Провадження № 4-с/127/269/16
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження за скаргою

08 листопада 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши скаргу Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04.11.2016р. про накладення штрафу по виконавчому провадженню №52819825, -

ВСТАНОВИВ:

Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанову про накладення штрафу головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 від 04.11.2016р. по виконавчому провадженню №52819825.

Дослідивши дану скаргу та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за даною скаргою, з огляду на таке.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. (ч. 1 ст. 384 ЦПК)

Як вбачається зі скарги, скаржник просить скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 від 04.11.2016р. по виконавчому провадженню №52819825 про накладення штрафу на Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер в сумі 5100 грн., яка винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №127/17350/16 виданого 19.10.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області про зобовязання скаржника поновити ОСОБА_2 на попередньому місті роботи на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру з 01.08.2016р.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Аналогічна норма містилася у статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, чинного до 05.10.2016р.

Зокрема, частиною 2 статті 17 Закону У N 606-XIV, в редакції до 05.10.2016р., було визначено перелік виконавчих документів які підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких, зокрема, було віднесено постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

При цьому, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснив судам, що за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, з вищенаведеного слідує висновок про те, що постанова державного виконавця від 04.11.2016р. про накладення на боржника штрафу при примусовому виконанні виконавчого листа №127/17350/16 виданого 19.10.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області може бути оскаржена боржником шляхом подання адміністративного позову в порядку та за правилами передбаченими нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а не шляхом подання скарги відповідно до статей 383-389 ЦПК України.

Таким чином, скарга Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04.11.2016р. про накладення штрафу по виконавчому провадженню №52819825, не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного вище, у відкритті провадження за скаргою Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04.11.2016р. про накладення штрафу по виконавчому провадженню №52819825, слід відмовити,

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 383 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04.11.2016р. про накладення штрафу по виконавчому провадженню №52819825.

Розяснити Вінницькому обласному клінічному шкірно-венерологічному диспансеру, що він не позбавлений можливості звернутися до адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства з дотриманням вимог, встановлених КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: