Справа № 211/1512/16-ц
Провадження № 2/211/1400/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Зоріній С.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду 08 квітня 2016 р. з позовом, вказавши, що з 13 червня 2014 року по 12 лютого 2015 року вона перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, що підтверджується записами у трудовій книжці та договором №1 НОМЕР_1 від 16.06.2014р.

В порушення ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці», починаючи червня 2014 року, відповідач не виплачував їй заробітну плату, в звязку із чим утворила заборгованість за період з червня 2014 року по лютий 2015 року, яка складає 10428 грн., оскільки відповідно до договору розмір її заробітної плати складав 1300 грн. на місяць. В зв'язку з невиплатою заробітної плати вона була змушена звернутися до роботодавця із заявою про звільнення. 12 лютого 2015 року її було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідач на неодноразові її вимоги відмовлявся надати довідку про заборгованість з виплати її заробітної плати. Таким чином, у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, вважає за необхідне просити суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Станом на 11.04.2016р. сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку розраховується за формуло виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 1300 грн. та складає 11 робочих днів за лютий 2015р. (715 грн.)+13 місяців з березня 2015р. по березень 2016р. включно (16900 грн.)+ 7 робочих днів квітня 2016р. (433,33 грн.) = 18 048,33 грн.

Тому позивач просить стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10428 грн. і середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 18048.33 грн., а всього 28476.33 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що передбачені договором кошти по заробітній платі позивача отрмала, навіть більше.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до трудового договору від 13 червня 2014 року укладеного між ОСОБА_3, як приватним підприємцем, та ОСОБА_1, як працівником, остання прийнята на посаду бухгалтера, з оплатою праці у розмірі 1300,00 грн. на місяць (а.с. 5 копія трудового договору).

12 лютого 2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін згідно ст. 36 п.1 КЗпПУ (а.с. 8-10 копія трудової книжки, а.с. 36 копія заяви). Згідно копії письмових пояснень позивачки, звільнення відбулося з звязку з не влаштовуванням її графіку роботи (а.с. 33-34).

Згідно довідки-відомості щодо виплати заробітної плати ОСОБА_1, яка міститься в матеріалах справи, за квітень їй нараховано та виплачено (що підтверджується підписами позивача) суму 480 грн., за травень 2700 грн., за червень 3500 грн., за липень 3500 грн., за серпень 3500 грн., за вересень 3500 грн., за січень 4000 грн., жовтень 3500 грн., листопад 3500 грн., грудень 3500 грн., січень 4000 грн. (а.с. 52-53).

Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами вказаного факту нарахування та отримання нею зазначеної заробітної плати.

Тобто, виходячи з заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 не отримувала заробітну плату в сумі 1300 грн. щомісячно з червня 2014 р. по лютий 2015 р. в зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті заробітної плати на загальну суму 10428 грн., натомість згідно копій платіжних відомостей вона отримала заробітну плату за вказаний період на суму 32500 грн.

Крім того, згідно тексту заяви ОСОБА_1 від 11.03.2014 р., поданої нею в правоохоронні органи, грошова заборгованість відповідача перед нею складала 2500 грн. (а.с. 49 копія заяви). Однак згодом розмір заборгованості збільшився.

Згідно ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпПУ).

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ст. 10 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини та надані письмові докази суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.115,116,117 КЗпП України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5