Справа № 148/905/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: головуючого судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

прокурора Барановського О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Тульчинської районної державної адміністрації (далі - Тульчинська РДА), як органу опіки і піклування до ОСОБА_1, за участю третьої особи - Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернулася Тульчинська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі заяви ОСОБА_1 у зв'язку з складними матеріально-побутовими умовами сім'ї малолітній, ОСОБА_2, згідно розпорядження голови Тульчинської РДА від 09.10.2014, влаштований до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки на строк 6 місяців, згодом іншими розпорядження вказаний строк продовжувався двічі.

З метою покращення матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 щодо неї установлювався соціальний супровід, який не дав результатів. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, оскільки є безробітною і вживає алкогольні напої. Крім того, ОСОБА_1 проживає у старому і занедбаному будинку у якому відсутні необхідні предмети домашнього вжитку, незадовільний санітарний стан, відсутні продукти харчування. Умов для проживання і виховання дитини немає. За час перебування дитини у Тульчинському обласному спеціалізованому будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки відповідач відвідувала її чотири рази.

Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому звернувся до суду з даним позовом, просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Прокурор і представник третьої особи Тульчинського обласного спеціалізованого будинку з ураженням ЦНС та порушенням психіки, висловили думку, щодо задоволення позову.

Відповідач у судовому засіданні не з'явилася, проти позову заперечила, посилаючись на те, що вона буде виконувати свої батьківські обов'язки щодо сина і забезпечить належні матеріально-побутові умови для його проживання і виховання та вказала, що бажає повернути дитину.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2, матір'ю якого записана ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_4, відомості щодо якого внесені у актовий запис на підставі ст. 135 СК України, що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.10.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції (а.с. 6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 5 від 10.10.2014 (а.с. 7).

Відповідно до розпоряджень Тульчинської РДА № 317р від 09.10.2014, № 123 від 08.05.2015, № 355 від 19.11.2015, малолітній ОСОБА_2, перебуває у будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки на державному утриманні (а.с. 8 - 10), вказані обставини також підтверджуються довідками № 406 від 29.08.2016, № 110 від 24.02.2016, № 107 від 24.02.2016, виданими Тульчинським обласним спеціалізованим будинком дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки (а.с. 16, 17, 63).

Згідно довідки-характеристики № 186 від 22.03.2016, виданої Печерською сільською радою Тульчинського району, за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями (а.с. 12).

У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.03.2016, складеного комісією Печерської сільської ради Тульчинського району, ОСОБА_1 проживає, за адресою: АДРЕСА_1, з своїм співмешканцем ОСОБА_4. Будинок старий, знаходиться у занедбаному стані, необхідні предмети побуту відсутні, санітарний стан незадовільний. За свідченнями сусідів у сім'ї ОСОБА_1 часто вживаються алкогольні напої і відбуваються сімейні сварки. Умови для виховання і проживання дитини відсутні (а.с. 13), крім того зазначені обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 15.02.2016 і 29.08.2016 (а.с. 18).

Згідно рішення опікунської ради с. Печера Тульчинського району від 22.02.2016 і протоколу засідання опікунської ради від 22.02.2016, вирішено поставити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2, 2014 року народження (а.с. 14 - 15).

Соціальний супровід сім'ї ОСОБА_1, припинено у зв'язку з невиконання умов договору про соціальний супровід, що підтверджується рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Тульчинської РДА № 7 від 23.03.2016 (а.с. 19).

У відповідності до висновку № 01.40/615 від 05.04.2016, складеного Тульчинською РДА, як органом опіки і піклування, визнано доцільним позбавити ОСОБА_1 щодо її малолітнього сина ОСОБА_2, оскільки вона самоусунулася від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дитини (а.с. 4 - 5).

Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами .

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, оскільки на протязі тривалого часу не вжила будь-яких заходів щодо забезпечення належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і повернення її у сім'ю. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями та є безробітною у зв'язку з чим, не може забезпечити виховання і розвиток неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.1, 2 ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У відповідності до ст. 182, 183 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача у дохід держави судові витрати по сплаті судового збору - 1102,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 194, 199 СК України, ст. 4, 8, 10, 15, 19, 57- 60, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1, а зареєстрована, за адресою:

АДРЕСА_2, батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Тульчинського обласного спеціалізованого будинку з ураженням ЦНС та порушенням психіки, аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, 22.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: