У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Таран Ярослав Євгенійович, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна, про визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 4 квітня 2014 року ОСОБА_8 заповів ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1, а їй заповів все інше своє майно.

Позивачка указувала про те, що 28 травня 2014 року ОСОБА_8 було складено новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є., за умовами якого він заповів ОСОБА_4 все своє майно. Даний заповіт був складений заповідачем у лікарні по АДРЕСА_3.

Зазначала про те, що нотаріусом при посвідченні заповіту від 28 травня 2014 року було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки вони вчинені поза межами нотаріального округу. Крім того, волевиявлення відповідача не було вільним та не відповідало його волі.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила визнати недійсним заповіт від 28 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 від 28 травня 2014 року, складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позовуОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що нотаріусом посвідчено заповіт поза межами його нотаріального округу, що відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Крім того, відповідачем визнано позов, тому підлягає застосуванню вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції йвідмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, виходив із того, що позов задоволено лише на підставі визнання відповідачем позову, проте це порушує права та інтереси приватного нотаріуса, який посвідчував спірний заповіт, якого не було залучено до участі у справі. При цьому згідно зі ст. 1257 ЦК України відсутні законні підстави для визнання спірного заповіту недійсним у зв'язку з вчиненням нотаріальної дії нотаріусом поза межами його нотаріального округу, а вимог про те, що волевиявлення заповідача не було вільним позивачкою не заявлялось.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що відповідно до заповіту від 4 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_11, ОСОБА_8 заповів ОСОБА_9, квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 заповіввсе інше своє майно.

Згідно з іншим заповітом, від 28 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є., ОСОБА_8 заповів ОСОБА_4 все своє майно. Крім того, у даному заповіті вказано, що його проект виготовлено у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, а саме офіс АДРЕСА_4, проте у зв'язку зі станом здоров'я заповідача заповіт складено та підписано ОСОБА_8 і посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ТаранЯ.Є. у лікарні за адресою АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилась спадщина.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову, не звернув увагу на таке.

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що позивачка, звертаючись до суду з позовом, як на одну із вимог посилалась саме на відсутність волевиявлення заповідача, оскільки на момент посвідчення оспореного заповіту від 28 травня 2014 року ОСОБА_8 перебував у тяжкому стані та знаходився на лікуванні у онкологічній клініці. Крім того, вищевказаний заповіт складено та підписано ОСОБА_8 і посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є. у лікарні по АДРЕСА_3. Проте, проект зазначеного вище заповіту виготовлено у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, а саме офіс АДРЕСА_4.

Аналіз ст. ст. 13-1, 34, 41 Закону України «Про нотаріат», п. п. 10, 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність поза межами свого нотаріального округу.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року № 6-2цс13, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, апеляційнийсуд упорушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212 -214, 303, 316ЦПК України належним чином не дослідив межі заявлених позивачкою вимог, а саме чи зверталась вона до суду з вимогою про відсутність волевиявлення заповідача, а у разі такого звернення, чи наявні підстави для визнання спірного заповіту недійсним та чи розглянув районний суд ці вимоги.

Також, апеляційний суд не дав оцінки тому, чи не вчинено нотаріусом нотаріальну діяльність, а саме посвідчення зазначеного вище заповіту, поза межами свого нотаріального округу, що може свідчити про порушення вимог щодо його посвідчення, особою, яка не мала на це права, та чи несуть такі обставини правові наслідки.

Разом з тим не може залишатись у силі і рішення районного суду.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦК України, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. При цьому застосовуються положення ст. ст. 33-35 ЦПК України.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є., звертаючись з апеляційною скаргою посилався на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року визнано недійсним заповіт від 28 травня 2014 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення процесуального права та не залучив до участі у справі як співвідповідачем приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є., зважаючи на те, що судове рішення впливає на його права та обов'язки, оскільки рішенням суду визнано недійсним заповіт від 28 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом і предметом та підставою позову є, зокрема, на думку позивача, неправомірні дії нотаріуса. При цьому районний суд послався на те, що відповідач позов визнав, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України це є підставою для задоволення позову. Проте позовні вимоги стосуються саме дій приватного нотаріуса, якого не було залучено до участі у справі співвідповідачем і не було з'ясовано його думку про те, чи визнає він позов.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 10, 11, 215 ЦПК України районним судом не досліджено і не вирішено вимогу позивачки про відсутність волевиявлення ОСОБА_8 на укладання заповіту.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 рокута рішення апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик