АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4107/15-ц
Провадження № 22-ц/792/155/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Пєнти І.В., Корніюк А.П.,

секретар Дубова М.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним окремого положення договору дебетового карткового рахунку.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначив, що у грудні 2014 року був відкритий дебетовий картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» з видачею йому дебетової пластикової картки міжнародного зразка. Протягом грудня 2014 року по картці здійснено ряд транзакцій - покладено певну суму коштів та на території Польщі знято певну суму по місцевому курсу валют. За результатами проведених валютообмінних операцій в банкоматах комерційних банків на рахунку дебетової картки залишився залишок коштів і ніякого боргу не виникало. Наприкінці січня 2015 року співробітниками банку було повідомлено про наявність заборгованості за вказаним рахунком у сумі 385433,88 грн та необхідність її погашення на підставі п. 1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого клієнт зобовязаний на протязі 30 днів з часу виникнення погасити заборгованість по картковому рахунку у разі її виникнення в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках. Відповідач «заднім числом» нарахував таку заборгованість і виникла вона у звязку із самовільним і неправомірним збільшенням курсу валюти. Банк прокредитував його всупереч його волі (несанкціонований овердрафт). Зазначений пункт договору порушує його законні права та інтереси. 30 січня 2015 року відповідач протизаконно назвав проведені операції неправомірними через збій програмного забезпечення, що сталося через недосконалість розробленої ним компютерної програми. Відповідальність за власні недоліки в роботі покладає на нього. Положення пункту 1.1.2.9 договору є несправедливими, свідчать про істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, що суперечить нормам законодавства України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував того, що в момент укладення правочину йому не надавався примірник Умов та правил надання банківських послуг (підпис відсутній), не розяснювався зміст оскаржуваного пункту договору. Банк не повідомляв про можливе «кредитування» та «несанкціонований овердрафт», що є порушенням вимог ст. ст. 4, 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, а відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Суд не звернув уваги на те, що «технічні помилки у роботі обладнання та в інших випадках» є підставою для відповідальності споживача та не аналізував це твердження на предмет відповідності його закону. Доводи позовної заяви і судова практика судом не враховані.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача визнав апеляційну скаргу не обґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та ОСОБА_2 був укладений договір банківського дебетового карткового рахунку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і наступною видачею клієнту дебетової пластикової картки міжнародного зразка.

На час укладення зазначеного договору був чинним п. 1.1.2.9 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк», яким передбачено, що у разі виникнення заборгованості держателя по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобовязується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Позивач скористався банківським дебетовим картковим рахунком, зокрема протягом грудня 2014 року ним були розміщені на рахунку грошові кошти в національній валюті, а під час перебування на території Польщі з використанням дебетової пластикової картки знято грошові кошти в іноземній валюті.

У подальшому від працівників Банку ОСОБА_2 дізнався, що в результаті курсової різниці, яка мала місце під час здійснення транзакції іноземної валюти, виникла заборгованість по дебетовому картковому рахунку у сумі 385433 грн 88 коп.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що оспорюваний пункт укладеного договору банківського дебетового карткового рахунку в момент укладення не суперечив вимогам законодавства і не порушує права позивача.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону, на які посилався суд при ухваленні рішення.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

На підставі ст. 28.2 Закону міжбанківський переказ між банками учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями за межами України, а також за операціями, здійсненими в межах України держателями електронних платіжних засобів нерезидентами України, проводиться у валюті, визначеній у відповідних договорах із платіжними організаціями міжнародних платіжних систем.

Статтею 28.5 Закону передбачено, якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним Банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваний пункт договору банківського дебетового карткового рахунку на час укладення не суперечив вимогам діючого законодавства, не порушує права позивача, а тому відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги про несправедливість п. 1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Зазначений пункт договору не встановлює механізм чи спосіб нарахування заборгованості у разі курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках, а лише передбачає обовязок клієнта погасити заборгованість, що виникла з цих підстав у строк 30 днів з моменту її виникнення.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766ц15, що є обовязковою для всіх судів України, аналіз норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» дає можливість дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Зазначені у позовній заяві та апеляційній скарзі ознаки не дають підстави кваліфікувати умову договору несправедливою.

Посилання апелянта на те, що на час укладення договору йому не надавався примірник Умов та правил надання банківських послуг спростовується даними Анкети-заяви ОСОБА_2 від 06 лютого 2014 року, у якій зазначено, що він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 104-105).

Твердження ОСОБА_2 про недодержання письмової форми договору банківського дебетового карткового рахунку є безпідставними.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч. 1 і ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони визначили, що заява ОСОБА_2 від 06 лютого 2014 року, Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку складають укладений між ними договір банківського дебетового карткового рахунку.

Подавши ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву від 06 лютого 2014 року ОСОБА_2 приєднався до запропонованих Банком умов надання банківських послуг, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах та правилах надання банківських послуг і Тарифах банку. Сторони підписали ці документи, які містять усі істотні умови договору банківського дебетового карткового рахунку.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги щодо неправомірності надання Банком короткострокового кредиту (овердрафт), оскільки можливість надання такого передбачена Умовами та правилами надання банківських послуг (п. 1.1.1.52, п. 1.1.2.5, п. 1.1.2.7, п. 2.1.5.7).

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) О.І. Талалай

Судді: (підписи) ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду О.І. Талалай

________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_5 Провадження: № 22-ц/792/155/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19