ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/268/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за скаргою, підписаною ОСОБА_2, в якій скаржником вказано ОСОБА_3 на дії, бездіяльність державного виконавця МВДВС Білоцерківського МРУЮ Токуєва А.В.,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Вказану скаргу було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано номеру засобів зв"язку скаржника; не вказано поштового індексу адреси проживання скаржника; зміст вимог скарги щодо вжиття заходів конкретно не викладено; не надано документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, передбаченого ст.42 ЦПК України.

Згідно зі ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху скаргу з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків. Копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав 08.09.2016 року (що підтверджується наявною розпискою).

При цьому, недоліки скарги були усунуті не у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 від 10 вересня 2016 року щодо усунення недоліків на 1 арк., в якій міститься додаткове обгрунтування та зазначення змісту вимог скарги, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви не було долучено її копії для вказаного суб"єкта оскарження (при цьому, акт щодо відсутності копії вказаної заяви від 10 вересня 2016 року судом не складався, оскільки наявність такої копії не зазначена у переліку додатків до цієї заяви).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України).

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім того, судом враховано, що до вказаної заяви була долучена лише фотокопія документу щодо повноважень ОСОБА_2 - копія довіреності (яка жодним чином не завірена), проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної копії відповідних документів, а імперативно зазначено, що надаються саме "документи" (за встановленим переліком), а не їх копії. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути скаргу, в якій скаржником вказано ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: