Справа № 752/704/16-ц
Провадження №: 4-с/752/42/16
У Х В А Л А

Іменем України

01.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Яни Олександрівни від 30 листопада 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

в с т а н о в и в:

Заявник ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О., що виразились у винесенні постанови від 30.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 48290073 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.05.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва; зобов'язати державного виконавця Сперкач Я.О. направити запити до Державного агентства земельних ресурсів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, Державної інспекції сільського господарства щодо виявлення майна та коштів боржника; зобов'язати державного виконавця Сперкач Я.О. винести постанову про примусовий привід боржника.

Мотивуючи вимоги, викладені у скарзі, заявник зазначив про те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2015 року задоволено позов ПАТ «КРЕДОБАНК», стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором від 13.03.2014 року у розмірі 37 263 гривні 99 копійок. 15.06.2015 року на підставі вказаного вище судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який 29.07.2015 року банком пред'явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 31.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.06.2015 року. Однак, 25.12.2015 року заявник дізнався про те, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. від 30.11.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця по винесенню вказаної вище постанови заявник вважає неправомірними, а оскаржувану постанову - незаконною, оскільки остання винесена державним виконавцем без вчинення всіх необхідних дій та передбачених законом заходів для здійснення виконання судового рішення.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. у судове засідання також не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи за скаргою, судом встановлено наступне.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено розділом VІІ цього Кодексу в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Голосіївським районним судом м. Києва 15 червня 2015 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року видано виконавчий лист № 752/1071/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 263 гривні 99 копійок.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 31.07.2015 року відкрито виконавче провадження № 48290073 з примусового виконання виконавчого листа № 752/1071/15-ц, виданого 15.06.2015 року.

30 листопада 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий лист № 752/1071/15-ц, виданий 15 червня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 263 гривні 99 копійок, повернуто ПАТ «КРЕДОБАНК» у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.Слід також зазначити, що п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі й конфіденційну.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „ Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З наданих на запит суду матеріалів виконавчого провадження № 48290073, вбачається, що в ході примусового виконання судового рішення, державним виконавцем здійснено запит та отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1, що стверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49129750 від 04.12.2015 року.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскарженні в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважаються, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р., Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», гл. 31-Г Цивільного процесуального кодексу України, розд. XIV Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Скасування постанов державного виконавця належить до компетенції начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише ним або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи дані, що містяться в матеріалах виконавчого провадження про наявність у боржника на праві власності нерухомого майна, суд надходить до висновку про те, що постанова державного виконавця від 30.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, винесена державним виконавцем без законних на то підстав, у зв'язку із чим права стягувача підлягають поновленню, а тому суд вважає за можливе задовольнити скаргу та визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. щодо винесення 30 листопада 2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження» та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. усунути допущені порушення, скасувавши постанову від 30 листопада 2015 року, та відновити виконавче провадження.

В частині інших вимоги, викладених у скарзі, суд зазначає, що вказані дії в розумінні ст.ст. 11, 32 Закону України «Про виконавче провадження» є заходами примусового виконання, які мають бути вчинені державним виконавцем після відновлення виконавчого провадження в ході здійснення примусового виконання виконавчого листа, у зв'язку із чим такі вимоги не підлягають задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-389, 294-296 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Яни Олександрівни від 30 листопада 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Яни Олександрівни щодо винесення 30 листопада 2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 752/1071/15-ц, виданий 15 червня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 263 гривні 99 копійок, повернуто Публічному акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Яну Олександрівну усунути допущені порушення, скасувавши постанову від 30 листопада 2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 752/1071/15-ц, виданий 15 червня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 263 гривні 99 копійок, повернуто Публічному акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, та відновити виконавче провадження № 48290073 з примусового виконання виконавчого листа № 752/1071/15-ц, виданого 15.06.2015 року.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя