У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Мерет П.В. звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 грудня 2012 року о 3 годині 45 хвилин у м. Ізмаїл ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Сузукі», реєстраційний номер НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки (ожеледиця), чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїжджої частини вліво та наїзд на опору ЛЕМ та бордюрний камінь, внаслідок чого автомобілю було завдано механічні пошкодження.

Зазначав, що він є власником автомобіля «Сузукі», реєстраційний номер НОМЕР_1. Розмір майнової шкоди, згідно висновку авто товарознавчої експертизи від 18 серпня 2015 року становить 235 540 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача у відшкодування майнової шкоди 235 540 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 188 432 грн 59 коп.

Вирішено питанні про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, з'ясували характер правовідносин, що склались між сторонами; врахували положення ч. 3 ст. 386, ч. 2 ст. 1192 ЦК України, роз'яснення, надані у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову і стягнення на користь позивача з відповідача у відшкодування майнової шкоди 188 432 грн 59 коп.

Рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не убачається, доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо оцінки доказів у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.О. Леванчук