Провадження № 2-н/761/177/2016
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року до суду надійшла зазначена заява.

Заявник в заяві просить: видати судовий наказ про стягнення з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 34 178,73 грн.

Частина 1 статті 95 ЦПК України визначає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

У відповідності до ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб;

5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З копій документів, доданих до заяви вбачається, що ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, комплектації обладнання та забезпечення побутовим паливом Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств».

Цим же підприємством була видана довідка без зазначення дати та реєстраційного номера про існування заборгованості по заробітній платі в розмірі 34 178,73 грн.

В той же час, заявниця звертається до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України із заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, проте суду не було надано доказів, що вона перебувала безпосередньо з міністерством в трудових відносинах, також суду не надано довідку підписану відповідною уповноваженою особою міністерства про існування заборгованості по заробітній платі перед заявником.

Таким чином, вивчивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви, оскільки з матеріалів заяви вбачається спір про право.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 96, 100 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її отримання шляхом направлення апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула