Справа № 658/523/15-ц
(провадження № 2/658/10/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Єйбога І.М.,

при секретарі Садової І.М.,

представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовом про встановлення факту постійного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю (а.с. 3 - 4, 77, 106, 216 - 217).

Вимоги мотивовано тим, що з 17.08.2004 року по 28.02.2012 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрацій шлюбу, мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04.12.2006 року за час спільного проживання сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1. 25.02.2000 року до вступу в фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_4 ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_2. Під час спільного проживання сторони об'єднали вказану квартиру в одну, про що їм видано свідоцтво про право власності на квартири №№ 23, 26.

Під час спільного ведення господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було придбано автомобільний причеп БЗП 5, кухонний гарнітур, варильну поверхню, духову шафу, холодильник, пральну машину, витяжку, стіл кухонний скляний-трансформер зі стільцями, диван, душову кабіну, телевізор Philips, телевізор Supra, комп'ютер, монітор, принтер, гарнітур у дитячій кімнаті, гарнітур в спальній кімнаті, 2 кондиціонери, ванну акрилову, сантехнику, кавоварку, соковижималку.

Причіп зареєстрований за ОСОБА_3, але 02.07.2013 року він на підставі довіреності передав в користування його ОСОБА_4 Усе майно на даний час знаходиться в користування ОСОБА_4

ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець, одержаний протягом 2011 - 2012 років в результаті підприємницької діяльності дохід використовувала на свою користь.

За вказаних обставин ОСОБА_3 просив визнати факт проживання сторін однією сім'єю з 17.08.2004 року по 28.12.2012 року; визнати ? частини квартири №№ 23, АДРЕСА_2, загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень кухня, площею 36,1 кв.м., ванна кімната, площею 2,8 кв.м. спільною сумісною власністю; вирішити питання про поділ 1/2 частини квартири №№ 23, АДРЕСА_2 у складі приміщень кухня, площею 36,1 кв.м., ванна кімната, площею 2,8 кв.м, залишивши це майно ОСОБА_4 зі стягненням з неї на користь ОСОБА_3 грошової компенсації замість 1/8 частки у справі спільної сумісної власності в розмірі 51 627 грн.; визнати спільною сумісною власністю рухоме майно, що перебуває у користуванні ОСОБА_4: автомобільний причіп БЗП-5 вартістю 8 582,21 грн., кухонний гарнітур - 6 000 грн., варильну поверхню - 1000 грн., духову шафу - 1 800 грн., холодильник - 2000 грн., пральну машину - 300 грн., витяжку - 200 грн., стіл кухонний скляний -трансформер зі стільцями - 2120 грн., диван - 200 грн., душову кабіну -100 грн., гарнітур в дитячій кімнаті - 2000 грн., гарнітур в спальній кімнаті - 4000 грн.. кондиціонер - 1000 грн., кондиціонер - 700 грн., ванну акрилову - 500 грн., кран в душовій кабіні - 150 грн., кран для ванни 150 грн., кран для раковини - 200 грн., раковину для умивальника - 300 грн., раковину для умивальника - 200 грн., унітаз - 100 грн., стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 компенсацію ? частки у праві спільної власності на вказане майно в сумі 15 801,10 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на його користь частку доходів від підприємницької діяльності, отриманих протягом 2011 - 2012 років в сумі 4 221,90 грн. та судові витрати.

ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_3 із зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю (а.с. 29 - 30).

Вимоги мотивовані тим, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом січня 1999 року - листопада 2012 року, мають двох спільних дітей ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рахунок спільних доходів сторонами у вищевказаний період було придбано квартири №№ АДРЕСА_2. Згідно зі свідоцтвом про право власності, дані квартири належать сторонам на праві спільної часткової власності - по ? частці кожному. 22.12.2014 року апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення, яким ОСОБА_4 виділено квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - квартиру № 26 в указаному будинку.

06.12.2006 року між ОСОБА_4 (позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір, за яким позичальник одержала від Банку 13 700 швейцарських франків для придбання квартири № 23. Вказана квартира була передана в іпотеку Банку. Станом на 01.11.2012 року - момент припинення фактичного проживання сторін, розмір заборгованості за кредитним договором становив 8 296,19 швейцарських франків. За період з моменту припинення фактичних відносин та на день подачі позовної заяви ОСОБА_4 сплачено заборгованість за кредитом в сумі 2 054,97 швейцарських франків, що еквівалентно 33 065 грн. Поточна заборгованість по зазначеному договору складає 6 165,11 швейцарських франків, що еквівалентно 133 166 грн.

З метою придбання транспортного засобу ВАЗ-21114 ( НОМЕР_2), 25.03.2008 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір споживчого кредиту на суму 70 000 грн. На 01.11.2012 року момент припинення фактичного проживання між сторонами, заборгованість склала 23 332,96 грн. З цього часу та по день звернення до суду ОСОБА_4 повністю погасила заборгованість. Зазначений транспортний засіб був проданий за час проживання сторонами однією сім'єю.

25.01.2012 року за ОСОБА_6 був зареєстрований транспортний засіб Mersedes Benz (НОМЕР_4), 08.10.2013 року він був знятий з обліку на підставі заяви ОСОБА_3 для подальшого продажу. Компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля ОСОБА_4 не отримала. Середня вартість такого транспортного засобу становить 174 670,01 грн.

За вказаних обставин позивач просила встановити факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу починаючи з січня місяця 1999 року по листопад 2012 року; визнати квартири АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності сторін, визнавши за ОСОБА_4 право власності на ? частину цієї квартири; визнати транспортний засіб Mersedes Benz (НОМЕР_4), об'єктом права спільної сумісної власності сторін, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості ? частки вказаного автомобілю в сумі 87 335 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію ? частини сплачених кредитних зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 28 198,48 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію ? частини боргових зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 66 583,08 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 на задоволенні первісного позову наполягала, з підставі викладених в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог. Зустрічний позов визнала в частині встановлення факту проживання сторін однією сім'єю з 17.08.2004 року по 28.02.2012 року, в решті просила відмовити.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні на задоволенні зустрічного позову наполягала, проти задоволення первісного заперечувала, вважаючи його необґрунтованим.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення проти позовів (а.с. 133 - 137), відповідно до яких задоволення позовний вимог ОСОБА_3, які стосуються кв. № 23 порушить інтереси Банку, а вимоги зустрічного позову щодо покладення на ОСОБА_4 обов'язку виконання зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором від 06 грудня 20106 року є безпідставними, оскільки такий обов'язок ОСОБА_4 вже виник з відповідного договору.

Вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 25.02.2000 року ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_2. Дана обставина відображена в рішенні апеляційного суду Херсонської області від 22.12.2014 року (а.с. 82 - 85).

04.12.2006 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 60)

06.12.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким ОСОБА_4 передано в кредит в сумі 13 700 швейцарських франків, що еквівалентно 58 061,39 грн. на придбання однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40 - 41) на строк з 06.12.2006 року по 06.12.2021 року.

Відповідно до договору іпотеки (а.с. 7 - 9), укладеним 06.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), іпотекодавець передала в іпотеку Банку житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 16.03.2015 року Національний банк України встановив офіційний курс гривні до швейцарського франку - 21,614995 гривень за 1 швейцарський франк (а.с. 57).

Відповідно до квитанцій (а.с. 224 - 235), за період з 05.11.2012 року по 03.12.2014 року ОСОБА_4 сплачено ПАТ «УкрСиббанк» за договором № 0 про надання споживчого кредиту 2 230 швейцарських франків.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно із свідоцтвом про право власності, з 20 грудня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартира № 23 та АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності - кожному по ? частці (а.с. 58 - 59).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року (а.с. 82 - 85), ОСОБА_3 виділено у власність ? частини квартири № 23 та 26, а саме: квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_4 виділено у власність ? частини з квартири № 23 та 26 - квартиру № АДРЕСА_1.

Указаним рішенням припинено право часткової власності сторін на квартиру № 23 та 26 - з набранням ним сили сторони набули право власності на окремі квартири, проте в цей час сторони (як вони зазначають) однією сім'єю вже не проживали.

За вказаних обставин вважати квартиру № 23 та квартиру № 26 об'єктами спільної сумісної власності сторін відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ? частини квартири №№ 23, АДРЕСА_2, загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень кухня, площею 36,1 кв.м., ванна кімната, площею 2,8 кв.м. спільною сумісною власністю, про поділ 1/2 частини квартири №№ 23, АДРЕСА_2 (у складі приміщень кухня, площею 36,1 кв.м., ванна кімната, площею 2,8 кв.м) із залишенням цього майна ОСОБА_4 та стягненням з неї на користь ОСОБА_3 грошової компенсації замість 1/8 частки у справі спільної сумісної власності в розмірі 51 627 грн. та для відмови в позові ОСОБА_4 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 на її користь компенсацію ? частини боргових зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 66 583,08 грн.

Згідно із записами в паспорті громадянина України ОСОБА_4, з 27.10.2000 року вона була прописана, а з 17.08.2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2; знята з реєстраційного обліку 02.02.2007 року (а.с. 31 - 33). ОСОБА_3 зареєстрований в цьому житлі з 16.05.2000 року (а.с. 10).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання показала, що приятелює зі сторонами з 2003 року, коли останні вже проживали однією сім'єю. Їй відомо, що ОСОБА_5 покинув ОСОБА_4 восени 2012 року.

Свідок ОСОБА_10 - мати ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що сторони почали проживати однією сім'єю з 1999 року - до першої вагітності ОСОБА_4 Спочатку проживали в бабусі ОСОБА_4, потім в батьків останньої, а згодом переїхали в придбану квартиру на вул. К.Маркса. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили наприкінці 2012 року - до народження ОСОБА_4 дочки ОСОБА_7.

Відповідно до показів свідок ОСОБА_13 та ОСОБА_14, сторони почали проживати разом однією сім'єю приблизно з 1999 - 2000 року, до народження доньки ОСОБА_5.

На проживання сторін однією сім'єю також вказують зображення спільного побуту та відпочинку сторін на наданих на дослідження суду фотокартках (а.с. 123 - 126).

ОСОБА_4 вказала, що встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня місяця 1999 року по листопад 2012 року необхідне їй для вирішення питання про поділ набутого в цей період майна.

Проте визнання квартири, набутої ОСОБА_3 25 лютого 2000 року, спільною сумісною власністю сторін, з наведених судом вище мотивів неможливо.

Нормами КпШС України не передбачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу - вказані правовідносини регулювалися нормами Закону України «Про власність».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (справа № 6-135цс13), майно, набуте до 01.01.2004 року (до набрання чинності Сімейним Кодексом України) під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим.

Участь сторін в спільному набутті будь-якого іншого ніж квартира № 26 майна до 01.01.2004 року не доводилася, тому суд вважає, що сам по собі факт їх проживання однією сім'єю до 01.01.2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України) не породжує для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніяких юридичних наслідків.

Вищевикладені обставини є підставою для відмови в задоволенні вимог ОСОБА_4 про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю в період з січня 1999 року по 01.01.2004 року.

Вимоги ж про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю в період з 01.01.2004 року по 01.11.2012 року мають для сторін юридичне значення та підтверджуються вищезазначеними доказами. В цей період не знаходилися в інших зареєстрованих шлюбах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували доньку.

31 березня 1999 року проведена державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (а.с. 12, 256).

В судовому засіданні не доведено той факт, що дохід, одержаний нею від підприємницької діяльності був витрачений нею на свою користь не доведено, що є підставою для відмови в задоволенні відповідної частини первісного позову про стягнення 4 221,90 грн.

Згідно з копією облікової картки (а.с. 61), повідомлення начальника центру ДАІ 6507 м. Нової Каховки (а.с. 62), 25 січня 20120 року автомобіль Mersedes VITO державний номер НОМЕР_4 був зареєстрований за ОСОБА_3, мешканцем: АДРЕСА_1, на підставі довідки-рахунку КІМ № 996519 від 12 жовтня 2011 року, виданої вінницькою філією АЛЬТЕР_ТОП, АДРЕСА_1; ВМД 20400015/11/013818 від 19 серпня 2011 року. 08 жовтня 2013 року вказаний транспортний засіб був знятий з обліку з реалізації на підставі заяви власника.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження (а.с. 34 - 36), середня ринкова ціна вантажопасажирського автомобіля Mersedes-benz Vito 108 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, 2003 року випуску, на дату оцінки 23 лютого 2015 року становить 174 670,01 грн.

Оскільки даний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_3 після припинення шлюбних відносин суд вважає підстави для стягнення з нього на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації ? частки його вартості 87 335 грн.

25 березня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким ОСОБА_4 передано в кредит в сумі 70 000 грн. для особистих потреб (а.с. 44 - 46).

Згідно з повідомленням начальника ВДАС з обслуговування м. Каховка та Каховського району (а.с. 63), за ОСОБА_3, мешканцем: АДРЕСА_1, 23 липня 2008 року був зареєстрований автомобіль ВАЗ-21114, номерний знак НОМЕР_2.

На підставі довіреності ОСОБА_3 автомобіль «ВАЗ21114», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 передано в розпорядження ОСОБА_15 та ОСОБА_16 03 лютого 2012 року ОСОБА_15 в порядку передоручення видано довіреність на право розпряження ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вказаним транспортним засобом (а.с. 130 - 131).

Доказів того, що кошти, одержані за даним кредитним договором були використані на придбання автомобіля «ВАЗ 21114», як і дані про те, що указаний автомобіль відчужений сторонами суду не надані.

Проте в судовому засіданні не доведено й той факт, що кредитні кошти витрачені ОСОБА_4 не в інтересах сім'ї.

Відповідно до квитанцій (а.с. 48 - 56, 235), за період з 05 листопада 2012 року по 27 січня 2015 року ОСОБА_4 сплачено ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 24 164,79 грн.

За вказаних обставин суд вбачає підстави для компенсації ? частини заборгованості за кредитним договором, що була виплачена ОСОБА_4 по припиненню фактичних шлюбних відносин між сторонами, в сумі 12 082,40 грн.

Згідно із свідоцтвом, власником причепу БЗП 5, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с. 202).

Факт набуття указаного майна під час проживання однією сім'єю сторонами не оспорюється.

02 липня 2013 року ОСОБА_3 видано довіреність на передачу речових прав щодо причепу марки «БЗП 5», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4. 22 травня 2015 року указану довіреність припинено (а.с. 130 - 131, 158).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 195 - 204), ринкова вартість автомобільного причепу БЗП модель 5 реєстраційний ВТ 2518 ХХ на дату оцінки становить 8 582,21 грн.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи (а.с. 163 - 174), ринкова вартість майна, яке знаходиться в користуванні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, станом на липень 2015 року становить 23 020 грн.: а саме кухонний гарнітур - 6000 грн., варильна поверхня - 1000 грн., духова шафа - 1 800 грн., холодильник - 2000 грн., пральна машина - 300 грн., витяжка - 200 грн., стіл кухонний - трансформер з шістьма стільцями - 2120 грн., канапа - 200 грн., душова кабіна - 100 грн. , гарнітур в дитячій кімнаті - 2000 грн., гарнітур в спальній кімнаті - 4 000 грн., 2-х кондиціонерів - 1000 грн. та 700 грн., ванни акрилової - 500 грн. крана в душовій кабіні - 150 грн., кран для ванни - 150 грн., кран для раковині - 100 грн., кран для раковини - 100 грн., 2-х раковин для умивання - 300 грн. та 200 грн., 2-х унітазів - по 50 грн. кожен.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази придбання цих речей в період проживання сторонами однією сім'єю суду не надано, тому суд не має підстав вважати їх спільним майном сторін.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 СК України).

Відповідно до ст.ст. 364, 370 ЦК України, якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації його частини.

Причіп та предмети побуту, у випадку визнання їх такими, що набуті сторонами за час проживання однією сім'єю, можливо поділити між сторонами таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини і чоловіка.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги про стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації за предмети побуту не підлягають задоволенню.

Понесені у зв'язку з розглядом даної справи судові витрати (а.с. 1, 2, 11, 27, 28, 86, 107, 186, 218, 238) мають бути присуджені сторонам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України,

ст.ст. 60, 65, 69 - 71 СК України,

ст.ст. 3 - 11, 57 - 61, 88, 212 - 215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4:

-в рахунок компенсації виконаних зобов'язань за боргами 12 082,40 грн.;

-в рахунок компенсації вартості ? частки Mersedes-benz Vito 108 CDi 87 335 грн., всього 99 417,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір в розмірі 994,17 грн. та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, - 3 043,93 грн., всього 4 038,10 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. М. Єйбог