Справа № 703/3396/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства "Приватбанк" на рішення Виноградівського районного суду від 27 листопада 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням основний позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, зустрічні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені повністю.

З ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором №К-126-07/Ф від 05 жовтня 2007 року в сумі 171774,45 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредита - 112737,40 грн., заборгованості по відсоткам - 36637 грн. та пені 22400,05 грн.

З ОСОБА_1 на користь банку стягнуто судові витрати в сумі 1820 грн.

У вимогах ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Визнано недійсним зазначений кредитний договір в частині сплати ОСОБА_1 винагороди за кредитне обслуговування у розмірі 0,2% на місяць від суми кредиту.

Підняття відсоткової ставки банком у січні 2009 року з 15,65% до 19,1% річних визнано неправомірним.

Договір застави товару на складі, укладений 5 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ПриватБанк», визнано недійсним.

Дію договору поруки, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», розірвано.

В апеляційній скарзі банк просить рішення змінити, задовольнивши його вимоги у повному обсязі, а у вимогах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи.

Прийняття до розгляду після скасування заочного рішення та задоволення судом першої інстанції двох зустрічних позовів: ОСОБА_1 - про визнання частково недійсним кредитного договору та його розірвання, ОСОБА_2 - про визнання недійсним договору застави та розірвання договору поруки, здійснено з суттєвим порушенням норм процесуального права, зокрема вимог Глави 2 Розділу ІІІ Позовне провадження ЦПК України , що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, згідно положень ч.1 ст.123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Початок розгляду справи по суті регламентований ст.173 ЦПК, він розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, з'ясування у сторін підтримання або (та) заперечення ними позовних вимог, з'ясування бажання сторін укласти мирову угоду.

Після вчинення цих процесуальних дій пред'явлення зустрічного позову є неможливим.

З журналу судового засідання Виноградівського районного суду від 26 вересня - 26 листопада 2012 року видно, що після початку розгляду даної справи та оголошення двох перерв в судовому засіданні представник відповідачів 10 жовтня 2012 року заявив клопотання про бажання пред'явити зустрічні позови (т.1, а.с.114).

В порушення вимог ст.ст.123,173 ЦПК України суд задовольнив це клопотання.

Відповідно до приписів ч.3 ст.123 ЦПК вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження за первісним позовом.

В порушення цих вимог ані зустрічний позов ОСОБА_1, ані зустрічний позов ОСОБА_2 в канцелярії суду не зареєстровані, ухвала суду про їх об'єднання в одне провадження з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення кредитної заборгованості в матеріалах справи відсутня.

Даних про надіслання копій цих матеріалів первісному позивачу матеріали справи не містять (т.1 а.с.90-113).

Згідно положень ст.124 ЦПК України зустрічна позовна заява повинна відповідати вимогам ст.119,120 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених ч.1 цієї статті, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

При ціні обох зустрічних позовів у 61286,06 доларів США, що станом на жовтень 2011 року було еквівалентно 488523,45 грн. суд першої інстанції приняв та розглянув їх при несплаті судового збору в установленому законом розмірі.

Внаслідок цього суд порушив вимоги ст.119,124 ЦПК України.

Сукупність зазначених порушень призвела до неправильного вирішення справи.

Так, при цьому окрім порушення порядку прийняття до розгляду зустрічних позовів, суд порушив права первісного позивача, які передбачені ст.ст.27,31 ЦПК, оскільки представник банку не мав реальної можливості ознайомитись з доводами ОСОБА_1, ОСОБА_2, наданими ними доказами та висловити свої заперечення щодо їх вимог.

З журналу судового засідання від 26 листопада 2012 року видно, що судове засідання та дослідження доказів по зустрічним позовам відбулося у день їх подачі.

Доказом підтвердження порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк» є надані представником банку документи у спростування доводів зустрічних позовів на 38 аркушах безпосередньо в суд апеляційної інстанції ( т.1, а.с.176-217).

Окрім того, розглянувши таким чином зустрічні позови суд першої інстанції порушив вимоги норм матеріального права.

При чинності заочного рішення Виноградівського районного суду від 8 грудня 2011 року щодо ОСОБА_2 про стягнення з неї, як поручителя, заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року в сумі 488523,45 грн. розірвання договору поруки та визнання недійсним договору застави суперечить вимогам ст.204 ЦК щодо правомірності укладеного правочину та ст.ст.553,593 ЦК, які регулюють забезпечення виконання основного грошового зобов'язання саме цими правочинами.

Щодо ОСОБА_1 суд застосував правову конструкцію, яка суперечить як основним положенням цивільного законодавства України, так і загальновизнаним нормам зобов'язального права.

В оскаржуваному рішенні суд одночасно визнав, що:

-кредитний договір від 5 жовтня 2007 року є чинним, підлягає до виконання, а тому стягнув з позичальника на користь банку заборгованість в сумі 171 774,45 грн.,

-окремі положення цього договору є недійсними з часу його укладення,

-на підставі ст.652 ЦК України розірвав кредитний договір, оскільки вважав, що під час його виконання виникла ідеальна

сукупність чотирьох умов , передбачених цією нормою права.

Таке рішення щодо зустрічного позову ОСОБА_1 суперечить вимогам ст.3 ЦК (загальні засади цивільного законодавства), ст.204 ЦК (презумпція правомірності правочину), ст.ст.526-545 ЦК (виконання зобов'язання), ст.ст.546-597 ЦК (забезпечення виконання зобов'язання), ст.ст.598-609 ЦК (припинення зобов'язання) та ст.ст.626-654 ЦК України (зміст договору та підстави його розірвання).

Оскільки допущені судом порушення норм процесуального права при розгляді зустрічних позовів призвели до неправильного вирішення справи, то згідно положень ч.3 ст.309 ЦПК України у їх задоволенні слід відмовити.

Що стосується основного позову ПАТ КБ «Приватбанк», то колегія констатує наступне.

Кредитний договір від 5 жовтня 2007 року, за яким ОСОБА_1 одержав у позивача кредит у розмірі 25 000 доларів США, є чинним. 13 січня 2009 року його сторони уклали додаткову угоду щодо сплати винагороди та підвищення процентів за користування кредитом, яка також є чинною.

Згідно їх умов відповідач повинен був до 4 жовтня 2010 року щомісячними платежами погашати кредит, сплачувати проценти за його користування, сплатити винагороду, комісію та страхові платежі.

Є доведеним, що позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого за ним станом на 12 жовтня 2011 року, тобто на час пред'явлення основного позову, утворилась заборгованість, яку позивач визначив у 61 286,06 доларів США.

Вона складається із заборгованості по тілу кредиту - 16 892,81 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 16086,62 доларів США, заборгованості по комісії - 1 205,27 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Банк визначив розмір останнього платежу у розмірі 27 101,36 доларів США.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ч.3 ст.267 ЦК України заявив про застосування позовної давності до цього виду платежу, то колегія відповідно до положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України стягує пеню в межах однорічного строку (т.1, а.с. 88,89,214-215).

Цей розмір становитиме 9 701,36 доларів США.

Таким чином, розмір заборгованості по тілу кредита, процентам за його користування та комісії позивачем визначений правильно. Він стверджується щомісячним розрахунком заборгованості та платіжними документами.

Заборгованість по пені колегія з врахуванням викладеного вище зменшує з 27 101,36 доларів США до 9 701,36 доларів США.

Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, становить 43 886,06 доларів США, що еквівалентно 349824,56 грн. по курсу НБУ на час пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача за основним позовом задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду від 27 листопада 2012 року скасувати, ухваливши нове, яким вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( р./рах. №3111, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором № К126-07/Ф від 05 жовтня 2007 року в сумі 349 824,56 грн. яка складається з тіла кредиту - 134 655,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 128 229,67 грн., заборгованості по комісії - 9 607,45 грн. та пені 77331,48 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір по 1654,75 грн. та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання частково недійсним кредитного договору та його розірвання, зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору застави та розірвання договору поруки - відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: