Справа № 720/253/16-ц
Провадження №2/720/256/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вереня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,

сторін по справі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом:

- ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про вселення,

- ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні майном, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що йому та відповідачці належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.

17.11.2014 року рішенням Хотинського районного суду шлюб між сторонами був розірваний.

Після розірвання шлюбу відповідач почала перешкоджати йому користуватися квартирою а з часом змінила замки від вхідних дверей та висилила його.

Він неодноразово звертався до неї з прохання надати можливість проживати у квартирі та надати ключі від вхідних дверей. Однак відповідач жодним чином не реагувала на його звернення. Вимушений проживати у своєї мати.

Відповідач не реагувала і на його офіційні звернення направлені ним листом 22.05.2015 року до неї, та ніяким чином не відреагувала після відвідування квартири ним з працівником міліції, ключ від квартири не надала.

Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними по відношенню до нього та просить суд вселити його в квартиру АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року дані позовні вимоги обєднанні в одному провадженні.

ОСОБА_2 в позові посилається на те, що власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 яка є матерю позивача ОСОБА_1.

ОСОБА_5 через опір колишньої невістки ОСОБА_4 не має можливості користуватись належною їй квартирою, чим порушуються її права власника.

Право власності на квартиру підтверджується судовими рішенням Хотинського районного суду від 20.02.2015 року по справі №724/2300/14-ц в якому зазначено, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності від 31 січня 1995 року, виданого Хотинським сільськогосподарським технікумом згідно наказу № 5-К від 23 січня 1995 року.

15 липня 2004 року в Хотинській державній нотаріальній конторі ОСОБА_5 було укладено договір дарування №1341 належної їй квартири №9, що знаходиться в місті Хотині по вулиці І.Франка, в будинку №8 на ім'я ОСОБА_1 та на ім'я ОСОБА_4 в рівних частках кожному.

Представник позивачів вважає, що відповідно до статті 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕМ №668785 від 10.12.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Тобто обдаровані не скористались своїм правом на реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Представник позивачів вважає, що власником квартири №9 по вул. І.Франка, м. Хотин і надалі є позивач ОСОБА_5 але не має можливості користуватися своїм правом так як у даній квартирі проживає колишня невістка ОСОБА_4 з новим чоловіком.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в квартиру №9 по вул. 1.Франка, м. Хотин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, суду додатково пояснив, що власником квартири є його мати ОСОБА_5 яка в 2004 році подарувала дану квартиру йому та колишній дружині в рівних часках. Він та його колишня дружина договір дарування не зареєстрували, тому він вважає що власником квартири залишилась його мати. В спірній квартирі він та його дружина проживали постійно та в даній квартирі він офіційно зареєстрований. Після розірвання шлюбу дружина поміняла замки від вхідних дверей та почала створювати умови неможливості спільного проживання. На його прохання не перешкоджати проживати в квартирі та надати ключі від дверей вона ніяким чином не реагувала.

Представник ОСОБА_2 суду пояснив, що поданий позов в інтересах ОСОБА_5 підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві просить суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнала суду пояснила, що вона не перешкоджає позивачу у користуванні квартирою.

Представник відповідача позов не визнав суду пояснив, що позивачі не надали суду належні та допустимі докази порушеного права зі сторони відповідача а тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Наданими сторонами доказами судом встановлено, що 15 липня 2004 року ОСОБА_5 подарила належний їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

В 2015 році ОСОБА_5 поозувалась до Хотинського районного суду з позовною заявою про визнання даного договору не дійсним. Рішенням Хотинського районного суду від 20.02.2015 року по справі №724/2300/14-ц. відмовлено у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Дане рішення набрало законної сили 09.04.2015 року відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області.

З довідки про місце реєстрації з адресного бюро на а.с.11 вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2000 року.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін, зазначені докази та правову норму дійшов висновку, що право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 виникло з моменту її прийняття тобто з 15 липня 2004 року.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року ОСОБА_1 звертається листом до ОСОБА_4 про надання йому можливості користуватися своєю часткою в квартирі АДРЕСА_1. Відповіді він не отримав.

З офіційного висновку затвердженого начальником міліції Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 30.05.2015 року вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами ОСОБА_4 поміняла замки від вхідних дверей квартири та з жовтня 2014 року ОСОБА_1 не приходив і не просив ключа від квартири.

З офіційного висновку затвердженого начальником поліції Хотинського ВП ГУНП України в Чернівецькій області від 14.04.2016 року вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами ОСОБА_4 поміняла замки від вхідних дверей квартири та остання не надає ОСОБА_1 можливості проживати в квартирі.

Під час розгляду справи по суті судом була надана можливість відповідачці надати відповідачу ключі від квартири для підтвердження правдивості її заперечень на заявлені позовні вимоги, що ніхто у неї ключ не просив і вона може його надати, однак вона в послідуючих судових засіданнях не зявилась та ключі не надала.

ОСОБА_6 з ч.3 ст.60 ЦПК України, Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Суд оцінюючи у сукупності викладене вважає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами те що вона не перешкоджає позивачу у вільному користуванні квартирою. Тому суд її зауваження щодо невизнання позову вважає такими, що надані з метою уникнення цивільної правової відповідальності від своїх неправомірних дій щодо порушеного нею права власності ОСОБА_1 вільно розпоряджатися квартирою яка належить обом на праві спільної сумісної власності та в якій він офіційно зареєстрований.

ОСОБА_6 з ч.1 та 2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

ОСОБА_6 з ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєю інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло.

Суд вважає, що право на проживання позивача в квартирі АДРЕСА_1 є похідним від його права власності на дану квартиру яка належить йому на праві спільної сумісної власності з відповідачем.

Отже суд дійшов висновку, вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Щодо зазначених представником ОСОБА_2 порушеного права ОСОБА_5 користуватися своєю власністю квартирі АДРЕСА_1, суд вважає, що в даній частині заявлених позовних вимог слід відмовити з наступних правових підстав.

Відповідно до договору дарування від 15 липня 2004 року ОСОБА_5 подарила належний їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін, зазначені докази та правові норму дійшов висновку, що ОСОБА_5 втратило право користування, розпорядження та володіння квартиро АДРЕСА_1 з моменту прийняття подарунку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тобто з 15 липня 2004 року, оскільки вони проживали в даній квартирі, утримували квартиру та розпоряджалися нею.

З пояснень позивача та представника позивача встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована та проживає у квартирі що знаходиться у с.Ставчани Хотинського району, Чернівецької області.

ОСОБА_6 з ч.1 ст.3 ЦПК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже зазначені докази та правові норми з однозначністю та достовірністю доказують, що права ОСОБА_5 не порушуються, оскільки вона не має ніяких прав щодо квартири АДРЕСА_1.

Суд дійшов висновку, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5, щодо усунення перешкод у користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин, Чернівецької області за безпідставністю.

Щодо заявлених порушених прав ОСОБА_1 в частині того щоб зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин, Чернівецької області суд вважає, що дані позовні вимоги найшли свого підтвердження вище зазначеними доказами та правовими нормами а тому в даний частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Платіжним дорученням від 24.07.2016 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст..10,58,59,60,61,174, 208-218, ЦПК України і на підставі ст. 355,358,383,722 ЦК України, ст.41,47 Конституції України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про вселення.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5, щодо усунення перешкод у користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин., Чернівецької області за безпідставністю.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні квартирою №9 по вулиці І.Франка №8 в м. Хотин., Чернівецької області ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Вівчар Г.А.