Справа № 310/1151/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

03 листопада 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., Мазняк О.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_9.,

представника третьої особи - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини.

Сторони з 21.07.2010 року по 02.04.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначив, що з 24 серпня 2012 року шлюбні відносини з відповідачем були фактично припиненні, він пішов з сім»ї, забравши належні йому речі.

Позивач вказав, що на протязі їх з відповідачем спільного проживання, відповідач не піклувався сином, не приймав участі у його вихованні та фізичному розвитку.

Покинувши сім»ю, відповідач не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач вказав, що 10.12.2012 року, коли вона прийшла до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу на утримання сина, ОСОБА_3 побив її, вигнав та грошей не надав.

З серпня 2012 року ОСОБА_3 не надавав жодної матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, не приймав участі у його вихованні і взагалі не цікавився життям свого сина.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25 лютого 2013 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти з 18.12.2012 року на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Позивач вказав, що не зважаючи на наявність рішення суду відповідач своє ставлення до неї та дитини не змінив, продовжував і продовжує ухилятися від матеріального утримання дитини, до сина не виявляв і не проявляє батьківських почуттів, участі у вихованні не приймав і не приймає по сьогодення, з сином не спілкувався і не спілкується , син практично не знає батька.

В січні 2013 року позивач знайшла роботу в Росії, та звернулася до ОСОБА_3 з проханням надати їй дозвіл на тимчасові поїздки дитини з нею до Російської Федерації, на що відповідач надав нотаріально посвідчену згоду.

Позивач вказала, що в Російській Федерації вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5

При звернені позивача до ОСОБА_3 в травні 2013 року для отримання дозволу на виїзд дитини за кордон, відповідач жодного разу не запитав про сина, не виявив бажання зустрітися з ним, не надав сину жодного подарунку, та навіть не запитав про нього, про його стан здоров»я, про його розвиток та потреби. На той час ОСОБА_3 мав значну заборгованість по аліментам, яка станом на 01.12.2013 року складала 11 735,14 грн.., але ОСОБА_3 навіть не бажав обговорювати питання матеріальної допомоги на утримання сина, дозвіл на тимчасовий виїзд надав. Одержавши дозвіл позивач з сином до вересня місяця 2013 року проживала в м. Бердянську.

ОСОБА_3 мав змогу спілкуватися в цей час з позивачем та сином як особисто, так і в телефонному режимі, але він жодного разу не виявив такого бажання і повністю відмежувався від дитини.

Позивач вказав, що у липні 2013 року вона направила відповідачу поштою своє прохання надати їй дозвіл на виїзд дитини на постійне місце проживання до Росіїської Федерації, але ОСОБА_3 письмової відповіді не надав, а при телефонній розмов повідомив, що такого дозволу не надасть і щоб вона більше до нього не зверталася, про сина жодного питання до позивача не поставив.

З липня 2013 року позивач не має жодних зв»язків з ОСОБА_3

З 02.06.2014 року позивач з сином зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1, де проживають по сьогодення.

Всі члени сім"ї позивача добре відносяться до її сина ОСОБА_4, разом з нею ОСОБА_5 матеріально забезпечує ОСОБА_4, приймає участь у вихованні, проявляє піклування його фізичним та психологічним станом. В сім"ї всі поважають один одного, мають добре порозуміння.

ОСОБА_5 має намір усиновити ОСОБА_4.

Станом на 01.10.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів ОСОБА_4 складає 92 179, 32 грн. .

Позивач вказав, що відповідач ніколи не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не готував його до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не приймав участі у лікуванні сина коли він хворів, не спілкувався з сином, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, не зважаючи на те, що він є здоровим працездатним чоловіком.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання шляхом публікації оголошення у пресі, суд, врахувавши думку сторін по справі, які не заперечували провести заочний розгляд справи, на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради позовні вимоги позивача підтримав і вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд, заслухав сторони, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2010 року по 02.04.2013 року.

Встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Встановлено, що з 24 серпня 2012 року шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені, відповідач пішов з сім»ї, після чого жодного разу не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання сина.

Судом встановлено, що з серпня 2012 року ОСОБА_3 не надавав жодної матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, не приймав участі у його вихованні і взагалі не цікавився життям свого сина.

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 25 лютого 2013 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти з 18.12.2012 року на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

В судовому засіданні встановлено, що в січні 2013 року позивач знайшла роботу в Росії, та звернулася до ОСОБА_3 з проханням надати їй дозвіл на тимчасові поїздки дитини з нею до Російської Федерації, на що відповідач надав нотаріально посвідчену згоду.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 06.11.2013 року.

Встановлено, що при звернені позивача до ОСОБА_3 в травні 2013 року для отримання дозволу на виїзд дитини за кордон, відповідач жодного разу не запитав про сина, не виявив бажання зустрітися з ним, не надав сину жодного подарунку, не цікавився сином та його станом здоров»я, його розвитком та потребами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не бажав обговорювати питання матеріальної допомоги на утримання сина.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви за реєстровим № 1309, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального окургу Гофман Е.Л., ОСОБА_3 надав дозвіл ОСОБА_4 на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації з 30 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року у супроводі матері, ОСОБА_2

Встановлено, що в липні 2013 року позивач направила відповідачу поштою прохання надати їй дозвіл на виїзд дитини на постійне місце проживання до Росіїської Федерації, але ОСОБА_3 письмової відповіді не надав, а при телефонній розмов повідомив, що такого дозволу не надасть і щоб вона більше до нього не зверталася, про сина жодного питання до позивача не поставив.

В судовому засіданні встановлено, що з липня 2013 року позивач не має жодних зв»язків з ОСОБА_3

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.03.2014 року неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 надано дозвіл на його постійний виїзд з України до Російської Федерації у супроводі його матері ОСОБА_2 без згоди

батька ОСОБА_3

З 02.06.2014 року позивач з сином зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1, де проживають і по теперішній час.

Всі вищевикладені доводи позивача, також підтвердили і свідкі ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитані в судовому засіданні.

Судом встановлено, що всі члени сім"ї позивача добре відносяться до її сина ОСОБА_4, разом з нею ОСОБА_5 матеріально забезпечує ОСОБА_4, приймає участь у вихованні, проявляє піклування його фізичним та психологічним станом, а її чоловік - ОСОБА_5 має намір усиновити ОСОБА_4.

Встановлено, що станом на 01.10.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 складає 92 179, 32 грн. .

В судовому засіданні об"єктивно встановлено той факт, що відповідач ніколи не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не готував його до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не приймав участі у лікуванні сина коли він хворів, не спілкувався з сином, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, не зважаючи на те, що він є здоровим працездатним чоловіком.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 02.11.2016 року № 01-7615/46, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина- ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно дитини не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551, 20 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний

суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя