АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6315/16 Справа № 175/3302/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Державної Казначейської служби України

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 липня 2010 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33102222 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 03 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33111299 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. 15 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33102222/1 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 386 КК України. Дані кримінальні справи були об'єднані в одне провадження. 27 червня 2013 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області дана кримінальна справа була направлена на додаткове розслідування. 26 грудня 2013 року дана постанова ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області залишена без змін. 29 січня 2014 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС України було відкрито кримінальне провадження за № 0000351 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 386 КК України. 12 березня 2014 року на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України вищезазначені кримінальні провадження були закриті у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В результаті незаконних дій органів досудового слідства та суду йому було нанесено матеріальну шкоду внаслідок протиправних дій з боку слідства, він отримав ряд хронічних захворювань - хвороба нирок, гайморит, отит лівого вуха. Крім того, коли він знаходився під вартою, у нього в квартирі без правових підстав проводився обшук помешкання, після якого зникли деякі речі з квартири. Незаконне порушення кримінальної справи нанесло суттєву моральну шкоду, шкоду його фізичному та моральному здоров'ю, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, погіршення відносин з навколишніми. Загальний строк перебування під судом та слідством становив 4 роки. Крім того, в період слідства слідчий безпідставно оголошував його двічі у розшук, хоча він з'являвся на всі допити, а також з 25 лютого 2011 ріку по 07 березня 2011 року та з 07 липня 2011 року по 09 липня 2011 року він знаходився під вартою. В цей період до нього постійно в зв'язку з загостренням хвороб приїжджала швидка допомога. Внаслідок того, що він хворий утримувався під вартою, та не отримував належного лікування, хвороби стали хронічними, та він систематично змушений знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні. Відповідно до постанови слідчого від 28.02.2011 року, останній просив помістити його до психіатричної лікарні для визначення психічного стану, не зважаючи на численні довідки, що він не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу спричинило йому тяжкі моральні страждання. Факт притягнення до кримінальної відповідальності зганьбив його ім'я, принизив честь та гідність, зіпсував репутацію серед мешканців міста. Незаконні дії працівників правоохоронних органів стали приводом до переживань і тривоги, які він відчував протягом усього часу доки тривало кримінальне провадження, змушений був виправдовуватися, доводити свою невинуватість. Моральну шкоду, причинену незаконними діями працівників органів дізнання, прокуратури та суду, незаконне тримання під вартою він оцінює в сумі 4 000 000 грн. Дану суму просив стягнути на його користь.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 53788 грн. 45 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 та Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулись з апеляційними скаргами.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просив рішення суду змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнувши з відповідача зазначену у позовній заяві суму.

Державна казначейська служба України - ставить питання про скасування рішення суду в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2010 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу за № 33102222 відносно ОСОБА_2 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 03 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу за № 33111299 відносно ОСОБА_2 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (том 1 а.с.11). 15 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу за № 33102222/1 відносно позивача за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 386 КК України (том 1 а.с.22).

Постановою слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06 квітня 2011 року вищевказані кримінальні справи були обєднані в одне провадження (том 1 а.с.12).

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року, яка ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року була залишена без змін (том 1 а.с.30-32), дану кримінальну справу було направлено Новомосковському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області для організації проведення досудового розслідування (том 1 а.с.28-29).

Слідчим СВ Новомосковського МВ ГУМВС України 29 січня 2014 року на підставі п. 12 Перехідних положень КПК України, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування (ЄРДР) за №№ 0000349, 0000352 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України щодо хуліганських дій ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 та спричинення останньому тілесних ушкоджень. Того ж дня слідчим СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0000351 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України за фактом залякування, перешкоджання з'явлення свідка ОСОБА_4 в органи досудового розслідування. За результатами досудового розслідування слідчим СВ Новомосковського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області 12 березня 2014 року були винесені постанови про закриття вказаних проваджень на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (том 1 а.с.25, 26, 27).

Під час перебування в провадженні суду першої інстанції даної цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, постановами в.о. Новомосковського міжрайонного прокурора Крамаренка І.П. від 29 вересня 2015 року постанови слідчого СВ Новомосковського MB ГУМВС України від 12 березня 2014 року про закриття кримінальних проваджень скасовані на підставі п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України, відновлено досудове розслідування, а матеріали досудового розслідування № 0000352, № 0000349, № 0000351 направлені слідчому для подальшого досудового розслідування (том 1 а.с.56-57, 58-59, 60-61).

Постановою слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 січня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000349 від 29 січня 2014 року, було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (том 1 а.с.149), про що було повідомлено ОСОБА_2

Постановами слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19 лютого 2016 року кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000352 та № 0000351 від 29 січня 2014 року, були закриті у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (том 1 а.с.148,150).

Встановивши зазначені обставини та частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, керуючись ст. 11, 23, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», обґрунтовано виходив із того, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачу заподіяно моральну шкоду, проте з визначеним розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 53788 грн. 45 коп. погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовної заяви ОСОБА_2, останній перебував під слідством з 07 липня 2010 року по 12 березня 2014 року, тобто 3 роки 8 місяців 5 днів (44 місяці 5 днів).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (абз. 2 п. 9) роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Суд першої інстанції на вищезазначені розяснення уваги не звернув.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що з 01 травня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1450 гривень.

Виходячи з того, що період перебування позивача під слідством дорівнює 44 місяців 5 днів, розмір відшкодування моральної шкоди на час ухвалення рішення судом першої інстанціїне міг бути меншим, ніж 63848 грн. 33 коп., проте враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань позивача, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення заявника до кримінальної відповідальності та керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 100000 грн.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Посилання Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі на те, що при визначенні розміру відшкодування необхідно виходити з мінімальної заробітної плати на момент порушення кримінальної справи є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги Державної Казначейської служби України про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що орган Казначейства повинен нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно п.п.1 п.9 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845, передбачено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Державної Казначейської служби України підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державної Казначейської служби України відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_5