АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболоньторгстандарт», Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1», Генеральної прокуратури України про відновлення становища, яке існувало до порушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ТзОВ «КДД Інжиніринг», ТзОВ «Оболоньторгстандарт», ПрАТ «Київміськбуд-1», Генеральної прокуратури України про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам закону, оскільки в ній відсутнє посилання на визначені докази, якими позивач має намір обґрунтувати свої вимоги і підтвердити кожну обставини, на яку вона посилається, як на підставу своїх вимог. Крім того, надані позивачем копії документів, додані до заяви, виготовлені на ксерокопіях бланків податкової звітності, які не стосуються даного судового спору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболоньторгстандарт», Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1», Генеральної прокуратури України про відновлення становища, яке існувало до порушення - визнано неподаною і повернуто заявнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та постановити ухвалу про відкриття провадження в даній справі. В скарзі посилалася на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Посилалася на те, що позовна заява відповідала вимогам ст. 119-120 ЦПК України, а тому суд першої інстанції безпідставно залишив її без руху та визнав неподаною.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повернутим на адресу суду зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви, яка подається до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, виходив з того, що заявником не виконані вимоги ухвали суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом термін.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Подана позовна заява відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, в ній зазначені позивач та відповідач, місце їх знаходження, викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаються докази, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її з цих підстав без руху.

Діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що обставини на які посилається позивач доводяться показами свідків та фотографічними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява підлягала залишенню без руху, оскільки в попередньому судовому засіданні (до початку розгляду справи по суті, якщо б попереднє судове засідання не проводилося) позивач мав право подати докази на підтвердження обставин, на які він посилався, заявити клопотання про їх приєднання та заявити клопотання про допит свідків.

На думку колегії суддів, отримавши зазначену позовну заяву, суд повинен був призначити у справі попереднє засідання, в якому зобов`язаний був з`ясувати предмет позову, та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суб'єктний склад сторін, тощо.

Не зазначення в позовній заяві належних та допустимих доказів (неподання їх разом з позовною заявою та/або до ухвалення судом рішення), що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування є наслідком залишення позову без задоволення, а не залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позовної заяви постановлена з порушенням процесуальних норм.

При цьому, апеляційний суд не може задовольнити вимогу позивача про відкриття провадження, оскільки вирішення цього питання процесуальним законом віднесено виключно до повноважень суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, суд першої інстанції порушив порядок прийняття позовної заяви, порушив процесуальні норми колегія, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження поверненню на новий розгляд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: