УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 18 жовтня 1984 року по 07 травня 1990 року перебував у трудових відносинах із відкритим акціонерним товариством «Маркохім» (далі - ВАТ «Маркохім»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - ПАТ «МК «Азовсталь»).

Зазначав, що під час виконання трудових обов'язків отримав ушкодження здоров'я, яке призвело до професійного захворювання, що підтверджується рішенням МСЕК про встановлення йому 40 % втрати працездатності та третьої групи інвалідності.

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь 40 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_4 15 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 237-1 КЗпП України, врахувавши роз'яснення п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем факту отримання професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з його роботою на ВАТ «Маркохім».

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Як убачається з матеріалів справи, 18 жовтня 1984 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в Жданівський коксохімзавод, а 07 травня 1990 року звільнений у зв'язку з переведенням до ПО «Азовмаш»; з 27 вересня 2000 року працює у ПАТ «ММК ім. Ілліча».

Висновком МСЕК № 2432381 від 03 квітня 2014 року позивачу встановлено первинно третю групу інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності з 20 березня 2014 року по 01 травня 2016 року.

На підтвердження своїх вимог позивач посилався на Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2014 року, затверджений начальником Маріупольського міського управління Головного управління Держсанепідсліжби в Донецькій області, яким було встановлено, що ОСОБА_4 працює на ПАТ «ММК ім. Ілліча» за професією: монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 10 років 7 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів - 10 років 7 місяців.

Однак актом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між виникненням у нього професійного захворювання та умовами праці на Жданівському КХЗ, правонаступником якого було ВАТ «Маркохім», правонаступником якого в подальшому стало ПрАТ «МК «Азовсталь».

В пункті 19 даного Акту міститься лише припущення про те, що професійне захворювання могло розвинутися внаслідок його роботи на коксохімічному виробництві в період із 1984 року по 1990 рік.

Разом із тим ОСОБА_4 на надав будь-яких доказів, які свідчать, що в указаний період він мав ознаки пошкодження здоров'я, що в подальшому могли б привести до отримання професійного захворювання. Посилання на такі факти відсутні і в Акті П-4.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик