Справа№592/9918/15-ц
Провадження №2/592/439/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум у складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, ОСОБА_2 про поновлення на роботі і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач вимоги мотивує тим, що з 03.01.2012 року між ним та Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренка (далі Сумський ДПУ ім. А.С. Макаренка) укладений контракт до 31.12.2017 року та призначено на посаду першого проректора закладу. Втім 22.09.2015 року наказом №178-к позивач був звільнений з займаної посади та припинено дію контракту за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Було звільнено заме за те, що призначив діючого ректора університету ОСОБА_3 на посаду проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи та видав розпорядження про роботу у вихідні дні ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Втім з наказом про звільнення не погоджується, оскільки вважає що порушень трудових обовязків не допустив. Тому позивач просить визнати наказ незаконним і скасувати, поновити на роботі та стягнути з ОСОБА_2 30 000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та представник заявлені вимоги підтримали. Також позивач вказав, що службове розслідування не проводилося. Наказ про призначення ОСОБА_3 не суперечить закону. Розпорядження про роботу у вихідні дні було викликано характером необхідних організаційних заходів на початку навчального року.

Представник Сумського ДПУ ім. А.С. Макаренка позов не визнав. Так вказав, що ОСОБА_5 не мала повноважень на прийняття ОСОБА_3 на посаду проректора. На час видачі наказу про призначення ОСОБА_3 був на роботі. Позивач не погодила призначення з вченою радою та органом студентського самоврядування. Позивач також незаконно підписала доповідну від імені ОСОБА_6 про призначення надбавки ОСОБА_3. Вважав, що позивача було звільнено правомірно. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_2 в цілому дав пояснення аналогічні з представником університету та підтримав позицію про невизнання позову. Окремо зазначив, що позивач допустив ОСОБА_3 до роботи з порушенням трудового законодавства. Позивач незаконно зобовязала працівників робити у вихідні дні. Позивачем не надано доказів на спричинення моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників розгляду, які зявилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03.01.2012 року між позивачем та Сумським ДПУ ім. А.С. Макаренка укладений контракт до 31.12.2017 року та призначено на посаду першого проректора закладу.

01.09.2015 року ректором університету ОСОБА_3 був виданий наказ № 78-вд, що він з 02 по 03 вересня 2015 року буде знаходитися у відрядженні. Свої обов'язки ректора він цим наказом поклав на першого проректора, тобто на позивача.

З 02 по 03 вересня 2015 року ректор ОСОБА_3 був у відрядженні. 04.09.2015 року він повернувся з відрядження і приступив до роботи.

В функціональних обов'язках першого проректора встановлених п. 1.2.1 наказом № 213 від 01.09.2015 року, п. 2.1 Посадовій інструкції першого проректора і функціональних обов'язках першого проректора визначено обовязки першого проректора здійснювати виконання обов'язків ректора в разі його відсутності, хвороби та інше, мати право підпису офіційних і фінансових документів університету.

В Сумському ДПУ ім. А.С.Макаренка з 01.09.2015 року була вакансія посади проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи.

ОСОБА_3 03.09.2015 року, маючи інформацію про те, що йому не буде продовжено виконання обов'язків ректора університету до проведення виборів ректора 28.10.2015 року написав заяву на зайняття цієї вакантної посади.

03.09.2015 року позивач виконуючи обовязки ректора підписав з ОСОБА_3 контракт №125/2015 з 06.09.2015 року до 31.08.2020 року.

03.09.2015 року позивач підписав доповідну на своє імя як виконуючого ректора про призначення ОСОБА_3 надбавки за складність і напруженість роботи в розмірі 50% посадового окладу.

03.09.2015 року позивач виконуючи обовязки ректора підписав наказ № 167-к «Щодо особового складу» про прийняття на посаду проректором з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи ОСОБА_3 з 06.09.2015 року. Цим же наказом ОСОБА_3 було також призначено надбавку за складність і напруженість роботи в розмірі 50% посадового окладу. Підставами наказу зазначено: заява та контракт з ОСОБА_3; службова записка в.о. ректора ОСОБА_1.

03.09.2015 року позивачем, як виконуючим обовязки ректора, видано розпорядження № 50 «Про роботу у вихідні дні», яким ректору ОСОБА_3 і начальнику відділу виховної та соціальної роботи ОСОБА_4 05-06 вересня 2015 року визначено робочими днями з наданням вільних від роботи днів за цю роботу. Розпорядження видане у звязку з проведенням заходів, присвячених адаптації першокурсників.

03.09.2015 року профспілковим комітетом Сумського ДПУ ім. А.С. Макаренка погоджено роботу ОСОБА_3 у вихідні дні 05-06 вересня 2015 року у звязку з виробничою негідністю, про що складений протокол №10.

04.09.2015 року ОСОБА_3 наказом №169-к був оголошений наказ №414-к Міністерства освіти і науки України про звільнення ОСОБА_3 з посади ректора університету з 05.09.2015 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту.

04.09.2015 року наказом №415-к Міністерства освіти і науки України виконуючим обовязки ректора був призначений ОСОБА_2.

З 06.09.2015 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи. 6.09.2015 року він працював тільки на посаді проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи.

07.09.2015 року наказом №170-к оголошено зазначений наказ Міністерства та ОСОБА_7 приступив до виконання обовязків ректора до заміщення.

17.09.2015 року ОСОБА_2 запропонував позивачу у строк до 16-00 дати пояснення з приводу призначення ОСОБА_3 на посаду ректора та видання розпорядження про роботу у вихідні дні.

22.09.2015 року наказом № 178-к, позивача звільнено з посади першого проректора Сумському ДПУ ім. А.С.Макаренка, припинено дію контракту від 03.01.2012 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України ( за одноразове грубе порушення трудових обов'язків).

У наказі вказано, що позивач 03.09.2015 року прийняла діючого ректора університету ОСОБА_3 на посаду проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи, без попереднього погодження з вченою радою університету. 03.09.2015 року позивач на своє імя від імені начальника планово-фінансового відділу ОСОБА_6 подала і власноруч підписала службову записку про встановлення проректору з навчально-педагогічної (навчально-виховної) роботи ОСОБА_3 надбавки у розмірі 50% від посадового окладу за складність і напруженість в роботі. Також розпорядженням позивач вийшовши за межі повноважень зобовязала працювати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вихідні дні 05-06.09.2015 року.

Судом також встановлено, що п. 3.1 Колективного договору на 2012-2015 роки передбачено можливість встановлення проректору надбавки до 50% посадового окладу за складність, напруженість роботи.

Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними наказами, посадовою інструкцією, функціональними обовязками, заявою, посвідченням про відрядження, копії яких додані до матеріалів справи, посвідченням про відрядження, колективним договором, копії яких додані до матеріалів справи./а.с.6-32,61-68,72/ Також підтверджуються показами свідків які наведені нижче.

Показами свідка ОСОБА_8, провідного фахівця загального відділу, яка пояснила, що реєструє кореспонденцію в університеті. 02-03 вересня 2015 року керувала університетом ОСОБА_5. Свідок готувала проект розпорядження про роботу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вихідні дні.

Показами свідка ОСОБА_3, який пояснив, що 02-03 вересня 2015 року функції ректора не виконував, оскільки знаходився у відрядженні. Втім був у університеті 03.09.2015 року. Йому запропонували зайняти посаду проректора. Обговорив це питання з деканами та директорами інститутів. Врешті погодився на це і написав заяву на імя ОСОБА_5. В той же день був виданий наказ про прийняття на роботу і укладений контракт. Робота у вихідні дні була виправданою і викликана заходами по влаштуванню студентів на початку учбового року.

Показами свідка ОСОБА_9, начальника відділу кадрів, яка пояснила, що наказ про звільнення ОСОБА_1 приніс особисто ОСОБА_2 і попросив зареєструвати. Втім у наказі не було відміток про виконавця та відомості про погодження. Службове розслідування по порушенням ОСОБА_1 не проводилося. Наказ про призначення ОСОБА_3 готувався відділом кадрів. Свідок погодила наказ, надбавки були визначені відповідно до умов колективного договору. 03.09.2015 року ОСОБА_3 був на роботі. 01.09.2015 року посада проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи була вакантною.

Показами свідка ОСОБА_4, начальник відділу виховної та соціальної роботи, яка пояснила, що 05 і 06 вересня 2015 року їй був визначені як робочі дні. Вона вирішувала питання поселення студентів і зустрічалася з їх батьками. По фінансових питаннях усе вирішував ОСОБА_3. Він знаходився у кабінеті проректора з виховної роботи. До роботи у вихідні дні 05-06 вересня ставилася, як до звичного доручення, оскільки це було викликано робочою необхідністю. Шкоди від роботи у вихідні дні не зазнала, має право на дні відпочинку.

Показами свідка ОСОБА_10, провідного юрисконсульта університету, яка пояснила, що наказ про звільнення ОСОБА_1 приніс особисто ОСОБА_2 і попросив зареєструвати. Втім у наказі не було відміток про виконавця та відомості про погодження. Службове розслідування по порушенням ОСОБА_1 не проводилося.

Показами свідка ОСОБА_6, начальника планово фінансового відділу, який пояснив, що за посадою візує документи повязані з фінансовою діяльністю, зарплатою, закупівлею, штатний розпис тощо. Візував контракт з ОСОБА_3 та наказ про прийняття його на роботу на посаду проректора. Доповідну про примірювання ОСОБА_3 готувала і підписувала ОСОБА_5. Він візував доповідну разом з контрактом ОСОБА_3. Доповідна була стандартною. Розмір надбавки вказаний, як за звичай у максимальному розмірі, тобто у розмірі 50%. Також візував заяву ОСОБА_3 про прийняття на роботу.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 41, 71, 235, 2371 КЗпП України, ст.ст. 34, 36 Закону України «Про вищу освіту».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень зокрема:1) організовує діяльність вищого навчального закладу; 3) видає накази і розпорядження, дає обовязкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення;7) призначає на посаду та звільняє з посади працівників.

Положеннями ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» визначені повноваження вченої ради, до яких не відноситься погодження призначення або звільнення заступника керівника вищого навчального закладу(проректорів). До повноважень вченої ради віднесено розгляд інших питань діяльності вищого навчального закладу відповідно до його статуту.

Відповідно до п. 4.5.1 Статуту університету до повноважень Вченої ради належить подання пропозицій керівникові вищого навчального закладу щодо призначення та звільнення з посади проректорів./а.с.71/ Аналогічне міститься у Положенні про Вчену раду у розділі 2.Функції. /а.с.73-76/

Відповідно до положень ст. 71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається зокрема в таких виняткових випадках для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів.

Зі змісту зазначених законів вбачається, що керівник вищого навчального закладу може самостійно призначати проректорів, встановлювати доплати. При цьому він не зобовязаний отримувати для цього попереднє погодження вченої ради. За діючим статутом та положенням вчена рада може надавати лише пропозиції ректору з приводу звільнення і призначення проректорів. Виконуючий обовязки ректора має ті самі права на час його відсутності, зокрема відрядження. Тому зазначений наказ про призначення ОСОБА_3 на посаду проректора з точки зору не погодження з вченою радою не суперечить закону і статуту університету.

Ректор або особа яка виконує його обовязки може визначити працівникам університету роботу у вихідні дні. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтвердили необхідність роботи у вихідні дні 05-06.09.2015 року, що було викликано необхідністю влаштування студентів на початку учбового року. Університет всупереч положенням ст. 59-60 ЦПК України не спростував цього.

Відтак зазначене розпорядження про роботу у вихідні дні також узгоджується з законом.

У ході судового розгляду всупереч положенням ст. 59-60 ЦПК України відповідачі не надали належних і переконливих доказів істотного порушення позивачем трудових обов'язків. У ході судового розгляду відповідач не довів, що була завдано шкоди правам чи інтересам університету або окремим працівникам, тощо. Навпаки з встановлених фактів вбачається, що зазначеним наказом про призначення і розпорядженням про роботу у вихідні дні була організована робота університету.

При розгляді справи представники відповідачів посилалися на інші нібито порушення з боку позивача, які не зазначені у наказі про звільнення, неповноту наказу, необґрунтоване призначення надбавок тощо. Втім суд при розгляді справи виходить з встановлених фактів і норм закону які регулюють спірні правовідносини. Суд надає оцінку діям сторін, при цьому не підміняє повноваження сторін. Тому немає підстав для зясування інших порушень позивача, які не зазначені у спірному наказі про звільнення. Відтак доводи відповідачів проти позову у цій частині не спростовують зазначених вище висновків суду.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 8 ст. 235 КЗпП України і п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Ураховуючи встановлені факти і зазначенні положення закону, суд вважає, що позивача звільнено незаконно. Тому позов про визнання наказу незаконним, його скасування та поновлення на роботі підлягає задоволенню.

Позивач також просив стягнути саме з ОСОБА_2 30 000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. Втім позов у цій частинні не підлягає задоволенню.

Так відповідно до ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тобто позивач має право на відшкодування моральної шкоди, повязаної з незаконним звільнення саме, Сумським ДПУ ім. А.С. Макаренка, а не ОСОБА_2.

З відповідача також слід стягнути судовий збір на користь держави розміром ставки на час подачі позову до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №178-к від 22.09.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого проректора Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка.

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого проректора Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка.

Відмовити у задоволенні позову у іншій частині за необґрунтованістю.

Допустити негайне виконання рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого проректора Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка.

Стягнути з Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 29.01.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко