Справа № 510/1783/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу про державну реєстрацію прав № 31427082 від 26.09.2011р.; копія довідки КП «РБТІ» від 07.07.2010р. № 95; копія технічного паспорту на квартиру № 4 у житловому будинку № 122 по вул. Дунайська м. Рені; копія договору купівлі продажу від 27.07.2001р.; копія рішення Ренійського районного суду від 17.06.2011р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі рішення Ренійського районного суду від 17.06.2011р. на праві власності належить квартира № 4 у житловому будинку № 122 по вул.. Дунайська в м. Рені Одеської області.

У 2004р. відповідач ОСОБА_1, подарував позивачу вищевказану квартиру, безоплатно передав у володіння та користування обєкт нерухомості разом із всіма документами на нього. Тоді ж позивач заселилась на житлоплощу вищевказаної квартири, з того часу мешкає там. Отже, з 2004 року по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє квартирою № 4 у житловому будинку № 122 по вул. Дунайська в м. Рені Одеської області, стежить за її технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги та ін. На момент фактичного укладення угоди дарування нерухомості позивач та відповідач не оформили її у письмовому вигляді та не засвідчили її нотаріально. ОСОБА_1 одразу після дарування будинку виїхав зі вказаної житлоплощі. При зверненні позивача за оформленням права власності на квартиру, відповідач кожен раз запевняв позивача про те, що виготовляє документи на неї. У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на квартиру, оскільки з 2004 р. володіє та безперервно користується нею, слідкує за її технічним станом, несе витрати у звязку із її утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на нерухомість.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2004р. між ним та відповідачем фактично була досягнута домовленість про дарування квартири № 4 у житловому будинку № 122 по вул.. Дунайська в м. Рені Одеської області. Письмово та в нотаріальному порядку вони цю угоду не оформляли. Таким чином, з 2004р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє квартирою, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивача квартирою, відповідач, як власник, не предявляв до позивача жодних вимог про витребування квартири, документів на неї, не брав участі у її утриманні та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем квартирою є добросовісним (тобто позивач вважав, що вона володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про дарування нерухомості), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачувала комунальні платежі за утримання квартирою, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що квартиру цілком з законних підстав було передано у володіння та користування ОСОБА_1 внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на квартиру.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на квартиру № 4 у житловому будинку № 122 по вул. Дунайська в м. Рені Одеської області, що належала ОСОБА_2.

ОСОБА_2 оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.І. Дудник