Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/528/16-ц
Провадження № 2/391/222/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Червонописького В.С., при секретарі Гросул Н.П., розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 13 631,85 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17.01.2008 року ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ЗАТ КБ "ПриватБанк" відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. ОСОБА_1 зобовязалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в попередньому судовому засіданні, позов не визнала, надала письмові заперечення .

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 1049 частиною 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України.

Згідно ст. 509, 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливост. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

З наданих позивачем до суду документів встановлено, що 17.01.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Водночас з наданої суду позовної заяви вбачається, що відповідачем по справі зазначено ОСОБА_1 З досліджених судом документів, а саме оригіналу паспорту ОСОБА_1, що збігається з копією наданою позивачем та підтверджується матеріалами справи - ОСОБА_1 отримала паспорт на прізвище «Каюда» 16.11.2004р., а отже на момент підписання кредитного договору у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг 17.01.2008р. її прізвище було ОСОБА_1. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив ОСОБА_3 картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 1100,00 грн., а в позовній заяві кредитний ліміт зазначено в сумі 5000,00 грн. З викладеного вбачається, що стороною у зобовязанні зазначено відповідача ОСОБА_1, а кредит укладено з ОСОБА_3 та надано суду письмові докази.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На неодноразові запити суду, позивачем не надано доказів чому відповідачем по справі зазначено ОСОБА_1, тоді як договір кредиту укладено з ОСОБА_3

Стаття 215 ЦК України визначає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем та відповідачем докази по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є неналежним боржником, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.215, 525-527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Червонописький