Справа № 130/1123/14-ц Провадження № 22-ц/772/173/2016Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 5 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,

В с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, мотивуючи свої вимоги тим, що їй, її чоловікові ОСОБА_5, її синові ОСОБА_6 і її онукові ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_8 загальною площею 65,2 кв. м. в рівних частинах - по ? кожному на праві спільної сумісної власності, про що їм 20 травня 1996 року видано свідоцтво про право власності на житло на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради народних депутатів від 20 травня 1996 року № 2480.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

4 травня 2007 року державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори на її ім'я видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадковим майном являється ? частина квартири АДРЕСА_1. Інші спадкоємці - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від спадщини відмовилися.

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 27.07.2013 року розмір її частки у цій квартирі склав 2/4 (а. с. 8).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і на належну йому 1/4 частку у цій квартирі відкрилася спадщина. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, являються: вона, дружина сина - ОСОБА_3 і його син - ОСОБА_2.

26 листопада 2013 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям: сину ОСОБА_2, дружині ОСОБА_3 і їй - матері, по 1/3 частці кожному, на спадщину, яка складається із ? частки квартири АДРЕСА_2.

На даний час їй належить 7/12 часток спірної квартири, ОСОБА_2 належить 4/12 часток квартири і ОСОБА_3 належить 1/12 частка квартири.

Вважає, що спільне користування квартирою є неможливим, оскільки із відповідачами знаходиться у неприязних стосунках. За віком і станом здоров'я потребує окремого житла. Квартира знаходиться на другому поверсі п'ятиповерхового будинку. Виділити в натурі частку, що належить кожному із них неможливо. Тому, просить припинити право власності відповідачів на частку у спільному майні з виплатою їм вартості належної кожному частки в спільному майні: ОСОБА_2 - 47 228 гр., ОСОБА_3 - 11 807,10 гр. та визнати за нею право власності на 5/12 частин спірної квартири. Кошти нею внесені на депозитний рахунок суду.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 червня 2014 року позов задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 4/12 частин квартири АДРЕСА_3 з виплатою йому грошової компенсації вартості його частки у спільному частковому майні в розмірі 47 228 гр., які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_3 з виплатою їй грошової компенсації вартості її частки у спільному частковому майні в розмірі 11 807 гр., які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/12 частин квартири АДРЕСА_4.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 472,28 гр. судового збору і з ОСОБА_3 - 118,07 гр. судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2014 року задоволено апеляційну скаргу. Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 10 червня 2014 року скасовано і ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року задоволено касаційну скаргу. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Зазначили, що рішення суду першої інстанції вважають незаконним через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надіслали письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася надіслала письмові заперечення на апеляційну скаргу, де просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно вимог частини 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом встановлено, що 20 травня 1996 року згідно рішення № 2480 від 20 травня 1996 року виконкомом Жмеринської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 в рівних частинах - по ? кожному, дійсно належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2. Загальна площа квартири становить 65,2 кв. м. (а. с. 5).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

4 травня 2007 року державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадковим майном являється ? частина квартири АДРЕСА_1. Інші спадкоємці - ОСОБА_6 і ОСОБА_8 від спадщини відмовилися (а. с. 7).

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 27.07.2013 року розмір частки ОСОБА_4 склав 2/4 (а. с. 8).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На належну йому 1/4 частку у цій квартирі відкрилася спадщина. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, являються: позивач ОСОБА_4 дружина спадкодавця - ОСОБА_3 і син спадкодавця - ОСОБА_2.

26 листопада 2013 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям: сину ОСОБА_2, дружині ОСОБА_3, матері ОСОБА_4, по 1/3 частці кожному, на спадщину, яка складається із ? частки квартири АДРЕСА_2 (а. с. 9).

Позивачу ОСОБА_4 належить 7/12 часток спірної квартири, відповідачам: ОСОБА_2 належить 4/12 часток квартири і ОСОБА_3 належить 1/12 частка спірної квартири.

Із копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_6 вбачається, що квартира має загальну площу 67,5 кв. м., житлову площу - 36,8 кв. м. та складається із трьох роздільних житлових кімнат площею: кімната 4 - 8 кв. м., кімната 6 - 11,7 кв. м., кімната 7 - 17,1 кв. м. (а. с. 14-17).

Згідно звіту з визначення оціночної вартості ? частки трикімнатної квартири від загальної площі 65,2 кв. м., проведеного СПД ОСОБА_9, оціночна вартість ? частки квартири станом на 17 жовтня 2013 року становить 35 422,00 гр. (а. с. 18-19).

ОСОБА_4 26 травня 2014 року на депозитний рахунок суду двома квитанціями внесла грошові кошти у сумі вартості 4/12 часток і 1/12 частки квартири в розмірі 47 228,00 гр. і 11 807,00 гр., кожному відповідачу окремо (а. с. 47).

Відповідно до змісту статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як свідчать матеріали справи частка відповідача ОСОБА_2 у спільному майні складає 4/12, що відповідає 22,48 кв. м. у загальній площі та 12,24 кв. м. у житловій площі, а частка відповідача ОСОБА_3 - 1/12, що відповідає 5,62 кв. м. у загальній площі та 3,06 кв. м. у житловій, виходячи із загальної площі квартири 67,5 кв. м. і житлової площі 36,8 кв. м. вказаних у технічному паспорті (а. с. 14-15).

Із характеристики житлових приміщень квартири вбачається, що вона складається із трьох відокремлених жилих кімнат площею 8,0 кв. м., 11,7 кв. м. і 17,1 кв. м., що дає можливість зробити висновок проте, що частку відповідача ОСОБА_2 у розмірі 4/12 не можна вважати незначною і теоретично вона може бути виділена йому в натурі, враховуючи площі житлових кімнат.

Позивач ОСОБА_4, користуючись наданими їй процесуальними правами і обов'язками, згідно вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України в обґрунтування своїх вимог не надала доказів, що частка цього відповідача є незначною і такою, що не може бути виділена йому в натурі.

Щодо частки відповідача ОСОБА_3, то вона являється незначною, проте, позивач не довела належними і допустимими доказами того, що така частка не може бути виділена їй в натурі.

При цьому колегія суддів враховує думку відповідачів, викладену ними у своїй апеляційній скарзі (а. с. 70) та у поданому 1.02.2016 року клопотанні в тому, що відповідач ОСОБА_3 після завершення судових спорів має намір подарувати належну їй 1/12 частку у квартирі своєму сину - відповідачу по справі ОСОБА_2, чим буде збільшена його частка з 4/12 до 5/12 часток.

А у випадку припинення права на належну ОСОБА_3 1/12 частку квартири, не буде збільшена частка ОСОБА_2, із чого слідує, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника ОСОБА_2

Друга умова припинення права на частку у спільному майні - якщо річ є неподільною, позивачем не доведена у судовому засіданні.

Також позивач не довела того, що спільне володіння і користування майном є неможливим, виходячи із того, що її частка складає 7/12, а частка відповідачів - 4/12 і 1/12, що від розміру загальної площі квартири 67,5 кв. м. складатиме: 39,34 кв. м., 22,48 кв. м., 5,62 кв. м., і від розміру житлової площі 36,8 кв. м. складатиме: 21,42 кв. м., 12,24 кв. м., 3,06 кв. м., та з урахуванням того, що квартира складається із трьох відокремлених кімнат, кожна із яких має площу: 8,0 кв. м, 11,7 кв. м., 17, 1 кв. м., що дає теоретичну можливість зробити висновок про відповідність часток розмірам кімнат для володіння і користування ними як позивачем так і відповідачем ОСОБА_2, так і обома відповідачами разом склавши їхні частки (4/12 + 1/12 = 5/12, що є трошки менше ніж половина спірної квартири). Про свій намір скласти частки відповідачі заявили і в апеляційній скарзі і у письмовому клопотанні від 1 лютого 2016 року, поскільки вони не приймали участі у суді першої інтонації.

Четверта умова, за наявності якої припинення можливе - це якщо воно не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Припинення не повинно завдати шкоди ні інтересам позивача і членам його сім'ї, ні інтересам кожного із відповідачів та членам їх сімей.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачі по справі - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 між собою є матір'ю і сином, тобто кожен із відповідачів є співвласником і, одночасно, членом сім'ї іншого відповідача.

Припинення права на частку у спільній власності ОСОБА_3 не завдасть шкоди інтересам співвласника - позивача ОСОБА_4, але завдасть істотної шкоди інтересам іншого співвласника квартири - відповідача ОСОБА_2, оскільки враховуючи думку відповідачів, ОСОБА_3 не має наміру користуватися своєю власністю окремо, а бажає її приєднати до частки свого сина, таким чином збільшивши її. Припиненням права ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4, буде спричинено істотної шкоди іншому співвласнику квартири відповідачу ОСОБА_2, частка якого не буде збільшена і який має перевагу порівняно із позивачем, оскільки він являється рідним сином відповідача ОСОБА_3

Обгрунтування доводів позивача в тому, що право ОСОБА_2 на його частку у квартирі може бути припинено також із тих підстав, що він має у власності житло, а саме: 1/6 частку квартири АДРЕСА_7, не можуть бути підставою для задоволення її позову, оскільки 4/12 часток у спільному майні являється більшою аніж 1/6 частка у спільному майні, та доказом такого розміру житла у власності ОСОБА_2 позивач підтвердила рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року, яке не набрало законної сили, про що вказала позивач та є відмітка у зазначеному рішенні суду.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є невірним, так як ним порушується принцип рівності прав співвласників, оскільки правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Згідно вимог статті 11, 10, 60 ЦПК України обов'язок довести у судовому засіданні існування всіх умов зазначених у чотирьох пунктах частини першої статті 365 ЦК України покладено на позивача.

Оскільки позивач не довела наявність таких обставин, та відповідно до вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України не підтвердила цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-66 ЦПК України, тому заявлений позов є необґрунтованим і до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 365 ЦК України, ст. ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 червня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, відмовити.

Повернути ОСОБА_4 з депозитного рахунку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області № 0080, отримувач ТУ ДСА у Вінницькій області, код отримувача НОМЕР_1, банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області, код банку отримувача: 802015 (квитанція № НОМЕР_2 від 26 травня 2014 року Жмеринське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик») грошові кошти в сумі 47 228,00 гр. (сорок сім тисяч двісті двадцять вісім гривень 00 копійок), які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок.

Повернути ОСОБА_4 з депозитного рахунку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області № 0080, отримувач ТУ ДСА у Вінницькій області, код отримувача НОМЕР_1, банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області, код банку отримувача: 802015 (квитанція № НОМЕР_3 від 26 травня 2014 року Жмеринське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик») грошові кошти в сумі 11 807,00 гр. (одинадцять тисяч вісімсот сім гривень 00 копійок), які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська