Справа № 404/6515/16-ц
Номер провадження 2/404/3364/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда- Бершадська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в порядку цивільного судочинства, звернулась в суд з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 20 000,00 (двадцять тисяч) євро; стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати. Посилається на те, що

03 жовтня 2013 року ОСОБА_2, як фізична особа, отримав від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 40 000,00 євро, що підтверджується виданими 03 жовтня 2013 року відповідачем двома розписками на суму 20 00,00 євро кожна. При цьому, позивач передала відповідачу 20 00,00 євро та ФОП ОСОБА_3 також передала відповідачу 20 000,00 євро. У вищевказаних розписках вказано, що грошові кошти отримані відповідачем від позивача та від ФОП ОСОБА_3, в якості оплати згідно умов пункту 6.1 договору співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року. Однак, договір співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року, який планувалося укласти між позивачем і ФОП ОСОБА_3, з одного боку, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, з іншого боку, ФОП ОСОБА_4 не підписав. В неукладеному Договорі співробітництва, вказаному відповідачем у вищезгаданих розписках, не був стороною цього договору, а підписався в ньому, як генеральний директор компанії «Модный bazar»-тобто, як особа, яка лише узгодила використання торгової марки «Zaldiz» в м.Харкові на час дії Договору співробітництва. Умови Договору співробітництва не передбачають за використання торгової марки «Zaldiz» будь-якої оплати на користь ФОП ОСОБА_4, на користь відповідача чи на користь компанії «Модный bazar». В неукладеному Договорі співробітництва відсутнє вказування на форму власності компанії «Модный bazar», відсутній код ЄДРПОУ цієї компанії, не вказано місцезнаходження та розрахунковий рахунок, також відсутній відбиток печатки цієї компанії, що теж вказує на те, що ця компанія в неукладеному Договорі співробітництва не була стороною договору. Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про підприємство або ж компанію з назвами «Модный bazar» або «Модний bazar». Відповідач не надав ніяких документів позивачу та ФОП ОСОБА_3, які б дозволяли їм використовувати торгову марку «Zaldiz», також як і не було надано будь-яких документів щодо того, що він обіймає посаду генерального директора компанії «Модный bazar», документів щодо того, що ця компанія має право використовувати торгову марку «Zaldiz» та передавати право на її використання третім особам. Для якісної підготовки магазину до запуску в п.6.1. неукладеного Договору співробітництва вказано, що позивач і ФОП ОСОБА_3 перераховують ФОП ОСОБА_4 грошові кошти в сумі, рівній еквіваленту 20 000,00 євро. Розрахунок готівковими коштами умовами Договору співробітництва не передбачався. Таким чином, 03 жовтня 2013 року відповідач безпідставно отримав грошові кошти в розмірі 40 000,00 євро від позивача і ФОП ОСОБА_3, про що видав вищезгадані розписки. В цих розписках отримувач грошових коштів вказаний, як фізична особа, підпис під розписками здійснив теж як фізична особа, тобто, отримання ним грошових коштів від позивача і ФОП ОСОБА_3 було здійснене саме, як фізичною особою і не було пов'язане із здійсненням підприємницької діяльності чи виконанням ним посадових обов'язків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) виключено; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною. Згідно ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пункто 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (стаття 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З урахуванням наведеного, при визначенні підвідомчості справи господарським судам, чи судам загальної юрисдикції потрібно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, а не лише із суб'єктивного складу учасників правовідносин.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, 03 жовтня 2013 року ОСОБА_2 отримав оплату в повному обсязі в розмірі 20 000 (двадцять тис.) євро еквівалентно сумі рівній 224 000 грн. (двісті двадцять чотири тис.) грн. по курсу Приват банка на 03.10.2013 року від ФОП ОСОБА_1 та від ФОП ОСОБА_3, що є невідмною частиною договору співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року п. 6.1.

Разом з тим, договір співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року підписаний ОСОБА_2, як генеральним директором компанії «Модный bazar».

У п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності.

Таким чином, спірні правовідносини виникли між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та генеральним директором компанії «Модный bazar» ОСОБА_2, які є суб'єктами господарської діяльності, а відтак справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарського суду, в звязку з чим, суддя вважає за необхідне, відмовити позивачу у відкритті провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись п.1 ч.2 ст.122, 293 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, оскільки така заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська