"18" листопада 2016 р.
Справа №642/3450/16-ц
Провадження №2/642/1294/16
18 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої: - судді Грінчук О.П.
за участі секретаря Радько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу ( позики) ,-
До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступне: ОСОБА_1, позивач по справі, 31.07.2015 року надав у борг ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти у загальній сумі 7700 доларів США. На підтвердження факту отримання від нього цих коштів у позику відповідач надав йому власноручно написану Розписку від 31.07.2015 року. 14 березня 2016 року позивачем було направлено відповідачу поштою Вимогу про поверненя позики (боргу) від 11.03.2016 року з пропозицією повернути йому грошові кошти у сумі 7700 доларів США. У 30-денний строк відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 19, 24). Заяв від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст. 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі, 31.07.2015 року надав у борг ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти у загальній сумі 7700 доларів США. На підтвердження факту отримання від нього цих коштів у позику відповідач надав йому власноручно написану Розписку від 31.07.2015 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.
14 березня 2016 року позивачем було направлено відповідачу поштою Вимогу про поверненя позики (боргу) від 11.03.2016 року з пропозицією повернути йому грошові кошти у сумі 7700 доларів США (а.с.7)
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до Постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що з відповідача повинно бути стягнуто суму боргу за договором позики разом з відсотками.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., за сплачений судовий збір.
На основі ст. 526, 527, 530, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу ( позики) - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами які були відсутні при його оголошенні в той же самий строк з часу його отримання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, по письмовій заяві відповідача, представленої протягом десяти днів від дня одержання його копії.
Головуючий: Грінчук О.П.