УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» на рішення Дворічанського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати договори оренди землі, укладені між ним та приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Шевченкове» (далі - ПСП «Агрофірма «Шевченкове»), які зареєстровані у Дворічанському РВРХРФ ДП «ЦДЗК» 29 жовтня 2007 року за № № 55 та 76.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ним згідно із договорами оренди землі від 04 вересня 2007 року передано в оренду ПСП «Агрофірма «Шевченкове» строком на 25 років земельні ділянки площею 2,7821 га, та 4,3506 га, які розташовані на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказав, що оскільки ПСП «Агрофірма «Шевченкове» 14 січня 2013 року припинило свою діяльність в результаті реорганізації, він звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» (далі - ТОВ «Колодязнянське»), яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ПСП «Агрофірма «Шевченкове», із заявою про розірвання договорів, висловивши бажання самостійно обробляти землю, але отримав письмову відповідь, в якій зазначено, що правові підстави для розірвання договорів оренди та повернення земельної ділянки відсутні.

Посилаючись на те, що невиконання ТОВ «Колодязнянське» умов договорів оренди, а саме п. 39, згідно з яким перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для розірвання договору, просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дворічанського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 04 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Агрофірма «Шевченкове», про надання в оренду земельної ділянки загальною площею 4,3506 га, яка розташована на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, зареєстрований у Дворічанському РВРХРФ ДП «ЦДЗК» 29 жовтня 2007 року за № 55.

Розірвано договір оренди землі від 04 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Агрофірма «Шевченкове», про надання в оренду земельної ділянки загальною площею 2,7821 га, яка розташована на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, зареєстрований у Дворічанському РВРХРФ ДП «ЦДЗК» 29 жовтня 2007 року за № 76.

Зобов'язано ТОВ «Колодязнянське» повернути ОСОБА_4 земельні ділянки загальною площею 4,3506 га та 2,7821 га, які розташовані на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Колодязнянське» відхилено, рішення Дворічанського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Колодязнянське», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для змін умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі, а оскільки п. 39 укладених між сторонами договорів оренди земельної ділянки передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, проте позивач не бажав змінювати умови договорів, а наполягав на їх розірванні відповідно до п. 39 договорів, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Колодязнянське» відхилити.

Рішення Дворічанського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

В.А. Нагорняк