Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2016 Справа №607/3352/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Книш Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення в квартиру АДРЕСА_1 В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що вона та її неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_3 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Окрім них співвласником даної квартири є відповідач ОСОБА_2, однак остання чинить їм перешкоди в користуванні даним житлом, а саме не дає ключа до вхідних дверей даної квартири, не впускає їх у дане житло у зв'язку з чим вони не можуть реалізувати свого законного права на проживання у вказаній квартирі, тому просить позов задовольнити та вселити її та її дітей в примусовому порядку, а також зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди в користуванні належною їм квартирою.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано право власності по 1/10 частин ( кожному) квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/10 частин ( кожному) квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми №3, виданою 05.02.2016 року ДП "Східний масив Плюс".

Згідно Технічного паспорта виданого 08.04.2010 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат площею 16,5 кв. м., 13,5 кв. м.

Згідно Акту складеного 10.03.2016 року комісією ДП "Східний масив Плюс", обстежити квартиру АДРЕСА_1 виявилося неможливим, оскільки двері ніхто не відчиняє. Зі слів сусідів в даній квартирі проживають квартиранти.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям перешкоди у користуванні належним їм житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1, а саме поміняла замок до вхідних дверей та не впускає позивача в помешкання.

На підставі ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З положень ст. ст. 355, 356, 369 ЦК України вбачається, що майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності,

володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

На підставі ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджено позивачем та не спростовано належними доказами відповідачем, відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу в користуванні належним їй житловим приміщенням, а саме відмовляється надати ключі від вхідних дверей та не впускають ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позивач не може безперешкодно користуватись квартирою для проживання.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на частки сторін у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом вселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України, України, ст. 383 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішенн

Головуючий Р.М. Грицак