Справа № 766/3639/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, але вона не в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України , саме позовна заява повинна містити в собі:

1) назву суду, до якого подається заява;

2) імя ( найменування ) позивача і відповідача а також імя представника позивача , якщо позовна заява подається представником , їх місце проживання ( перебування ) або місцезнаходження, поштовий індекс , номер засобів звязку , як що такий відомий ;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову що до вимог позовного характеру ;

5) виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину , наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів , що додаються до заяви.

Частиною 3 ст. 119 ЦПК України передбачено , що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання, а згідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи , що підтверджують сплату судового збору.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності , відповідно до положень ст. 3 цього Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто потерпілому, як кредитору , належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Оскільки позивачем , в порушення п.5 ч.2 ст. 119 ЦПК України , не викладено обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди лише з особи яка її завдала , без зазначення того чи звертався позивач до страховика та чи отримував від нього страхове відшкодування.

При таких обставинах суд вважає що позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України ,суд

ухвалив: Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку заява буде вважатись не поданою .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Котьо