У Х В А Л А

04.02.2016 Справа №607/19086/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі клопотання представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання поруки за договором №770/43-143-08 від 26 березня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 припиненою з 31.07.2008 року.

В обґрунтування вимог посилвся на те, що 26 березня 2008 року між ОСОБА_5 та банком було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між банком та ОСОБА_4 було укладеного договір поруки за №770/43-143-08 від 26 березня 2008 року. 31.07.2008 року банк, без його згоди як поручителя, підвищив процентну ставку за договором кредиту, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. На підставі вимог ст. 559 ЦК України просив визнати поруку припиненою.

Згодом, позивач доповнив позовні вимоги та вказав, що порука є припиненою у звязку з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Так, основне зобовязання позичальника по кредитному договору №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року припинилося проведеним належним виконанням, що підтверджується квитанцією №kr06310 від 08 серпня 2008 року про сплату ОСОБА_5 кредиту в розмірі 399994,57 гривень та відсотків у сумі 1777,75 гривень. Посилаючись на наведене та те, що банк не визнає право поручителя на припинення зобовязання поруки, просив позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 подав клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з наявністю третейського застереження в п. 5.1 договору поруки, відповідно до якого сторони домовились, що спори, повязані з виконанням цього договору, розглядаються третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 клопотання підтримав із викладених у ньому підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки вважає, що дія договору поруки припинилася, тому посилання на наявність у ньому третейського застереження є безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив з підстав, викладених представником позивача.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходить з наступного.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_8 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2074цс15.

Оскільки спірний договір поруки укладений на забезпечення основного зобовязання, яким є договір кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, яка є споживачем послуг банку, суд вважає, що на дані правовідносини поширюються положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

За вказаних обставин суд вважає, що відсутні передбачені п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України підстави залишення даного позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 168, 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою відмовити.

Суддя