Справа № 151/435/15-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/1813/16 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 24.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О. ,

при секретарі: Петленко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (надалі - ВАТ КБ «Експобанк» та/або -Банк) звернулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 20.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 18 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних та терміном повернення не пізніше 19.12.2014 року. Внаслідок невиконання умов договору виникла заборгованість по кредиту.

Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки, за якими поручителі зобов'язалися протягом одного дня з дня отримання вимоги кредитора про порушення Позичальником Договору кредиту, виконати відповідне зобов'язання за Позичальника шляхом сплати кредиту, процентів, неустойки, комісійних. Проте вимога банку поручителями не виконана. Тому просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальною сумою 80 120,92 доларів США та 28 338,90 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 298 321 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 2 983,22 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушив умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відмову в позові до ОСОБА_4, ОСОБА_3 місцевий суд мотивував положеннями ч.4 ст.559 ЦК України щодо припинення поруки, а саме тим, що Банк як Кредитор не пред'явив вимоги про погашення заборгованості за кредитом до Поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Суд першої інстанкції вказав, що так як Договором передбачено щомісячне погашення Боржником ануїтетного платежу за кредитом, то шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а Боржник за кредитним договором перестав погашати кредит з 12 липня 2010 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2007 року між ВАТ КБ «Експобанк» в особі директора Подільської філії КБ «Експобанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту і забезпечення № 285/АК-2007 , згідно якого ВАТ КБ «Експобанк» надало відповідачу кредит в розмірі 18000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних від суми кредиту. Кредит наданий на купівлю автомобіля (п.п. 1.1, 1.2, 1.5 Договору). Позичальник зобов'язався повернути Банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше ніж 19 грудня 2014 року (п.п. 1.3) (а.с. 9).

Позичальник відповідає перед Банком за виконання Договору всім своїм майном і коштами, на які може бути звернуто стягнення у порядку, встановленому законодавством. Для забезпечення своїх зобов'язань за цим Договором Позичальник передає Банку у заставу наступне майно разом із правом витребувати його від будь-яких осіб за правочинами Позичальника: автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, жовтого кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 РВ ДДАІ МВС України 19.12.2007 р. Вартість предмету застави за згодою сторін цього Договору становить 90360 грн. (п. п. 2.1, 2.2) (а.с. 9).

В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 20.12.2007 року були укладені Договори поруки, відповідно до яких останні (поручителі) поручаються перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту, відповідають перед кредитором як солідарні боржники у повному обсязі, як і позичальник, зокрема за повернення кредиту у встановлений строк, сплату процентів за користування кредитом, комісійних, неустойки. Договір набирає чинності з дати його укладення і діє по повного виконання сторонами своїх обов'язків ( а.с.16-19).

Позивач виконав умови Договору кредиту і надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 18000 доларів США (що еквівалентно 90900 грн.), що стверджується заявою про видачу готівки № 17 від 20 грудня 2007 року (а.с. 8).

Відповідач порушив умови Договору кредиту і забезпечення, не сплачував платежі з повернення кредиту та/або процентів.

23.04.2015 року на адресу відповідача ОСОБА_2 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ КБ «Експобанк» було направлено вимогу про повернення грошових коштів за Договором кредиту і забезпечення. Вказане повідомлення було отримане відповідачем, що він підтвердив у судовому засіданні, але заборгованість погашена не була (а.с.20).

Відповідачами місцевому суду надано Акт прийому-передачі автомобіля " Daewoo Lanos TF69Y" від 12 липня 2010 року ( а.с.60), відповідно до якого ОСОБА_2 добровільно передав ВАТ "Експобанк" зазначений автомобіль, чим підтверджується визнання відповідачем боргу за кредитним договором. З наданих позивачем меморіальних ордерів № 11 від 04.11.2010 року, № авт/707 від 04.11.2010 року, № авт/272 від 15.11.2010 року кошти з продажу автомобіля були обернуті на погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до Правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові у цивільній справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року вбачається, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, що 12.07.2010 року відповідачем ОСОБА_2 було передано автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, в рахунок погашення заборгованості перед банком і з того часу повністю припинено виплату коштів, то саме з 2010 року у позивача виникло право на пред'явлення вимоги до поручителя, в свою чергу повідомлення - вимогу позивач направив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лише 23.04.2015 року.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що відповідно до п.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

При цьому суд вірно вказав, що оскільки положеннями Кредитного Договору передбачено обов'язок позичальника щомісячно до 19 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості у складі щомісячного Ануїтетного платежу, то початком перебігу строку пред'явлення вимоги до поручителя є день несплати чергового щомісячного платежу за основним зобов'язанням.

Так як 12.07.2010 року відповідачем ОСОБА_2 було передано автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, в рахунок погашення заборгованості перед банком і з того часу повністю припинено виплату коштів, позовна заява як вимога до поручителя подана в суд - 03 травня 2015 року, тобто за межами встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителя, то порука є припиненою.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскільки строком виконання основного зобов'язання згідно умов кредитного договору визначено 19 грудня 2014 року, то і договір поруки діє протягом шести місяців, а Банк пред'явив вимоги до поручителя до 23 квітня 2015 року, підлягають відхиленню.

Суд першої інстанції вірно застосував положення ч.4 ст.559 ЦК України з врахуванням положень Кредитного договору, договору поруки і прийшов правильного висновку про припинення поруки, оскільки вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором Банк пред'явив поза межами шестимісячного строку від дня настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» - відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: