Справа № 2/489/744/2016
У Х В А Л А

27 січня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, треті особи адміністрація Ленінського району м. Миколаєва, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської області, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішень виконкому Миколаївської міської ради про присвоєння нових адрес,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 з 2002 року здійснює самоуправний захват, демонтаж внутрішніх перегородок й простінків в квартирі АДРЕСА_1, внаслідок чого частина зазначеної квартири, що йому належить, підвальні приміщення, горище, стали непридатними для експлуатації, виконкомом Миколаївської ради був прийнятий ряд рішень про присвоєння нежитловим приміщенням нових юридичних адрес, відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 13 червня 2007 року була продана прибудова до квартири № 14 по вул.. Чигрина248 у м. Миколаєві, просив суд визнати недійсними усі рішення виконкому Миколаївської міської ради про присвоєння нових адрес частинам житлового будинку № 248 у м. Миколаєві, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2007 року нежилих приміщень магазину № 14-6, 14-7, 14-8 по вул.. Чигрина,248 у м. Миколаєві, а також усі договори, повязані з відчуженням-придбанням з новими адресами щодо адреси: вул.. Чигрина, 248, м. Миколаїв.

Згідно вимог ст.11, 118 ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Проте, ОСОБА_1 подав до суду заяву, яка за змістом і формою не відповідає вимогам, що предявляються до позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Проте, позивачем не зазначено жодного доказу, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається як на обґрунтування своїх вимог, та не посилається на наявність підстав для його звільнення від доказування.

Позивачем нечітко та некоректно вказаний сам спосіб захисту порушеного права.

Так, позивач просить суд визнати недійсними усі рішення виконкому Миколаївської міської ради про присвоєння нових адрес частинам житлового будинку № 248 у м. Миколаєві, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2007 року нежилих приміщень магазину № 14-6, 14-7, 14-8 по вул.. Чигрина,248 у м. Миколаєві, а також усі договори, повязані з відчуженням-придбанням з новими адресами щодо адреси: вул.. Чигрина, 248, м. Миколаїв.

Проте, окрім договору купівлі-продажу від 13 червня 2007 року, позивач не зазначає, які саме рішення та угоди (договори) він просить визнати недійсними, окреслюючи їх взагалі, надаючи своїм вимогам незмістовний характер та робить їх неконкретними, незрозумілими.

Крім того, згідно ч.1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте, всупереч зазначеним вимогам, позивачем наданий до суду (направлений поштовим відправленням 20 січня 2016 року) лише один екземпляр позовної заяви, клопотання про забезпечення доказів та копія витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, не надаючи навіть їх копії для сторін, які зазначає у своєму позові.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява має бути оплачена судовим збором в залежності від ціни позову за ставками, які визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року.

Згідно п. 1.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 грн. 20 коп.).

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з позову, позивачем заявлено декілька вимог немайнового характеру, проте, судовий збір не сплачений та не надано доказів про звільнення позивача від сплати судового збору.

У відповідності до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішень виконкому Миколаївської міської ради про присвоєння нових адрес - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання позивачкою копії ухвали.

У цей строк позивачу ОСОБА_1 необхідно:

-надати до суду належно оформлену (а також копії позовної заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі) та виправлену позовну заяву з повним викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину (наявність підстав для звільнення від доказування); із чітким викладенням змісту заявлених вимог;

-сплатити належний судовий збір та надати до суду оригінал квитанції про його сплату або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Розяснити позивачу, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська