Справа № 188/1154/16-ц
Провадження № 2/188/588/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі Брагін А.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області помер її чоловік ОСОБА_2.

Після його смерті позивачка вступила у фактичне володіння та управління його будинком, в якому вони разом проживали, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

06 вересня 2016 року позивачка звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, але отримала відмову з посиланням на п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюваних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Керуючись ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності за законом на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на зазначений будинок.

Позивачка просить визнати за нею право власності на спадщину за законом у вигляді будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_2.

Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві також вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.25).

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають, судові витрати просять віднести на позивача (а.с.24).

Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 06.08.2014 року (а.с.3).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відомості про посвідчення ОСОБА_2 заповіту відсутні, отже спадкування після його смерті має здійснюватися за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 24.04.1996 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 але власник не звернувся за реєстрацією цього права до КП «Павлоградське МБТІ», що вбачається з довідки цього органу від 12.08.2016 року (а.с.6).

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її (ч.1).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3).

На момент смерті ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом з ним проживала та була зареєстрована з 15.05.1978 року його дружина ОСОБА_1, позивачка у справі, що підтверджується штампом про реєстрацію за місцем проживання на аркуші 11 паспорту позивачки серії НОМЕР_2, виданого 20.03.2000 року Петропавлівським РВУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.4) та довідкою № 1664 від 09.08.2016 р., виданою Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.10).

Подружні стосунки ОСОБА_2 та позивачки підтверджуються свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, виданим Дмитрівським сільбюро ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області 20.12.1958 року (а.с.9), та штампом про реєстрацію шлюбу на аркуші 10 паспорту позивачки серії НОМЕР_2, виданого 20.03.2000 року Петропавлівським РВУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.4).

Інші спадкоємці відсутні, таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2

Позивачка звернулася до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 що належав померлому ОСОБА_2, але нотаріус постановою від 06.09.2016 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва, тому що позивачка не надала оригіналу правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок (а.с.7).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що нотаріус вважає, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на це майно, в зв'язку з чим позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернулася з позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння.

Спадкодавець ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на забудову садиби на виділеній з присадибного фонду колгоспу імені Чкалова земельній ділянці площею 0,25 га, розташованій по АДРЕСА_1 у 1971 році збудував житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданим виконкомом Дмитрівської Петропавлівської районної Ради депутатів трудящих (а.с.26-27) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 12.08.2016 року КП «Павлоградське МБТІ» (а.с.11-13).

Згідно з довідкою КП Павлоградського МБТІ за ОСОБА_2 рішенням Дмитрівської сільської ради народних депутатів визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 яке не зареєстроване (а.с.6).

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

За даними погосподарського обліку Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2згідно з записом в по господарській книзі №3 був головою господарства по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 2242 від 11.10.2016 р., виданою Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.28).

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 12.08.2016 року КП «Павлоградське МБТІ», цей садибний будинок, побудований в 1971 році і складається з наступного: житловий будинок - літ. «А»; прибудова до будинку - літ. «а»; тамбур - літ. «а1»; гараж - літ. «Б»; сарай - літ. «В»; убиральня - літ. «Г»; трубчатий колодязь - 1; літня кухня - літ. «Д»; огорожа - 2-4 ; прибудова до літньої кухні - літ. «д»; літня кухня - літ. «Е»; убиральня - літ. «Ж»; душ - літ. «З»; погріб - літ. «пдД» (а.с. 11-13).

Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, бо судом встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності померлому ОСОБА_2, який набув його відповідно до діючого на час закінчення будівництва законодавства, що не передбачало державної реєстрації права власності, позивачка є спадкоємцем першої черги спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно.

Вартість спадкового домоволодіння складає 54941 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна у вигляді житлового будинку загальною площею 74,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, виконаним ТОВ «Мегаполіс і партнери» на підставі договору від 08.09.2016 року (а.с.8).

Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., про що до позову додана квитанція банку від 12.09.2016 року (а.с.1).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно, яким є садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2.

Стягнути з Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. О. Бурда