Провадження № 22ц/790/6899/16 Головуючий 1-ї інстанції - Гайдук Л.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Жанна Євгеніївна, про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя та договору купівлі-продажу недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредекс Фінанс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Ж.Є., про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя та договору купівлі-продажу недійсними.

З метою забезпечення позову представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_1

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року заяву представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволені заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом арешту, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду судова колегія погодитися не може, оскільки судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання не в повному обсязі було з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює або скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу з розглянутого питання, якщо це питання вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову визначені законодавцем у ст. 152 ЦПК України.

Згідно вказаної правової норми позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані й інші види забезпечення, які не передбачені цією процесуальною нормою, чи застосовано кілька видів забезпечення позову.

Проте, у будь-якому випадку види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про забезпечення заявленого ОСОБА_2 позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, суд першої інстанції не взяв до уваги, що власником цієї квартири є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення можуть бути застосовані лише відносно майна, яке належить на праві власності відповідачу.

Отже із наведеного вбачається, що на день постановлення оскаржуваної ухвали право власності на спірну квартиру за відповідачами по справі зареєстровано не було.

При цьому новий власник указаної квартири ОСОБА_1 до участі у справі як сторона ініційованого позивачем цивільно-правового спору не залучалась, відповідачем по справі вона не є та будь-яких вимог до неї позивачем не заявлялись.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, а також те, що вжиття судом заходів забезпечення позову за відсутності для цього передбачених законом підстав є неприпустимим, тим більше, якщо забезпеченням позову порушуються законні права інших осіб, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати цю ухвалу районного суду, відмовивши в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року скасувати.

У задоволені заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Жанна Євгеніївна, про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя та договору купівлі-продажу недійсними відмовити.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді -