справа № 2-42/2011
провадження №4-с/165/16/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

скаржника-стягувача ОСОБА_1,

представника ВДВС ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Нововолинську скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року неправомірними, скасування постанови головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року та зобовязання виконати в примусовому порядку судове рішення за виконавчим листом №2-42/2011 від 30.04.2013 року, виданим Нововолинським міським судом Волинської області 05.02.2014 року, -

встановив :

01 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання дій головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року, неправомірними, скасування постанови головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про повернення стягувачеві виконавчого документа серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року та зобовязання виконати в примусовому порядку судове рішення за виконавчим листом №2-42/2011 від 30.04.2013 року, виданим Нововолинським міським судом Волинської області 05.02.2014 року. В обґрунтування скарги покликається на те, що в провадженні головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 знаходився на примусовому виконанні виконавчий лист №2-42/11 від 30.04.2013 року, виданий Нововолинським міським судом 05.02.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязано усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 горищем будинку №36 по вул. Львівській в м. Нововолинську, забезпечивши ОСОБА_1 вільний доступ до нього шляхом демонтажу металевої огорожі до будинку, знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в допоміжні приміщення будинку №36.

Вказує, що 29.08.2016 року на її адресу надійшла постанова головного державного виконавця Капітанюка С.С. серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року, про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою залишено без виконання виконавчий лист №2-42/2011 від 30.04.2013 року виданий 05.02.2014 року Нововолинським міським судом. Наголошує, що відсутні підстави, передбачені у п.4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», на які при прийнятті такого рішення покликається державний виконавець, зазначивши що стягувач перешкоджає у забезпеченні повного виконання судового рішення.

Вважає постанову державного виконавця незаконною, такою, що порушує її права та інтереси і свідчить про бездіяльність державного виконавця на якого Законом покладено обовязок з примусового виконання рішень суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги скарги з наведених мотивів, просить її задоволити, наголосила, що як стягувач у даному провадженні не чинила перешкод у виконанні рішення суду, а навпаки намагалася виконати рішення суду самостійно, в звязку з чим 15 липня 2016 року розпочала частковий демонтаж драбини на зовнішній стіні будинку та допоміжних приміщень на горищі і технічному підпіллі будинку, що знаходиться у спільному користуванні жильців. Не змогла запершити роботи, оскільки члени сімї боржника ОСОБА_4 чинили їй перешкоди, і вона змушена була викликати поліцію. Про вказане вона листом від 15.07.2016 року повідомила державного виконавця.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, який представляє інтереси ВДВС, в судовому засіданні скаргу заперечив. Наголосив, що діяв у межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, ніяким чином не порушував прав та інтересів сторін провадження, тому просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити з підстав наведених письмово. (а.с.279-281). Пояснив, що у виконавчому листі № 2-42/2011 від 30.04.2013 року, що виданий Нововолинським міським судом 05.02.2014 року вказано про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 горищем будинку №36 по вул. Львівській в м. Нововолинську, забезпечивши ОСОБА_1 вільний доступ до нього шляхом демонтажу металевої огорожі до будинку, знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в допоміжні приміщення будинку №36. Зазначив, що в процесі виконання, ним вживались заходи до пошуку підрядника для виконання демонтажних робіт і було узгоджено з ТзОВ «Промбудтранс» кошторис робіт, який не погодила сторона стягувача у провадженні, тобто ОСОБА_1 В звязку з цим, ним 02 липня 2016 року сторонам провадження ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було скеровано письмову вимогу про повне виконання в строк до 15.07.2016 року виконавчих листів від 30.04.2013 року за № 2-42/2011, з попередженням, що у разі невиконання ними необхідних дій, виконавчі листи буде повернуто на підставі п.4, ч.1, ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з перешкоджанням стягувача провадженню виконавчих дій.

В судовому засіданні представник боржника у провадженні ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 стосовно скарги стягувача ОСОБА_1 покладається на розсуд суду. Наголосив, що ОСОБА_4 не перешкоджає примусовому виконанню рішення суду і неодноразово зверталася з цього приводу до державного виконавця, який не вживав заходів до примусового виконання, передбачених Законом «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши виконавче провадження, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 30.04.2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_1 за її рахунок знести металеву драбину, що веде на горише, яка змонтована на фасадній частині вздовж стіни житлової кімнати квартири ОСОБА_4, демонтувати на фронтонній частині фасаду металеві двері та вікно з влаштуванням на вивільнених отворах цегляної кладки, привести облаштоване ОСОБА_1 у технічному підпіллі нежиле приміщення до попереднього стану для загального користування всіма співвласниками допоміжних приміщень, а також демонтувати у підвальному приміщенні непередбачений проектом забудови додатковий дверний пройом та демонтувати нежиле приміщення на горищі будинку, що є загальному користуванні власників квартир багатоквартирного будинку.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - виконавчий комітет Нововолинської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні горищем в багатоквартирному будинку № 36 по вулиці Львівській в місті Нововолинську, забезпечивши власниці квартири № 2 цього будинку ОСОБА_1 вільний вхід через двері металевої огорожі, що ведуть до сходової клітини для спільного користування горищем. Провадження у справі в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_1 стосовно усунення перешкод в користуванні квартирою № 2 по вулиці Львівській 36 в місті Нововолинську та допоміжними приміщеннями, шляхом знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в ці приміщення, закрити.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 09.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Нововолинського міського суду Волиснької області від 30 квітня 2013 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 та в частині закриття провадження у справі скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 горищем будинку №36 по вул. Львівській м. Нововолинськ, забезпечивши власниці квартири №2 цього будинку вільний доступ до нього шляхом демонтажу металевої огорожі прилеглої до будинку, знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в допоміжні приміщення будинку №36. В іншій частині рішення Нововолинського міського суду Волинської області залишено без змін.

На виконанні ВДВС перебували виконавчі провадження №42733838 та 42834841 за вказаними рішеннями судів.

На підставі виданого судом виконавчого листа, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нововолинського МУЮ у Волинській області ОСОБА_10 02 квітня 2014 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 24.10.2014 року (а.с.8,9), яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.12.2014 року (а.с.10,11), зобовязано головного державного виконавця ВДВС здійснити виконання рішення Нововолинського міського суду від 30.04.2013 року по справі №2-42/2011, згідно виконавчого листа №2-42/2011, виданого Нововолинським міським судом 05.02.2014 року.

Постановою головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 від 17.08.2016 року (а.с.7) виконавчий лист №2-42/2011 виданий 30.04.2013 року повернуто стягувачу з покликанням на п.4, ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в звязку з тим, що стягувач перешкоджає у забезпеченні повного виконання рішення.

Відповідно до вказаного пункту частини першої статті 47 цього Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення

йому виконавчого документа.

Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі і поясненнями державного виконавця, він, як посадова особа відділу державної виконавчої служби, обмежився надсиланням 02.07.2016 року вимоги на адресу сторін з пропозицією самостійно виконати рішення суду в строк до 15.07.2016 року, не відібравши у них письмових зобовязань про добровільне виконання.

Наступного дня по закінченню цього строку, державний виконавець не перевірив стан виконання сторонами рішення суду самостійно, а вийшовши на місце виконання 17 серпня 2016 року, за відсутності стягувача ОСОБА_1, склав письмовий акт про невиконання ОСОБА_4 рішення суду в межах виконавчого провадження.

Особою, дії якої оскаржуються, в судовому засіданні не надано будь яких доказів того, що стягувач ОСОБА_1 перешкоджала провадженню виконавчих дій або не здійснила авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, тому, на переконання суду, підстав, передбачених п.4, ч.1,ст. 47 Закону України Про виконавче провадження для повернення виконавчого документа, який є вичерпним, у головного державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_2 станом на 17.08.2016 року, не було.

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість судового рішення.

Отже, виконання рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 2 статті 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем не вжито заходів примусового виконання рішення, а його покликання на необхідність виконання рішення за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є безпідставними. Частиною 2 статті 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч.2 статті 11 Закону Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

Так, Закон України Про виконавче провадження надає державному виконавцю право вживати заходів та вчиняти дії, які направлені на виконання рішення суду і без участі боржника.

На переконання суду, в даному випадку рішення суду може бути виконано і без участі боржника із залученням на платній основі, у тому числі за рахунок авансового внеску стягувача, певних суб'єктів господарювання.

Таким чином в суді встановлено, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ постановою від 17.08.2016 року, діяв неправомірно, допускаючи безпідставне невиконання боржником рішення суду, що є прямим порушенням вимог ст. 129-1 Конституції України.

Невиконання рішення суду допущене органом державної влади підриває авторитет держави як у суспільстві так і в міжнародній спільноті, що є неприпустимим та підлягає негайному припиненню в порядку судового контролю, регламентованого розділом VІІ ЦПК України, а тому постанова про повернення виконавчого документа від 17.08.2016 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, Закону України Про виконавче провадженя, керуючись ст.ст. 14, 385-387 ЦПК України, - суд

ухвалив:

Скаргу стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП №42834841 від 17.08.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 серії ВП №42834841 від 17 серпня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по примусовому виконанню виконавчого листа Нововолинського міського суду Волинської області за № 2-42/2011 від 30.04.2013 року, виданого Нововолинським міським судом 05.02.2014 року.

Зобовязати головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 виконати в примусовому порядку судове рішення за виконавчим листом № 2-42/2011 від 30.04.2013 року, що видав Нововолинський міський суд 05.02.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук