АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2472/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи її тим, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 серпня 2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 346988.95 доларів США ОСОБА_6 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; земельну ділянку НОМЕР_1 загальною площею 0,125 га та земельну ділянку НОМЕР_2, загальною площею 0,275 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2, визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вказаного рішення суду, Черкаським районним судом було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 29 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження за №52082747.

Скаржник зазначає, що у виконавчому листі виданому Черкаським районним судом Черкаської області відсутня визначена початкова ціна майна, яке підлягає стягненню, що порушує вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та в свою чергу виключає можливість здійснення виконавчого провадження, оскільки призводить до неможливості проведення реалізації предмета іпотеки.

Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2016 року боржнику було надано термін 7 днів з дня винесення даної постанови для самостійного виконання рішення суду. Проте копія вказаної постанови була направлена боржнику лише 06 вересня 2016 року, тобто поза межами строку для добровільного виконання вказаного рішення суду. Вказаними діями державного виконавця було також порушено ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

На підставі викладеного скаржник просив суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 25 серпня 2016 року №2/707/102/16.

Визнати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2016 року неправомірною та скасувати її; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2016 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити вимоги поданої ним скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні поданої скарги, суд першої інстанції, виходив з того, що оскаржувана постанова державним виконавцем прийнята відповідно до закону і права та свободи заявника не були порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону №606-ХIV яка була чинною на час виникнення правовідносин, передбачені вимоги до виконавчого листа, який пред'являється до примусового виконання, зокрема п. 4 ч.1 вказаної статті передбачено обов'язкове зазначення резолютивної частини рішення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постановою від 29 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа НОМЕР_2/707/102/16 виданого Черкаським районним судом Черкаської області про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № ML-F00/173/2007 від 24 липня 2007 року у розмірі 346988.95 доларів США, еквівалентно 8612265.74 гривень, на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; на земельну ділянку НОМЕР_1, загальною площею 0,125 га та земельну ділянку НОМЕР_2, загальною площею 0,275 га за адресою АДРЕСА_2, визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виконавчий лист, на підставі якого було державним виконавцем винесено вказану постанову, зокрема зазначення резолютивної частини рішення, відповідає резолютивній частині ухваленого судом рішення.

Посилання апелянта на статтю 39 Закону України «Про іпотеку» є необґрунтованим, оскільки у вказаній статті встановлені вимоги до рішення суду, а не до виконавчого листа. В державного виконавця відсутнє таке право, як визначення законності рішення суду та надання йому правової оцінки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону №606-ХIV яка була чинною на час виникнення правовідносин, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного у ст. 17 цього Закону.

Частиною 1 статі 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону №606-ХIV яка була чинною на час виникнення правовідносин, встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 вказаного закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону №606-ХIV яка була чинною на час виникнення правовідносин, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Щодо обґрунтування скарги в частині несвоєчасного направлення ОСОБА_6, постанови про відкриття виконавчого провадження, що потягло за собою закінчення строку для добровільного виконання рішення суду, то вказані порушення були усунуті в ході виконавчого провадження шляхом винесення державним виконавцем постанови про відкладення провадження виконавчих дій від 12 вересня 2016 року прийнятої на підставі заяви ОСОБА_6 від 12 вересня 2016 року, мотивованої тим, що він несвоєчасно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно прийшов до висновку, що державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження, діяв відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Окрім цього така вимога заявника, як зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, є нічим іншим як вимогою, про зупинення виконання рішення суду, а тому вказане питання виходить за межі повноважень суду першої та апеляційної інстанції (ч.1 ст.328 ЦПК України), а відтак не підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :