У Х В А Л А

27 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю представника позивача та ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Рівненського обласного виробничого комунального підприємства „Рівнеоблводоканал" на ухвалу Рівненського міського суду від 18 лютого 2016 року у справі за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства „Рівнеоблводоканал" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання і водовідведення,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство „Рівнеоблводоканал" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення 1 844, 02 грн. заборгованості за послуги з водопостачання і водовідведення.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 лютого 2016 року позовну заяву Рівненського обласного виробничого комунального підприємства „Рівнеоблводоканал" залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі позивач висновок суду першої інстанції про залишення його позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України вважав помилковим.

Апелянт зазначав, що його представник з'явився у перше судове засідання, яке було призначено на 14 грудня 2015 року. Проте через неявку всіх співвідповідачів судове засідання було відкладено на 22 січня 2016 року.

22 січня 2016 року його представник не взяв участі у судовому засіданні внаслідок перебування у додатковій відпустці у зв'язку із навчанням. Тому справу, як стало відомо пізніше, було відкладено на 18 лютого 2016 року.

Про судове засідання, яке було призначене на 18 лютого 2016 року, йому судом належним чином повідомлено не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Покликаючись на ці обставини, позивач ухвалу місцевого суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що залишаючи позовну заяву Рівненського обласного виробничого комунального підприємства „Рівнеоблводоканал" без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подав.

Проте погодитися з такими висновками місцевого суду не можна.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі мають право брати участь у судових засіданнях.

Частиною 3 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частинами 1 і 5 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Нормами статей 76 і 191 ЦПК України передбачено, що належно повідомленим є позивач, який отримав повістку або повідомлений під розписку про день та час нового судового засідання або його продовження.

Отже, законом передбачено право суду залишити позовну заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; позивач повторно не з'явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи, як правило, може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи призначався на 14 грудня 2015 року, 22 січня 2016 року та 18 лютого 2016 року (а. с. 16, 23, 25, 29).

Представник позивача з'явився у перше судове засідання 14 грудня 2015 року. Проте через неявку всіх співвідповідачів розгляд справи було відкладено на 22 січня 2016 року (а. с. 19, 23).

Відкладаючи розгляд справи, суд у порушення вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України позивача про її розгляд 22.01.2016 року під розписку не повідомив (а. с. 24-25).

22 січня 2016 року представник позивача у судове засідання не з'явився. У зв'язку з цим розгляд справи судом був відкладений на 18 лютого 2016 року.

Про судове засідання, яке було призначене на 18 лютого 2016 року, суд у встановленому законом порядку позивача не повідомив, що безспірно підтверджується фактом направлення судом позивачу судової повістки не за його місцезнаходженням, адреса якого Рівненським обласним виробничим комунальним підприємством „Рівнеоблводоканал" була зазначена у позовній заяві, а за іншою адресою (а. с. 1, 27-28).

Таким чином, у справі немає доказів про належне повідомлення позивача про час та місце судових засідань, які були призначені судом на 22 січня та 18 лютого 2016 року.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка є частиною національного законодавства, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За таких обставин у місцевого суду, на переконання колегії суддів, не було передбачених законом підстав позовну заяву Рівненського обласного виробничого комунального підприємства «Рівнеоблводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання і водовідведення залишати без розгляду з підстав, що передбачені п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Тому зважаючи на викладене, ухвала місцевого суду від 14 січня 2016 року відповідно до правил ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 311-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничо-комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 18 лютого 2016 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: