Справа № 667/7313/15-ц
01 лютого 2016 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:
головуючого судді Прохоренко В.В.,
секретар Башинська Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_1» до ОСОБА_2, треті особи -ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
15 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія
16 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія
У відповідності з умовами зазначених договорів до ТОВ «Фінанс ОСОБА_1» перейшли права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, а також всі інші пов'язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права звернення стягнення.
Згідно ст. 512 ч. 1 п. 1 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
При цьому у відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умови кредитних договорів виконуються неналежним чином.
Виконуючи вимоги ст.35 Закону України «Про іпотеку», відповідач був належним чином попереджений позивачем про утворення заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення, попереджений про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги, шляхом надіслання на адресу відповідача письмові повідомлення-вимоги про порушення основного зобовязання і/або іпотечного договору (а. с. 179-211). Направлена банком письмова вимога не була виконана.
Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишаються у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначені на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за наявності підстав для звернення стягнення на заставлене майно та за наявності відповідного застереження про таку продаж в договорі.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконані, порушене право позивача на задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням підлягає судовому захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, що відповідає вимога мст. 33 Закону України «Про іпотеку».
Суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу, реалізацію якого здійснити із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також заходи щодо передачі предмета іпотеки в управління на період до його реалізації, що відповідає вимога мст. 39 Закону України «Про іпотеку».
Оскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. та доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,212,214-215,224-226 ЦПК України, ст. ст.512, 526, 553, 554, 611, 615, 1048,1049, 1050, 1054, 1077,1078 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд,
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_1» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_1» сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона позивачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, а відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В.Прохоренко