Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 25.02.2008 року її мати ОСОБА_2 склала заповіт на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках заявниці та ОСОБА_3, але в тексті заповіту було зроблено помилку в написанні прізвища заявниці: її прізвище написано «ОСОБА_1» через м'який знак, тоді як в паспорті та інших документах її прізвище значиться «ОСОБА_1» через апостроф, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, заявниця подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але нотаріус вказала їй на помилку у написанні прізвища і порадила звернутися до суду. Заявниця просила суд встановити, що запис «1/2 частку -ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1» в заповіті, який склала 25.02.2008 року ОСОБА_2, належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В суді заявниця та її представник уточнили подану заяву і просили суд встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_2 від 25.02.2008 року, складений на ім'я ОСОБА_1 /прізвище зазначено через м'який знак/, дійсно належить ОСОБА_1 /прізвище зазначено через апостроф/ ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслано листа щодо розгляду справи без участі представника Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2- мати заявниці по справі ОСОБА_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки заявниці та ОСОБА_2, знаходяться у спадковій справі № 52/2015, копію якої надано на запит суду приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала одна по день смерті по АДРЕСА_1, що слідує з довідки ОСББ «Орбіта-БЦ» від 01.12.2015 року № 170.

Згідно матеріалів вказаної вище спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка ОСОБА_1 шляхом подання 21.12.2015 року заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Зінченко О.А., що слідує з копії цієї заяви.

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт на належну їй квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожній, який було посвідчено 25.02.2008 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В., зареєстровано в реєстрі за № 1-549, що стверджується копією цього заповіту, який згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ від 21.12.2015 року є по даний час чинним.

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом, відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 на користь своєї сестри -заявниці по справі, подавши про це заяву 21.12.2015 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, а як вказано вище, заявниця прийняла спадщину за заповітом у визначений законом строк та порядку.

Заявниця просить суд встановити факт належності саме їй вказаного вище заповіту, в якому допущено помилку при написанні її прізвища -ОСОБА_1 через м'який знак, тоді як в паспорті та інших документах її прізвище -ОСОБА_1 через апостроф.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Той факт, що вказаний вище заповіт, складений на ім'я ОСОБА_1 /прізвище зазначено через м'який знак/, дійсно належить заявниці, стверджується наступними доказами, а саме: згідно даних паспорта, який видано 26.12.1997 року, ОСОБА_1 /прізвище зазначено через апостроф/, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, у заповіті вказано цю ж дату народження ОСОБА_1; довідка з місця проживання ОСОБА_2 була видана ОСББ «Орбіта-БЦ» саме ОСОБА_1; шлюб ОСОБА_1. реєструвався в Мурманській області, прізвище чоловіка зазначалося російською мовою «ОСОБА_4 через м'який знак», свідоцтво про розірвання шлюбу оформлено також російською мовою, де прізвище дружини після розірвання шлюбу зазначено «ОСОБА_1 -через м'який знак».

Крім того, заявниця позбавлена можливості із-за помилки, допущеної в заповіті при написанні її прізвища, оформити в даний час спадщину за заповітом після смерті матері.

А тому суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці заповіту, складеного ОСОБА_2 25.02.2008 року, оскільки іншим шляхом виправити помилку в заповіті в написанні прізвища заявниці неможливо.

Керуючись ст.ст. 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 10,60,88, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_2, посвідчений 25 лютого 2008 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-549, складений на ім»я ОСОБА_1 /прізвище зазначено через м»який знак/ та ОСОБА_3, дійсно належить ОСОБА_1 /прізвище зазначається через апостроф/ ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_2, посвідчений 25 лютого 2008 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-549, складений на ім'я ОСОБА_1 /прізвище зазначено через м'який знак/ та ОСОБА_3, дійсно належить ОСОБА_1 /прізвище зазначається через апостроф/ ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів після з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко