Справа № 750/9509/16-ц Провадження № 22-ц/795/2138/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Жук М. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача - ОСОБА_5,відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція у Чернігівській області, про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року, якою задоволено заяву ОСОБА_7 і з метою забезпечення позову заборонено ОСОБА_6 проводити будівництво прибудови до житлового будинку, що розташований за адресою: 2-й провулок Рахматуліна, 4 в місті Чернігові. Відповідач вказує, що на момент подачі позовної заяви ОСОБА_7 та заяви про забезпечення позову житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, вже були поділені між сторонами рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року, а 11 жовтня 2016 року відбувся перегляд цього рішення апеляційним судом, за результатами якого частково було змінено рішення суду першої інстанції. Однак, варіант розподілу будинку та земельної ділянки залишився таким, який було зазначено в рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року. За доводами ОСОБА_6, якби на даний час проводилось будівництво прибудови, то воно відбувалось би на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності та прилягає до половини будинку, яка також належить йому. Відповідач посилається, що будь-яких будівельних робіт він не проводить, оскільки не має на це достатніх коштів і як наслідок, не порушує жодних прав ОСОБА_7

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобовязати ОСОБА_6 ліквідувати наслідки самочинного будівництва, привівши земельну ділянку за адресою: м. Чернігів, 2-й провул. Рахматуліна, 4 до її попереднього стану.

В той же день позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_7 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_6 проводити будівництво прибудови до житлового будинку за адресою: м. Чернігів, 2-й провул. Рахматуліна, 4.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого у майбутньому рішення суду про задоволення позову.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Видами забезпечення позову є, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 про поділ житлового будинку та земельної ділянки. Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року було розподілено судові витрати між сторонами шляхом стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрат, понесених на проведення додаткової експертизи в сумі 1228 грн. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про покладення на сторони обовязків зі здійснення перепланувань та додаткове рішення суду скасовано; постановлено в наведеній частині нове судове рішення; зобовязано ОСОБА_7 улаштувати перегородку в приміщенні I першого поверху літ. I, улаштувати перегородку в приміщенні надбудови літ. 2-10, розділивши приміщення надбудови на два окремих приміщення (показано на плані в додатку 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року №58-15С); зобовязано ОСОБА_6 улаштувати вхід до виділеної йому частини будинку, шляхом улаштування дверного прорізу замість віконного в стіні розміром 3,2 м приміщення I-IV, з відкриванням дверей в середину приміщення, а також зобовязано останнього улаштувати в приміщенні 2-10 люк та сходи в приміщенні 1-10 для здійснення доступу до частини приміщення 2-10, виділеного у власність ОСОБА_6 (показано на планах додатку 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року №58-15С). Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні з позовом до суду першої інстанції в сумі 3654 грн., а також витрати, понесені на оплату вартості проведення судової експертизи, в сумі 3800 грн.

В своїй позовній заяві ОСОБА_7 зазначала, що їй та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить будинок та земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Чернігів, другий провулок Рахматуліна, 4. Наприкінці літа ОСОБА_6 почав будувати прибудову до зазначеного будинку. Позивач вказувала, що оскільки будівництво відповідач здійснює самостійно, ігноруючи державні норми та будівельні правила, без залучення відповідних спеціалістів, виникає стурбованість за наслідки проведення робіт, а також за можливий їх негативний вплив на житловий будинок в цілому, враховуючи, що роботи ведуться безпосередньо біля фундаменту несучих стін будинку та зачіпаються комунікації.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що ОСОБА_7 зверталась до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з заявами, в яких просила перевірити дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при здійсненні будівництва відповідачем. Проте, згідно відповідей інспекції на момент виїздів на місце власника (представника) не було, письмовий виклик до Управління відповідачем проігноровано. Крім того, зазначено, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт від ОСОБА_6 на обєкт, розташований за адресою: м. Чернігів, 2-й провулок Рахматуліна, буд. 4 до Управління не надходило.

Таким чином, між сторонами має місце спір щодо законності здійснюваного відповідачем будівництва, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає позовним вимогам, а тому для уникнення в подальшому утруднення виконання рішення суду в даній справі, повязаного з обєктом будівництва, судом першої інстанції обґрунтовано забезпечено позов шляхом заборони відповідачу проводити будівництво прибудови до житлового будинку.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що на момент подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову житловий будинок та земельна ділянка були поділені між сторонами рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначене рішення суду набрало законної сили 11 жовтня 2016 року в звязку з постановленням рішення апеляційного суду, тобто після постановлення Деснянським районним судом м. Чернігова 10 жовтня 2016 року ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу судом було постановлено з додержанням вимог закону, отже підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: