Ухвала

ІМЕНЕМ України

2 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_6, на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 45-237/07-А, а саме: заборгованість по основній сумі боргу у розмірі 162 275 грн 45 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 33 877 грн 48 коп., заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків у розмірі 93 456 грн 47 коп.; за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 45-237/07-А-Л, а саме: заборгованість по основній сумі боргу у розмірі 962 грн 83 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 18 грн 31 коп., заборгованість з пені у розмірі 421 грн 93 коп. та судовий збір у сумі 1 700 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року залишено без змін.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви зазначала, що лише 1 грудня 2015 року вона отримала довідку - розрахунок від 5 жовтня 2015 року № 87, відповідно до якої дізналася про те, що залишок за кредитним договором 20 вересня 2007 року № 45-237/07-А за позичальником ОСОБА_5 становить 80 002 грн 49 коп., а не 289 609 грн 39 коп., як було зазначено у заочному рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2016 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди прийняли до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2011 року немає, оскільки довідка - розрахунок від 5 жовтня 2015 року № 87 за кредитним договором від 20 вересня 2007 року № 45-237/07-А є обставиною, яка виникла тільки після ухвалення судового рішення, а тому зазначена обставина є новою, а не нововиявленою обставиною, яка не могла бути врахована судом при розгляді справи, тому що на той момент не існувала.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_6, відхилити, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік

Колегія суддів: