У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» до ОСОБА_6 про визнання договору припиненим; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Женева», ОСОБА_7 про визнання правочину щодо припинення зобов'язань шляхом передання відступного дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Женева» (далі - ТОВ «Женева») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 21 липня 2005 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги. Фактично ОСОБА_6 виконав усі передбачені договором обов'язки, але починаючи з 2008 року він припинив надавати правову допомогу. Відповідно до п. 7.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання, та діє до повного виконання його умов.

Оскільки договірні зобов'язання ОСОБА_6 виконані у повному обсязі та ТОВ «Женева» не має ніяких претензій до нього, позивач вважав, що договірні зобов'язання між сторонами припинилися у зв'язку з фактичним виконанням, тому ТОВ «Женева» просило суд визнати договір від 21 липня 2005 року, укладений між ТОВ «Женева» та ОСОБА_6, припиненим.

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому зазначав, що 25 лютого 2010 pоку між ним та ТОВ «Женева» укладено угоду про врегулювання боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1 цієї угоди ТОВ «Женева» визнало та підтвердило борг у розмірі 2 000 000 грн, що виник у результаті надання ним правової допомоги ТОВ «Женева» за договором № 21/07/05 про надання правової допомоги від 21 липня 2005 pоку. За період, починаючи з січня 2008 року по грудень 2009 року включно, вони домовились, що ТОВ «Женева» зобов'язується повертати йому борг у певному порядку зазначеному у п. 1.3. угоди.

Згідно з п. 1.4. угоди вони домовилися, що повернення боргу підтверджується актами приймання-передачі грошових коштів, підписаними та скріплені печатками між сторонами, які є невід'ємною частиною угоди. Відповідно до п. 1.5 угоди у разі непогашення чи несвоєчасного погашення боргу зазначеного у п. 1.1 цієї угоди ТОВ «Женева», з метою припинення боргового зобов'язання та погашення боргу у порядку визначеному ст. 600 ЦК України, у якості відступного передає належне йому на праві власності нерухоме майно.

Тому ОСОБА_6 просив суд визнати дійсним правочин, припинити право власності ТОВ «Женева» на магазин «Діадема» по АДРЕСА_1, припинити право власності ТОВ «Женева» на приміщення подарункового магазину по АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на вказані приміщення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013 року у задоволенні позову ТОВ «Женева» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Припинено право власності ТОВ «Женева» на нерухоме майно: магазин «Діадема», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, опис об'єкта: магазин цегляний, загальною площею 170,8 кв. м, зазначений на плані під літерою «А», та приміщення подарункового магазину за адресою: АДРЕСА_2, опис об'єкта: загальна площа 124,0 кв. м; коридор «115-1» площею 14,5 кв. м; приміщення «115-2» - 13,5 кв. м, приміщення «115-3» - 20,2 кв. м; кладова «115-4» - 1,3 кв. м; торговельна зала «115-5» - 54,9 кв. м; торговельна зала «115-6» - 10,3 кв. м; тамбур «115-7» - 4,9 кв. м, туалет «115-8» - 2,1 кв. м; вхід до підвалу «І» - 2,3 кв. м.

Визнано право власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно: магазин «Діадема», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, опис об'єкта: магазин цегляний, загальною площею 170,8 кв. м, зазначений на плані під літерою «А», та приміщення подарункового магазину за адресою: АДРЕСА_2, опис об'єкта: загальна площа 124,0 кв. м; коридор «115-1» площею 14,5 кв. м; приміщення «115-2» - 13,5 кв. м, приміщення «115-3» - 20,2 кв. м; кладова «115-4» - 1,3 кв. м; торговельна зала «115-5» - 54,9 кв. м; торговельна зала «115-6» - 10,3 кв. м; тамбур «115-7» - 4,9 кв. м, туалет «115-8» - 2,1 кв. м; вхід до підвалу «І» - 2,3 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013 року у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_9 від 14 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року № 353/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_12., у результаті чого 26 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 17 липня 2003 року, укладеного між ОСОБА_10 та ТОВ «Женева», останнє є власником магазину «Діадема» по АДРЕСА_1 (а. с. 21, 22, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Тернопільської міської ради від 05 грудня 2007 року, ТОВ «Женева» є власником приміщення подарункового магазину по АДРЕСА_2 (а. с. 23, т. 1).

21 липня 2005 року між ТОВ «Женева» та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір № 21/07/05 про надання правової допомоги, згідно з яким адвокат ОСОБА_6 зобов'язався надавати правову допомогу ТОВ «Женева». Відповідно до п. 3.1 договору за виконання умов договору ТОВ «Женева» сплачує адвокату щомісячну винагороду у розмірі 50 000 грн до 21 числа кожного місяця (а. с. 4−6, т. 1).

25 лютого 2010 року між ТОВ «Женева» та адвокатом ОСОБА_6 укладено угоду про врегулювання боргових зобов'язань, згідно з якою ТОВ «Женева» визнало та підтвердило свій борг на користь адвоката ОСОБА_6 у розмірі 2 000 000 грн, який мало сплатити адвокату ОСОБА_6 у строк до 25 лютого 2012 року. У разі непогашення, несвоєчасного погашення боргу ТОВ «Женева», з метою припинення боргового зобов'язання та погашення боргу, у порядку відступного передає належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: магазин «Діадема» по АДРЕСА_1, припинити право власності ТОВ «Женева» на приміщення подарункового магазину по АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на вказані приміщення (а. с. 14, 15, т. 1).

25 лютого 2010 року ТОВ «Женева» та адвокат ОСОБА_6 підписали акт приймання-передачі нерухомого майна у порядку відступного вказаного нерухомого майна, у п. 2 якого сторони погодили, що цей акт приймання-передачі нерухомого майна складений із відкладною умовою та набирає чинності 26 лютого 2012 року, у випадку відсутності повного виконання ТОВ «Женева» боргового зобов'язання, передбаченого п. 1.1 угоди про врегулювання боргових зобов'язань від 25 лютого 2010 року, у строк до 25 лютого 2012 року. Після набрання чинності цей акт посвідчує виникнення у кредитора - адвоката ОСОБА_6, права власності на нерухоме майно, перелічене у п. 1 цього акта, та є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, перелічене у п. 1 акта. Акт приймання-передачі нерухомого майна є невід'ємною частиною угоди про врегулювання боргових зобов'язань від 25 лютого 2010 року (а. с. 16, т. 1).

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2008 року між ТОВ «Женева» та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк») укладено договір іпотеки № 3373-ДІ01, предметом якого є приміщення подарункового магазину по АДРЕСА_2. У зв'язку з посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. накладено заборону відчуження зазначеного у договорі іпотеки приміщення.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24 вересня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29 квітня 2008 року № 3373-ДІ01 - приміщення подарункового магазину по АДРЕСА_2 на погашення заборгованості на загальну суму 1 189 492 грн 53 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року рішенням господарського суду м. Києва від 24 вересня 2012 року змінено у частині встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, пріоритету та розміру вимог інших кредиторів. В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його у користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 4.2 договору іпотеки іпотекодавець має право виключно на підставі та умовах попередньої письмової згоди іпотекодержателя, зокрема: відчужувати предмет іпотеки, передавати його у користування, оренду, іпотеку та здійснювати інші дії, які відповідно до законодавства України можуть вчинятися виключно на підставі згоди іпотекодержателя; здійснювати дії, що можуть призвести до обмеження або припинення прав іпотекодавця та/чи іпотекодержателя на предмет іпотеки та/або виникнення у інших осіб будь-яких прав та/чи обтяжень на предмет іпотеки (а. с. 103, т. 2, зворот).

Зважаючи на існування обтяження на нерухоме майно, на яке рішенням суду першої інстанції визнано за ОСОБА_6 право власності та порушення цим рішенням прав і обов'язків ПАТ «ПроКредит Банк», апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у зустрічному позові ОСОБА_6

Крім того, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у зустрічному позові, оскільки правовідносини між сторонами виникли у період дії ЦК України від 2003 року і право власності за рішенням суду може виникати лише у випадках, передбачених ст. ст. 335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України) (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15).

У частині відмови у первісному позові ТОВ «Женева», рішення апеляційного суду не оскаржено і не переглядалося.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік