Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що йому на праві приватної власності належить будинок №6 по вул. Дендеші в м. Ужгород. Разом з ним в будинку зареєстровані його доньки та зять, а також відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не являються співвласниками квартири, не є членами його родини. Протягом останніх півтора року він відповідачів не бачив і не знає де вони знаходяться. На даний час реєстрація відповідачів у будинку є перешкодою для оформлення субсидії, що є вагомими збитками для нього.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала та просила суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: м.Ужгород, вул.Дендеші, 6.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились повторно, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, а тому в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву, в які просить розглянути справу без їх участі, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, являється власником будинку, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул. Дендеші, 6, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 17.11.2003 року, та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №2981300 від 03.03.2004 року.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

В судовому засіданні встановлено, що у будинку, який знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул. Дендеші, 6, значаться зареєстрованими ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які не являються членами родини позивача, не є співвласниками квартири, вони не приймають участі в утриманні майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання органом, який здійснює реєстрацію.

У відповідності до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затв. наказ МВС України від 22.11.2012 №1077, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення)

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування будинком №6, що знаходиться по вул. Дендеші у м.Ужгороді є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 150,155 ЖК України, ст. ст. 10, 60, 224, 226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком №6, що знаходиться по вул. Дендеші в м.Ужгороді.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.