Справа № 477/1359/16-ц
Провадження № 2/477/866/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - Товарна біржа «Сангай», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 185 по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області, укладений 12 серпня 2001 року за № 748 на товарній біржі «Сангай» між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В обґрунтування позову зазначає, що вказаний житловий будинок було придбано її батьком ОСОБА_4 На випадок своєї смерті батько склав заповіт на її користь. 21 червня 2007 року її батько помер та вона у передбачений законом строк спадщину прийняла. В той же час у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаного житлового будинку їй було відмовлено через недодержання форми договору купівлі-продажу вказаного майна, який не було посвідчено нотаріально через юридичну необізнаність сторін договору, які вважали посвідчення такого договору на товарній біржі таким, що відповідає вимогам Закону. Положеннями п.2 ч.11 вказаного Договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібне та такий пункт було внесено відповідно до положень ст.15 ч.2 Закону України «Про товарну біржу». На підставі вказаного договору право власності щодо вище зазначеного будинку було зареєстровано за її батьком в ОСОБА_6 міжміському бюро технічної інвентаризації, що не викликало сумніву в правомірності вчинених дій з набуття вказаного майна. Посилаючись на те, що нині укладення вказаного договору нотаріально не можливо, в той же час, посилаючись на дотримання та виконання всіх його умов, позивачка просить про визнання його дійсним, що є єдиним способом захисту її спадкових прав.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкоємці продавця ОСОБА_5, в судове засідання не прибули, про причину неявки не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належно та своєчасно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного 20 серпня 2001 року та зареєстрованого на Товарній біржі «Сангай» за №748, ОСОБА_4 придбав, а ОСОБА_5 продав житловий будинок № 183 по вул. Шаповаленко в с.Калинівка Жовтневого району Миколаївської області.

Згідно п. 2 Договору, вказаний житловий будинок належав продавцю на підставі Договору дарування від 11.09.1993 року.

Відповідно до п. 4 договору, кошти за придбане майно було передано продавцем до підписання цього договору.

Відповідно до реєстраційного напису, вказане майно зареєстровано за ОСОБА_4 ОСОБА_6 міжміським бюро технічної інвентаризації 27 серпня 2001 року за № 172 (а.с. 17 зв. бік).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Проте, з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, слідує, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за ОСОБА_4 на це майно зареєстровано в ОСОБА_6 МБТІ, проте у звязку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору позивачка, як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_4, що підтверджується даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та що також доводить підстави її звернення до суду, позбавлена можливості оформити свої спадкові права щодо вказаного майна.

Так, зі змісту постанови нотаріуса від 13 січня 2016 року вбачається, що 21 червня 2007 року помер ОСОБА_4 та дочка спадкодавця ОСОБА_1 спадщину прийняла. До складу спадщини входить, в тому числі, житловий будинок № 185 по вул. Шаповаленка в с.Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. В той же час, у звязку з недотриманням вимог ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, щодо нотаріальної форми договору купівлі-продажу житлового будинку, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину щодо цього майна, ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 16) .

За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, суд вважає, що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 185 (старий номер 183) з господарськими будовами та спорудами по вул. Шаповаленка в селі Калинівка Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, укладений між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_4, зареєстрований Товарною біржею «Сангай» за №748 від 20 серпня 2001 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Суддя Л.М.Семенова