Справа № 361/5500/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/4377/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 09.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила :

у серпні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 р. у відповідності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №77.1/АК-00562.08.2, за яким відповідач отримав кредит в сумі 30649,11 доларів США строком до 05 березня 2015 року зі сплатою 7,70% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2500% від суми виданого кредиту.

20 жовтня 2008 року додатковою угодою до кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 9, % річних.

Згідно п.3.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобовязується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу.

Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобовязання, який надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач ОСОБА_2 зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни. Проте, відповідач порушує умови кредитного договору, оскільки не сплачує проценти за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку.

Станом на 23 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 було прострочено виконання зобовязань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів в сумі 29 676,94 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), та 20 167 238,04 грн., з яких: 21 155,35 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом, 8 521,59 доларів США сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 43 376,46 грн. сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 19 991 482,25 грн. загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам, 102 645,87 грн. сума 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), 4 162,55 грн. загальна сума 3% від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту, 25 570,90 грн. сума інфляційних витрат від суми простроченої плати за кредитом.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 29 676,94 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), та 20 167 238,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29676 доларів США 94 центрів та 151579 грн. 15 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року в частині стягнення заборгованості по пені та задовольнити вимоги банку в цій частині за період з 31 липня 2014 року по 06 березня 2015 року у розмірі 2415123,92 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що кінцева дата дії кредитного договору, на підставі якого нараховується пеня 05 березня 2016 року, а позовна заява надійшла до суду 31 липня 2014 року, то стягнення пені можливо здійснювати за період з 31 липня 2014 року по 06 березня 2015 року. Судом було стягнуто пеню за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості за вищезазначений період у розмірі 1394,27 грн.

Апелянт зазначає, що при здійсненні розрахунку пені за зазначений період, суд допустив помилку у розрахунку, оскільки загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 31 липня 2014 року по 06 березня 2015 року у відповідності до розрахунку становить 2415123,92 грн.

Посилається на те, що суд першої інстанції не застосував до пені положення ч.3 ст.551 ЦК України, а тому її зменшення до 1394,27 грн. є незрозумілим та не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 р. у відповідності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00562.08.2, за яким відповідач отримав кредит в сумі 30649,11 доларів США строком до 05 березня 2015 року зі сплатою 7,70% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2500% від суми виданого кредиту.

20 жовтня 2008 року додатковою угодою до кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 9,7% річних.

Згідно п.3.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобовязується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу.

Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобовязання, який надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.16). Відповідач ОСОБА_2 зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни. Проте, відповідач порушує умови кредитного договору, оскільки не сплачує проценти за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку.

Станом на 23 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 було прострочено виконання зобовязань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів в сумі 29 676,94 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), та 20 167 238,04 грн., з яких: 21 155,35 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом, 8 521,59 доларів США сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 43 376,46 грн. сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 19 991 482,25 грн. загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам, 102 645,87 грн. сума 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), 4 162,55 грн. загальна сума 3% від суми простроченої заборгованості за обслуговування кредиту, 25 570,90 грн. сума інфляційних витрат від суми простроченої плати за кредитом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, виходив із того, що умови кредитного договору № 77.1/АК-00562.08.2 від 05 березня 2008 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2, виконані не були.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.625,1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді