредитного договору банк надав ТОВ «Благовест» кредитні кошти у розмірі 1956691,92 грн., а ТОВ «Благовест» зобов'язалося повернути кошти до 19 червня 2014 року, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 26 % річних та інші платежі на умовах, які передбачені договором (а.с.8 -13).

ТОВ «Благовест» взяті на себе зобов'язання за договором про надання овердрафту не виконав, кредитні кошти до 19 червня 2014 року банку не повернув.

Для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Благовест» своїх зобов'язань за договором про надання овердрафту № 002/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року, між ПАТ «Міський комерційний банк» та відповідачем ОСОБА_3 20 червня 2013 року укладено договір поруки № 992/980-ЮО/О/П, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником всіх взятих на себе зобов'язань, що витікають із договору про надання овердрафту № 922/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року (а.с. 29 -30).

Станом на 19 січня 2015 року прострочена заборгованість ТОВ «Благовест» перед ПАТ «Міський комерційний банк» за договором про надання овердрафту № 002/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року становила 2432102,37 грн. та складалася з наступного: прострочена заборгованість за кредитом - 1906303,34 грн., поточна заборгованість по відсоткам - 24442,46 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 207799,64 грн., пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 20 червня 2014 року по 06 січня 2015 року - 12722,72 грн., пеня за порушення строку сплати заборгованості за тілом кредиту за період з 20 червня 2014 року по 13 листопада 2014 року - 280834,21 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у справі № 904/806/15 за позовом ПАТ «Міський акціонерний банк», з ТОВ «Благовест» на користь позивача стягнуто: 1906303,34 грн. заборгованості за основним боргом, 24442,45 грн. поточної заборгованості по відсотках; 207799,64 грн. простроченої заборгованості по відсотках, 293 556,93 грн. пені (а.с. 37-43).

Рішенням цього суду від 14 квітня 2015 року у справі № 904/675/15 за позовом банку в рахунок погашення заборгованості в розмірі 2432102,37 грн. за договором про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Благовест», звернуто стягнення на предмети застави: за договором застави № 992/980-ЮО/О/ЗРМ від 16 липня 2013 року - на паливно-мастильні матеріали (дизельне паливо), в кількості 123000 літрів, нафтопродукти (пічне паливо) в кількості 76,6 тонн, шляхом продажу майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмету застави, яка дорівнює 1078500,00 грн., та перерахування отриманих внаслідок звернення стягнення коштів на користь ПАТ «Міський комерційний банк»; за договором застави № 992/980-ЮО/О/ЗРМ2 від 11 листопада 2013 року - на паливо (дизельне паливо) у кількості 102044 літрів та газовий конденсат у кількості 89641 кг, які зберігаються за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, провулок Західний проїзд, 2, шляхом продажу майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмету застави, яка дорівнює 1250041,00 грн., та перерахування отриманих внаслідок звернення стягнення коштів на користь ПАТ «Міський комерційний банк» (а.с. 44-52).

Оскільки вказані судові рішення не виконані, позивач просив стягнути заборгованість з відповідача, як поручителя.

Згідно п.1.1. договору поруки № 992/980-ЮО/О/П від 20 червня 2013 року, поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих зобов'язань, що витікають із договору про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О- погасити заборгованість у сумі 3 000 000 грн. до 20 червня 2014 року.

Відповідно до п. 5.4. договору поруки його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно умов цього договору.

Пунктом 1.5. договору про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О передбачено, що ліміт овердрафту встановлено строком з 20 червня 2013 року по 19 червня 2014 року, залишок заборгованості по овердрафту по поточному рахунку на початок операційного дня, наступного за кінцевим терміном дії ліміту овердрафту, вважається простроченим. Тобто за умовами договору про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О від 20 червня 2013 року, простроченими зобов'язаннями за кредитним договором вважаються зобов'язання з кінцевим терміном дії ліміту овердрафту- з 19 червня 2014 року.

Рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року та від 14 квітня 2015 року установлено, що прострочена заборгованість у розмірі 2432102,37 грн. боржника ТОВ «Благовест» перед позивачем за договором про надання овердрафту № 992/980-ЮО утворилась з 19 червня 2014 року.

При відмові в задоволенні позову суд виходив з наступного.

По кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користування ( ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

За ч.ч.1,4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України .

Суд дійшов до правильного висновку, що у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителя щодо виконання порушених зобов'язань боржника протягом наступних шести місяців, бо за своєю правовою природою строк передбачений ч.4 ст 559 ЦК України є преклюзивним (припиняючим). Його закінчення є підставою для припинення поруки, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав передбачених ст.ст.263, 264. ч.5 ст.267 ЦК України; суд зобов'язаний самостійно застосувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін.

Виходячи з того, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, права кредитора і обов'язок поручителів по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову заявленого за межами передбаченого ч.4 ст.559ЦК України строку, бо із його закінченням припинилося матеріальне право

Обгрунтованим є висновок суду, що саме з 19 червня 2014 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту № 992/980-ЮО/О з основного боржника ТОВ «Благовест» та з поручителя ОСОБА_3, яка поручилася перед позивачем за виконання ТОВ «Благовест» своїх зобов'язань за кредитним договором.

ПАТ «Міський комерційний банк» звернувся до суду з позовом 25 серпня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України.

При застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України суд врахував, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за договором про надання овердрафту не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_3

Тобто протягом строку дії поруки позивач не скористався своїм правом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, тому після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання- 20 грудня 2014 року обов'язки позивача та відповідача за договором поруки є такими що припинені.

Встановивши факт закінчення зазначеного строку, суд обгрунтовано відмовив в позові за відсутністю у кредитора права на вимоги стягнення боргу з поручителя. Посилання в апеляційній скарзі про направлення письмових вимог банком відповідачу за межами встановленого строку не може бути прийняте до уваги оскільки не породжує правових підстав для стягнення.

Висновки судового рішення відповідають правовій позиції викладеній у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53 цс14, яка відповідно до ст 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Міський Комерційний Банк"- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Міський Комерційний Банк" до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Благовест" про стягнення заборгованості- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Прозорова М.Л..

Калиновський А.Б.