АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5498/15-ц Головуючий в першій інстанції
Провадження №22ц/774/1994/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 50 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 26 серпня 2006 року по 12 березня 2013 року перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час знаходиться на утриманні позивача.

Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомогу на утримання спільної дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що суд застосував різні методи розрахунку середнього заробітку відповідача, при визначені розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 та визначені матеріального становища відповідача та його родини.

Крім того, посилається на те, що суд не порівняв розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 з частиною доходів відповідача, яка залишається у його власному розпорядженні та може бути спрямована на утримання власної родини.

Також, зазначає, що судом порушено принцип рівності прав дітей, закріплений у ст. 52 Конституції України, та не враховано положення ч. 3 ст. 128 КЗпП України, згідно з якими розмір аліментів не може перевищувати 70% від заробітної плати відповідача.

Посилається й на те, що суд дійшов помилкового висновку про знаходження на утриманні відповідача непрацездатної дружини, оскільки вона не є непрацездатною в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, та не врахував те, що вона отримує державну допомогу при народженні дитини.

Позивач зазначає, що судом не взято до уваги те, що вона на теперішній час також не має власних доходів, оскільки знадиться у відпустці по догляду за двома малолітніми дітьми.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що з 26 серпня 2006 року по 12 березня 2013 року позивач ОСОБА_2 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3,4,5).

Відповідно до Акту від 30.09.2015 року, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом з неповнолітніми дітьми, дочками - ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно довідки ПАТ«Кривбасзалізрудком» № 2078 від 12.08.2016 року заробітна плата відповідача за період з лютого по липень 2016 р. в загальному розмірі склала 50656, 67 грн., що в середньому становить 8442, 66 грн. на місяць без утримання податків та обов'язкових платежів (а.с.99).

16 травня 2015 року відповідач ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_8, яка змінила прізвище на «ОСОБА_8», та у цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55-57).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції керувався ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з принципу рівності прав дітей, на користь яких стягуються аліменти, із тими, які проживають разом із платником аліментів, та можливості надання відповідачем такої допомоги у визначеному судом розмірі.

Такий висновок суду узгоджується з п.17 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

При вирішенні позову в частині розміру аліментів, суд, у відповідності з вимогами ст. 182 СК України, в повному обсязі врахував обставини, які вирішуються при визначенні розміру аліментів.

Зокрема, судом враховано те, що відповідач ОСОБА_3 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її матір ОСОБА_8., яка доглядає дитину, яка не досягла трьохрічного віку, та не має власного доходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про перебування на утриманні відповідача непрацездатної дружини ОСОБА_8. є помилковим, оскільки вона не є непрацездатною та отримує державну допомогу при народженні дитини, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що, згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на теперішній час теж не має власних доходів, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за двома неповнолітніми дітьми, колегією суддів відхиляються, як такі, що що не мають правового значення для вирішення даного спору, адже перебування у відпустці по догляду за дітьми надає їй право на утримання від батька цих дітей та не може впливати на визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно ст. 128 КЗпП України та Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, який може бути стягнуто з боржника не може перевищувати 70 % зарплати цієї особи, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду, оскільки дані положення застосовуються на стадії виконання рішення суду, а згідно з нормами Сімейного кодексу України не встановлено максимальний розмір аліментів, який може бути стягнутий на одну дитину і питання щодо розміру стягнутих аліментів вирішується у кожному конкретному випадку індивідуально.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, надавши їм вірну юридичну оцінку та застосувавши зазначені вище норми діючого законодавства, дійшов правильного висновку щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Врахувавши матеріальний стан сторін та наявність у позивача на утриманні непрацездатної дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та малолітньої дитини від нового шлюбу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини впливають на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення судом принципу рівності прав дітей, закріплений у ст. 52 Конституції України, також не можуть бути взятими до уваги колегії суддів, оскільки визначений судом розмір аліментів виходячи із заробітку відповідача становитиме близько 1407 грн. на місяць, та відповідатиме розміру доходу, яка залишається відповідачу на кожного з трьох членів родини, після утримання податків, та аліментних платежів.

З цих же підстав відхиляються доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що суд не порівняв розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 з частиною доходів відповідача, яка залишається у його власному розпорядженні та може бути спрямована на утримання власної родини.

Встановлюючи розмір аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, суд врахував вимоги ст. 180 СК України, якою обов'язок по утриманню дитини також покладений і на матір, та вимоги ст. 182 СК України щодо наявності на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, а тому доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості визначеного судом розміру аліментів є безпідставними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: