РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Гарячій Д.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

за участю представника відповідача - Куркули Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_5

ОСОБА_4 проживали з ОСОБА_5 АДРЕСА_1.

Незважаючи на те, що батько з матір'ю проживали за іншою адресою, фактично його сім'я та батьки були єдиною сім'єю, оскільки мали спільний бюджет, піклувалися один про одного та допомагали один одному.

Батько, 1918 року народження, був людиною похилого віку та потребував стороннього догляду. Позивач допомагав батькові фізичною працею, підтримував батька морально, допомагав по господарству разом з членами своєї сім'ї.

02 січня 2009 року у позивача виникло право на отримання пенсії за віком, а тому з цього ж часу Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, йому було призначено пенсію за віком при повному стажі, що на сьогодні складає 1338,74 грн.

ОСОБА_3 посилається на те, що він, перебуваючи на пенсії постійно допомагав батькові, а батько допомагав йому матеріально, оскільки отримував набагато більшу пенсію, та отримував щомісячне грошове утримання в сумі 11185,39 грн.

Батько постійно надавав йому допомогу та членам його сім'ї. 10 квітня 2013 року його батько ОСОБА_4 склав на користь онука ОСОБА_6 нотаріально посвідчений заповіт, за яким АДРЕСА_1 він заповідав ОСОБА_6. За заповітом від 20.11.2013 р. земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,12 га, розташовану на території Лісогринівецької сільської ради, спадкодавець, його батько, заповідав його синові - ОСОБА_7.

ОСОБА_3 посилається на те, що основним джерелом доходу сім'ї позивача було грошове забезпечення, яке отримував батько - ОСОБА_4

В 2012 році батько оплатив лікування позивача у сумі 10000 грн., а в травні 2013 року вдруге оплатив його лікування у сумі 6000 грн.

ОСОБА_3 просить встановити факт його перебування на утриманні у годувальника - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та визнати право на отримання пенсії по втраті годувальника.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання позов не визнала, вказавши, що ОСОБА_3 не має права на отримання такої пенсії. На даний час, здійснити обчислення пенсії у зв'язку із втратою годувальника непрацездатному члену сім'ї померлого судді з суддівської винагороди станом на дату звернення за призначенням пенсії буде можливо лише після внесення відповідних змін до нормативно-правових актів.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_8 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Виключно члени сім'ї померлого годувальника визначені ч.2 ст.36 Закону, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_5

ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 проживали АДРЕСА_1.

Позивач та члени його сім'ї проживали за іншою адресою - АДРЕСА_3.

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому ОСОБА_4 виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 01.01.2007 року, яке обчислено на підставі довідки № 37 від 26.01.2007 року про розмір заробітної плати працюючого судді за вересень 2007 року.

Позивач, з досягненням пенсійного віку, отримує пенсію з 2.09.2009 року у сумі 1338 грн. 74 коп.

Судом встановлено, що позивач та його батько проживали сім'ями окремо.

ОСОБА_3 та члени його сім'ї працювали, мали свій бюджет, окремо вели господарство.

Статтею ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені умови, за яких членам сім'ї призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати.

Зі змісту норм означеного Закону убачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вона не містить правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна віднести осіб за іншими критеріями.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача не порушені і не підлягають захисту, оскільки позивач не входить до кола осіб, які визначені в ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 9, ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суд,

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.