Справа № 462/3156/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Румілової Н.М.

при секретарі Кіптілі В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /3-тя особа: ОСОБА_3/ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що вона та її донька ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1. Крім них у квартирі зареєстрований онук позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з 1998 року у спірній квартирі не проживає, у квартирі відсутні його особисті речі, комунальні послуги за квартири не сплачував. Відповідач з народження проживав у квартирі свого батька за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримала, додатково пояснила, що відповідач - її син жодного дня не проживав у спірній квартирі. Він жив разом із батьком на АДРЕСА_2, однак після пожежі, що сталась у квартирі на АДРЕСА_2, вона не знає, де він зараз проживає.

Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не з'явився без поважних на те причин, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва НОМЕР_1, виданого 03.02.1997 р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.6/. Крім позивача у зазначеній квартирі зареєстровані: дочка - ОСОБА_3 та внук ОСОБА_2 /а.с.7/.

Згідно з актами ЛКП «Граніт» від 11.04.2016 р. та 02.06.2016 р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.8-9/.

Судом також безспірно встановлена та обставина, що відповідачу ОСОБА_2 ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, він не користувалася таким та не приймав участі в утриманні житла з 1998 року.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше року, а тому втратив право на користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,212-215,218,224-227 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщення у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Оригінал рішення.