Справа № 314/6930/16-ц
Провадження № 2/314/1742/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про залишення позовної заяви без руху

26 жовтня 2016 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Галянчук Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, тобто не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Так, у порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не сплачено судовий збір. Зі змісту позовних вимог вбачається, що окрім вимоги про поділ житлового будинку та визнання права власності на 2/3 цього будинку за позивачем, останньою також заявлено дві немайнові вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону № 484-VIII від 22 травня 2015 року, чинного з 01 вересня 2015 року), за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 грн. 20 коп., а за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 грн. 20 коп.

Таким чином, при вирішення питання про розмір ставки судового збору щодо вимог майнового характеру визначальним є ціна позову.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно зі ст. 80 УПК України, у позовах про визнання права власності на майно ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Оскільки за вимогами ч. 2 ст. 119 ЦПК України у позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості спірного майна несе позивач, тому він повинен обґрунтувати у позовній заяві ціну позову та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач ніяких доказів вартості спірного майна на час звернення до суду не надала, зазначивши при цьому про неможливість встановлення ринкової вартості спірного майна через відсутність доступу до нього та правовстановлюючих документів.

У такому випадку, відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, є підстави для попереднього визначення розміру судового збору самим судом.

Крім того, у частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. А у абзаці 2 частини 3 статті 6 цього Закону встановлено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Такі ж розяснення щодо сплати судового збору окремо за вимоги майнового та немайнового характеру, а також окремо за кожну з самостійних вимог немайнового характеру, повязаних між собою, міститься і у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Таким чином, позивачем, яким одночасно заявлені вимоги майнового характеру та дві самостійні вимоги немайнового характеру, має бути сплачений судовий збір окремо за кожну вимогу за ставками, встановленими як для позовних заяв майнового та немайнового характеру, поданих фізичною особою.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовну заяву, подану без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали. Якщо у цей строк позивач, відповідно до ухвали, виконає вимоги, передбачені ст. 119 ЦПК України, та сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Попередньо визначити розмір судового збору за майновою вимогою про поділ житлового будинку та визнання права власності на 2/3 цього будинку за позивачем сумою 1000 грн.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Повідомити позивачу про необхідність усунути недоліки позовної заяви, а саме сплатити судовий збір, згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону № 484-VIII від 22 травня 2015 року, чинного з 01 вересня 2015 року) окремо за вимоги майнового та дві самостійні вимоги немайнового характеру за ставками, встановленими п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону, з урахуванням попередньо визначеного судом розміру судового збору за майновою вимогою.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Галянчук

26.10.2016

26.10.2016