Справа № 143/1536/16-ц Провадження № 22-ц/772/3463/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого Сопруна В.В.

суддів: Матківської М.В., Медяного В.М.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.

за участю сторін: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі, в звязку з тим, що у позові об'єднано вимоги окремого та позовного провадження, що є недопустимим.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною через порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач має на меті не лише встановити факт проживання однією сім'єю, а й розподілити спільне майно, тому у позові об'єднано вимоги окремого та позовного провадження, що є недопустимим і на підставі ч.4 ст.256 ЦПК України відмовив у відкритті провадження.

Колегія суддів, вважає, що така думка суду першої інстанції є помилковою.

У ч. 3 постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 р. роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде встановлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Тобто даною статтею передбачено єдину підставу для відмови у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів звертає увагу, що позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений частиною другою цієї статті, або встановлений договором або законом.

Отже, позовне провадження передбачає наявність матеріально-правової вимоги про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права або інтересу позивача, яка б відповідала одному або кільком способам захисту цивільних прав, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, договором або законом.

Натомість, за відсутності спору про право особа може звернутись із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи (п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 5 ст. 256 ЦПК України).

Із поданої ОСОБА_2 позовної заяви вбачається, що зміст позовних вимог він виклав так: «встановлення факту проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна», а відповідачем зазначив ОСОБА_4

Просив постановити рішення про встановлення факту проживання однією сім»єю з відповідачем ОСОБА_2 з липня 2005 року по квітень 2015 року та провести розподіл спільного майна, шляхом стягнення з відповідача 1/2 частини коштів витрачених на поліпшення квартири, будівництва господарських будівель, вартості меблів, будівельних матеріалів, автомобіля НОМЕР_1 (а.с.3-5).

Отже, зазначені обставини свідчать про наявність спору про право, який розглядається в порядку позовного провадження, оскільки встановлення факту проживання однією сім»єю необхідно позивачу для розподілу майна, яке він вважає об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

Проте, при відмові у відкритті провадження у справі суд першої інстанції всупереч приписам ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка зобов'язує суд сприяти повному і всебічному з'ясуванню обставин справи, не визначився зі змістом позовних вимог, не з'ясував яке право позивача порушується, не визнається або оспорюється відповідачем і у який спосіб воно підлягає захисту.

В даному випадку доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та положення п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року скасувати, матеріали позовної заяви передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис ОСОБА_5

Судді: підписи ОСОБА_6

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: ОСОБА_5