Справа № 522/798/16-ц
Провадження № 6/522/81/16
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення

03 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши заяву Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 21.01.2016 року звернувся державний виконавець Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 із зазначеною заявою, вказуючи, що на примусовому виконанні Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1522/19641/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 22.10.2013 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» у розмірі 309 075,56 грн. та виконавчого листа №522/28705/13-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 07.11.2014 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» у розмірі 601 741,57 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 913 817,13 грн. На даний час боржником вимоги виконавчих листів не виконано, жодного майна та грошових коштів, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено, окрім квартири №32 за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 15, яку передано в іпотеку з метою забезпечення зобовязань за кредитними договорами, та в якій зареєстровані неповнолітні особи.

Заявник просить встановити спосіб і порядок виконання рішення суду, надавши дозвіл на примусову реалізацію нерухомого майна 4-х кімнатної квартири №32 за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 15, яка належить на праві власності ОСОБА_2

У судове засідання 03.11.2016 року заявник не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції МЮУ.

Відповідач ОСОБА_2 03.11.2016 року та представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 22.10.2013 року видано виконавчий лист №1522/19641/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» сум заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74218 від 07.05.2007 року, яка складає 38 668,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 309 075,56 грн.. 07.11.2014 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №522/28705/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/15-54/07-414 від 06.08.2007 року в розмірі 75 256,17 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 601 741,57 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 913 817,13 грн. За зазначеними виконавчими листами Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавчі провадження №45690575 від 03.12.2014 року та №44522505 від 29.08.2014 року боржником в яких є ОСОБА_2

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру №32 за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 15, загальною площею 146,2 кв.м, житловою 82,3 кв.м. З технічного паспорту, виготовленого станом на 22.01.2016 року вбачається, що загальна площа квартири складає 136,9 кв.м.. Квартира передана в іпотеку як спосіб забезпечення виконання зобовязання за кредитними договорами №010/15-54/07-414 від 06.08.2007 року, №014/0054/82/74218 від 07.05.2007 року. Жодних інших житлових приміщень за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Згідно довідки №20/1 від 20.01.2015 року, виданої ОСББ «Парк перемоги» в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають боржник ОСОБА_2, ОСОБА_5 та їх діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

07.12.2015 року заявник звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням надати дозвіл на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме - квартири №32 за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 15, у відповідь на яке, листом від 21.12.2015 року Служба у справах дітей Одеської міської ради відмовила, посилаючись на порушення таким чином прав неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом.

При вирішенні даного питання, суд враховує положення п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Таким чином, зазначеним законом встановлено тимчасову заборону примусового стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки згідно з п.4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Зазначене положення є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Аналогічні висновки викладено і в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року №6-57цс15.

Судом встановлено, що боржником спірна квартира передана в забезпечення кредиту в іноземній валюті, є єдиною житловою нерухомістю, зареєстрованою за боржником, площа якої згідно технічного паспорту не перевищує 140 кв.м.

Окрім цього, суд враховує наявність в зазначеній квартирі зареєстрованих неповнолітніх дітей, які є законними користувачами квартири.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Діти- члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд зазначає на неприпустимість зменшення або обмеження їх прав та інтересів під час вчинення будь-яких дій щодо жилого приміщення, яке, до того ж, є єдиним місцем їх проживання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тож відсутні підстави, які зумовлюють встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Тарасов

03.11.2016