Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/3125/16 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
Справа № 22-ц/778/4415/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності.

В позовній заяві просила суд визнати автомобіль марки KIA SORENTO, легковий універсал, сірого кольору, 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) KNAKU814DC5204746, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, легковий седан, чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) SB1BR56L70E210373, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю сторін; розділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_7 автомобіль марки KIA SORENTO, легковий універсал, сірого кольору, 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) KNAKU814DC5204746, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, легковий седан, чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) SB1BR56L70E210373, реєстраційний державний номер НОМЕР_1; стягнути з ОСОБА_7 на її користь в рахунок компенсації вартості належної їй 1/2 частини автомобілю марки KIA SORENTO, легковий універсал, сірого кольору, 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) KNAKU814DC5204746реєстраційний державний номер НОМЕР_1 230 255,00грн. та в рахунок компенсації вартості належної їй 1/2 частини автомобілю марки TOYOTA AVENSIS, легковий седан, чорного кольору, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) SB1BR56L70E210373, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 134 325,00 грн.; стягнути сплачений судовий збір 3645,81 грн.

У вересні 2016р. ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул.Петропавлівська, буд.34/2а та земельну ділянку, площею 0,055 гектарів, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул.Петропавлівська, кадастровий номер :01:018:0262, які належать ОСОБА_7, заборонивши йому та іншим та/або юридичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначала, що є підстави вважати, що ОСОБА_7М може розпорядитися належним йому майном, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив окрім іншого з того, що позивачем не доведено, що без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 364580 грн., та не надано правоустановчих документів щодо належності нерухомого майна відповідачу.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Вказані роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України суд першої інстанції залишив поза увагою.

Суд не звернув уваги на те, що позивач посилається на те, та надає відповідні докази, що спільне майно 2 вказані автомобілі були продані відповідачем без згоди позивача, і у випадку доведеності позовних вимог з відповідача будуть стягнуті відповідні кошти. При цьому суд, не перевірив належність вказаного нерухомого майна відповідачеві та його вартість, та не вирішив питання щодо можливого забезпечення позову у співмірній з сумою позову частці майна. Суд також не перевірив, чи у разі задоволення позову, відповідач зможе виконати рішення суду, у випадку відмови у забезпеченні позову.

За вказаних обставин оскаржувану не можна визнати такою, що постановлена з дотримання норм матеріального і процесуального права, вона є передчасною, а тому на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 п.2 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2016 року по цій справі скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції на повторний розгляд процесуального питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: