Справа № 159/4075/16-ц
Провадження № 2/159/1476/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з її чоловіка ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, а тому змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, висловив згоду на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі заявленому позивачем.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 116718, сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на ненадання відповідачем матеріальної допомоги дитині. Відповідач не надав суду доказів на спростування тверджень позивача.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

За змістом ст.183 СК України стягнення аліментів проводиться у частці від заробітку матері чи батька дитини.

Згідно довідки ТОВ "Ковельський хлібокомбінат" ОСОБА_2 працевлаштований та має сталий дохід.

Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому, обставини, визначені ст. 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які могли би вплинути на прийняття рішення про стягнення аліментів на дитину у розмірі меншому, ніж 1/4 частини щомісячного заробітку.

Враховуючи вік дитини, стан її здоровя, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів на рівні 1/4 частини щомісячного заробітку відповідача. Такі витрати є посильними для відповідача, оскільки він не має інших утриманців, є працездатною особою, працевлаштований та зобов'язаний утримувати свою дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 02 листопада 2016 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, статтями 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частина заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_5