Справа № 226/3825/15-ц
Провадження № 2/226/109/2016
і м е н е м У к р а ї н и
3 лютого 2016 року м.Димитров
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.
за участі секретарів Трифонової І.О., Мітюхіної О.В.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3,
третя особа представник органу опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради Скрипник Г.С.,
прокурор Натеса М.М.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Димитров Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3, в обґрунтування якої зазначила, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 28.08.2004 року ОСОБА_5 уклала шлюб з відповідачем. Під час сумісного подружнього життя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не склалися, у зв'язку з чим шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області відповідач сплачував ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі ? частини заробітку. ІНФОРМАЦІЯ_3 року передчасно померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 3 травня 2013 року з відповідача припинено стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6. З моменту смерті ОСОБА_5 до цього часу позивач доглядає та утримує ОСОБА_6, піклується про його здоров'я та всебічний розвиток. З травня 2013 року по жовтень 2014 року відповідач добровільно надавав позивачу грошові кошти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 1000 гривень на місяць. Відповідачем було передано банківську картку на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_6 у розмірі 1049 гривень на місяць. ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає разом з позивачем та її чоловіком ОСОБА_7. Останній отримує пенсію у розмірі 3830,21 гривень, розмір пенсії ОСОБА_2 (позивача) становить 1104,50 гривні на місяць. ОСОБА_3 (відповідач), працює на ВП «Шахті Стаханова», гірничим робітником очисного вибою, отримує заробітну плату в середньому 7878,45 гривень на місяць. Разом з відповідачем мешкають його дружина та її донька ОСОБА_8. Відповідач не бере участь у вихованні сина ОСОБА_6 з 2013 року. Протягом 2012-2015 навчальних років не відвідував школу жодного разу, на неодноразові запрошення адміністрації школи не реагував, з жовтня 2014 року взагалі не телефонував дитині, не цікавиться життям сина та не підтримує його матеріально. Позивач повністю опікується дитиною, намагається максимально забезпечувати всі його потреби, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує йому одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб хлопчик отримував відповідне до його віку і потреб харчування. Просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_6 є її онуком. У його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 сумісне життя не склалося і вони згодом розірвали свій шлюб. Дитина живе з позивачем с дворічного віку. 5 років тому померла мати дитини ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 нічого поганого позивач сказати за відповідача не може, він цілий рік приділяв увагу дитині, сплачував аліменти. Коли померла ОСОБА_5, відповідач згодом відізвав виконавчий лист про стягнення з нього алмінтів на користь ОСОБА_5, відповідач сказав, що буде допомагати дитині з рук і платив щомісячно не менше однієї тисячі гривень на її картку. З грудня 2014 року виплати зазначеної вище суми перестали надходити, відповідач взагалі припинив спілкуватися з дитиною. Після комісії органу опіки та піклування , відповідач не відвідував дитину. Згодом відповідач став звати дитину до себе на тренування, але дитина сторонилася його та відмовлялася йти до батька. Чотири роки дитина вчиться у школі, але за цей час відповідач жодного разу не забирав до себе дитину на канікули. Позивач силком випроваджує дитину до батька у гості, але дитина відмовляється. Дитина відповідає, що він батьку не потрібен. Останні два роки відповідач не спілкується зі своїм сином, не цікавиться його життям. Якщо батько йому телефонує, дитину з ним спілкується, а сама дитина йому телефонувати не бажає. Позивачу не відомо про факти насильства зі сторони відповідача. Позивач хоче всиновити дитину, у зв*язку з чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_6.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що після смерті ОСОБА_5, він допомагав синові. Подарував дитині подарунок приставку «плей стейшн». Він приходив до дитини у гості, їм було цікаво разом. Але так не могло довго тривати, бо в нього з'явилася нова сім'я. Йому хотілося все виправити, але на це йому бракує часу, він втомлюється на роботі. Позивач говорить правду, щодо цієї ситуації, але недомовляє деяких фактів, що він телефонує дитині. Позивач просила відмовитися від дитини, щоб вона оформила на дитину документи на матеріальну допомогу. Спочатку відповідач був згоден, але зрозумівши, що він все одно буде нести за дитину матеріальну відповідальність, відмовився. На даний момент відповідач отримує невелику заробітну плату, яку видають частинами і тому у 2015 році та зараз він не може допомагати синові. Він не може поїхати відпочити через відсутність коштів. До дитини насильства він не застосовував. Періодично дзвонить дитині, але рідко. Інколи спілкуються в інтернеті, разом вони грають в он-лайн ігри, але не дуже часто. Він виділив синові на його день народження, яке було 27 липня 2015 року 300 гривень, також виконком зобов'язав відповідача допомогти позивачу зібрати дитину до школи, тому у серпні та вересні 2015 року відповідач виділив 2000 гривень на ці потреби. Коли дитина приходить у гості вона з радістю спілкується з ним. Нинішня його дружина ставиться до цієї дитини нейтрально, але вона не хоче щоб дитина проживала разом з ними. Відповідач хоче допомагати своєму синові та частіше з ним бачитися, якщо така змога буде. Зазначив, що ОСОБА_6 є його рідним сином, та хоче щоб той сином йому і залишився.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради: служби у справах дітей та прокурор вимоги позову не підтримали.
Свідок ОСОБА_9, яка є вчителем початкових класів і у класі якої з 2012 року навчається малолітній ОСОБА_6, суду показала, що з сім'єю ОСОБА_6 вона познайомилася, коли позивач привела дитину в школу. Їй відомо, що мати дитини померла, а батька дитини вона бачила 1 вересня 2012 року на лінійці, коли дитина пішла у перший клас. Усі питання пов'язанні зі святами, шкільними зборами вирішувалися із бабусею. Після звернення бабусі в орган опіки у 2015 році, у них відбулася зустріч з батьком. Вони провели з ним бесіду з приводу того, що він має більше спілкуватися з дитиною, цікавитися його життям. Батько не приймає участі у житті дитини. Дитина добра, гарно вчиться, це заслуга бабусі. З особистої бесіди з дитиною вона зрозуміла, що в неї з'явилися побоювання того, що його можуть забрати до іншої родини. Він вважає своєю сім'єю бабусю і дідуся. У дитини змінився почерк. Зі слів бабусі їй відомо, що батько і дитина рідко спілкуються.
Свідок ОСОБА_10 показала, що у жовтні 2015 року вона проводила зі ОСОБА_6 бесіду стосовно його психологічних проблем. Про його відносини з батьком їй розповіла бабуся. Її турбувала ситуація, яка склалася у дитини з батьком. Дитина не бажає спілкуватися з батьком, сказав, що щось із собою зробить. В ході бесіди з дитиною вона намагалася з'ясувати його відношення до батька. Дитина попросила закрити цю тему і в неї на очах виступити сльози. Після цього відбулося засідання опікунської ради, на яке з'явився батько дитини. Він сказав, що бажає налагодити стосунки із сином і попросив, щоб вона допомогла йому в цьому. До ОСОБА_10 він прийшов один раз. Вона не побачила, що батьку це необхідно. Більше батько дитини до неї не приходив. До теперішнього часу вона проводить бесіди з дитиною і бачить у дитини ознаки тривоги. Дитина повністю відмовляється спілкуватися з батьком. Дитина бачить себе поряд з бабусею або дідусем, тільки не з батьком.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 24 квітня 2015 року по рекомендації органу опіки, вона повинна була зустрітися с батьком ОСОБА_12. Вона йому зателефонувала, він пообіцяв прийти, але не прийшов. 12 травня 2015 року директор школи ще раз запросила батька прийти до школи, але він пояснив, що його робочий графік йому не дозволяє прийти. Вона просила батька прийти до школи тоді, коли йому буде дозволяти його робочий графік, але він так і не прийшов. Побачила вона батька ОСОБА_12 один раз у школі, коли дитина знаходилася у шкільному таборі, а його визвала до себе директор школи. В жовтні 2015 року батько ОСОБА_12 приходив до школи на батьківські збори.
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що відповідач по справі є її чоловіком, з яким вона проживає чотири роки. Вони часто гуляли разом з ОСОБА_6 в парку. Вони на той час були фінансово спроможні їздити разом відпочивати. Зараз ситуація інша, немає достатньо грошей. Коли відповідач хоче зустрітися з ОСОБА_6, у дитини то рука болить, то нога, у зв'язку з чим у батька опускаються руки. Відповідач сам сирота, йому не приділяли достатньої турботи та ласки, його ніхто не навчив як треба поводитись з дитиною. Останній раз відповідач поздоровляв дитину з Новим роком, відвозив йому подарунок, передавав гроші. Вони рідко спілкуються, тому що ОСОБА_6 постійно вигадує якісь причини, щоб не зустрічатись. Коли ОСОБА_6 знаходиться у них в гостях, до нього ставляться однаково як до всіх. З ОСОБА_6 не балакали про те, щоб забрати його до себе жити. Дитині добре з бабусею, він завжди чистий. Вона не робить перешкод для спілкування ОСОБА_6 з батьком.
Дитина ОСОБА_6 в судовому засіданні розказав, що з батьком він зустрічається рідко, сам батьку не телефонує, в нього часто телефон розряджається. Батько йому інколи телефонує, раніше інколи в інтернеті грали в ігри. Останній раз батько приїжджав на новий рік, привіз подарунок шахтний та 200 гривень. Він не знає чи хоче він зустрічатися з батьком.
Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому засіданні наступні обставини.
Батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, є ОСОБА_5 та відповідач у справі ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 12). Мати малолітнього - ОСОБА_5 є дочкою позивача у справі ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_14 та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_3 і зміною у зв*язку з цим прізвища на ОСОБА_3, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 10, 13-14).
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла (а.с. 11).
ОСОБА_6 з 14 вересня 2010 року зареєстрований разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 19 лютого 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 (а.с. 24-25). За зазначеною адресою для дитини створені належні умови проживання (а.с. 42).
Позивач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_7 здорові, позитивно характеризуються за місцем проживання, не притягувались до кримінальної відповідальності, перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Димитрові і отримують пенсію, розмір якої становить: у ОСОБА_2 - 1104,50 гривень щомісячно, а у ОСОБА_7 - 3830,21 гривень (а.с. 15-23).
Навчається ОСОБА_6 в 4 класі загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 17 Димитровської міської ради Донецької області, дуже позитивно характеризується за місцем навчання. За інформаціями, наданими освітнім закладом, де навчається дитина, вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_2, батько ОСОБА_3 до школи не приходить, не цікавиться успіхами сина, не приймає участі в житті класу, батьківські збори не відвідує (а.с. 38-41, 45-46). ОСОБА_6 займається з 2013 року в секції дзюдо ДЮСШ, з 1 вересня 2014 року - у гуртку «Клуб іноземної мови», а з 1 вересня 2015 року - у гуртку «Комп*ютер для користувача» Будинку творчості дітей та юнацтва міста Димитров. На заняття дитину приводить бабуся ОСОБА_2, за весь час навчання у гуртках батько дитини ОСОБА_3 жодного разу не приводив сина на заняття, не цікавиться його успіхами (а.с. 47-49).
Органом опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради 7 жовтня 2015 року винесений висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки позбавлення батьківських прав не відповідатиме інтересам дитини (а.с. 43).
Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов*язки.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками.
В судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 не доведено фактів винного, свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_3 своїми батьківськими обов*язками стосовно сина ОСОБА_6 Відповідач дійсно в недостатній мірі матеріально забезпечує потреби сина через неналежну і несвоєчасну оплату його праці, а також в недостатній мірі приділяє уваги вихованню дитини, його успіхам і досягненням. Але позивачем суду не доведено, що такі дії відповідач вчиняє через небажання приймати участь у вихованні сина, а не через відсутність інформації про дійсні потреби дитини, особистого ставлення сина до батька через тривалий термін окремого проживання, а також індивідуального сприйняття відповідачем своїх батьківських обов*язків.
У випадку, що склався, сторонам у справі суд вважає необхідним нагадати 6 та 7 принципи Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у будь-якому разі в атмосфері любові і моральності. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і навчання.
Оскільки зараз ОСОБА_6 виховується в сім*ї позивача і на даний час, враховуючи тривалість проживання його в цій сім*ї і прихильного ставлення дитини до бабусі і дідуся, це відповідає його інтересам, позивачу та відповідачу необхідно дійти обопільної згоди щодо умов належного виховання ОСОБА_6, умов матеріального утримання дитини та чітко керуватись цими домовленостями задля повного забезпечення інтересів дитини.
Позивачу суд роз*яснює, що нею не використані всі юридичні можливості щодо матеріального забезпечення від відповідача шляхом стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_6
Відповідача ОСОБА_3 суд вважає необхідним попередити про необхідність змінити у подальшому ставлення до виховання сина ОСОБА_6 та недопущення нехтування своїми батьківськими обов*язками щодо утримання та виховання дитини у майбутньому.
На підставі ст. 150, 151, 164, 171, 180, 182 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 8 лютого 2016 року.

Суддя Т.О.Коваленко