Справа № 308/5357/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Мрія» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

12 травня 2015 року кредитна спілка «Мрія» звернулася в суд з даним позовом у якому просила стягнути солідарно з відповідачів на користь спілки 40517,20 грн.. Позов мотивувала тим, що 01 грудня 2006 року між КС «Мрія» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 964, за умовами якого ОСОБА_1 був наданий кредит у сумі 18 000 грн. на строк 24 місяців.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним договором кредиту, 01 грудня 2006 року між КС «Мрія» та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

З 01 жовтня 2007 року ОСОБА_1 припинила повернення отриманого кредиту за договором згідно графіку погашення, чим порушила пункти 3.1., 3.2 умов договору та вимоги ст. 525 Цивільного кодексу України. На 22 квітня 2015 року заборгованість за вказаним договором кредиту становить 40 517,20 грн..

Посилаючись на вказані обставин позивач просив задовольнити позов та вирішити питання по судових витратах.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року в задоволенні позову кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі КС «Мрія», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що після закінчення строку дії договору кредиту № 964 від 1 грудня 2006 року відповідач ОСОБА_1 23 серпня 2012 року оплатила відсотки, а 24 вересня 2012 року оплатила тіло кредиту у розмірі 1000 грн., що не враховано судом при вирішенні питання про застосування позовної давності.

В запереченні ОСОБА_7 представник відповідача ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, оскільки позивачем предявлена вимога про повернення коштів до позичальника та поручителів за межами встановленого законом шестимісячного строку, який почався у листопаді 2007 року і закінчився у березні 2008 року. Жодних доказів про переривання строків позовної давності в суді першої інстанції не надавалось.

Представник КС «Мрія» ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_9 - представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну та необгрунтовану, оскільки з жовтня 2007 року ОСОБА_1 припинила виконувати зобовязання по кредитному договору і не сплачувала в 2012 році вказані в розрахунку суми.

ОСОБА_7 представник відповідачки ОСОБА_3 повідомлена про час і місце розгляду справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Встановлено, що 01 грудня 2006 року між КС «Мрія» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 964, за умовами якого останній був наданий кредит у сумі 18 000 грн. на строк 24 місяців.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, 01 грудня 2006 року між КС «Мрія» та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що з 01 жовтня 2007 року ОСОБА_1 припинила повернення отриманого кредиту за договором згідно графіку погашення, чим порушила пункти 3.1., 3.2 умов договору та вимоги ст. 525 Цивільного кодексу України. На 22 квітня 2015 року заборгованість позичальника за вказаним договором кредиту становить 40 517,20 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем пропущений встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявили ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - представники відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

З таким висновком суду можна погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд зобовязаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення.

Встановлено, що 6 липня 2015 року ОСОБА_7 представник відповідача ОСОБА_3 (ніткулинець ) Н.В. подала до суду заяву про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просила відмовити з цих підстав у позові (а.с. 29-31).

27 серпня 2015 року ОСОБА_9 - представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подав до суду заяву про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові (а.с. 33-34).

З п. 2.1 Договору кредиту вбачається, що позичальник отримав кредит терміном на 24 місяці: з 1 грудня 2006 року по 1 грудня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідний місяць та число останнього року, а згідно ч. 1 ст. 266 цього Кодексу, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, 1 грудня 2011 року сплив строк позовної давності звернення до суду з відповідними вимогами щодо неналежного виконання сторонами зобовязань за кредитним договором № 964 від 1 грудня 2006 року, в тому числі і з вимогами про солідарне стягнення суми боргу за договором кредиту.

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено.

Разом з тим, як вбачається з відмітки штампу реєстрації вхідної кореспонденції Ужгородського міськрайонного суду, КС «Мрія» подала позовну заяву до суду 12 травня 2015 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в задоволенні позову

Доводи апеляційної скарги, що після закінчення строку дії договору кредиту відповідач ОСОБА_1 повертала і сплачувала 23 серпня 2012 року проценти за користування кредитом та 24 вересня 2014 року оплатила 1000 грн. на погашення тіла кредиту нічим не підтверджені. В доданій до апеляційної скарги інформації про хід оплати кредиту та відсотків ОСОБА_1 по угоді № 964 від 1 грудня 2006 року (а.с. 50) про сплату позичальником у серпні-вересні 2012 року сум на погашення відсотків та тіла кредиту не зазначено номеру платіжного документу і такий не надано при розгляді справи в апеляційній інстанції, а представники відповідачів заперечила сплату цих коштів.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено представниками відповідача у суді першої інстанції.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Мрія» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: