Справа № 489/3567/16-ц
Номер провадження 2/489/2052/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2016 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 р. ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Вказували на те, що 22.07.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит в у розмірі 28 700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % на рік. При цьому, відповідно до умов договору, відповідачка зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором.

25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідачки.

15.06.2012 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого останнє відступило позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідачки.

Відповідачка свої зобовязання за кредитним договором не виконала, в звязку з чим, станом на 10.04.2016 р., утворилась заборгованість за кредитом.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Альфа-Банк» просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 23 644,26 доларів США, а також судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка позов не визнала. Посилалась на те, що сплачує кошти в рахунок погашення кредиту щомісячно, але в меншій ніж потрібно сумі, оскільки через матеріальне становище та малу заробітну плату не може виконувати умови договору в повному обсязі. Вважає, що позивач має врахувати становище її сімї, те, що нею сплачено більшу частину наданого кредиту та надати можливість сплачувати в подальшому кошти за меншим курсом валюти, або розстрочити сплату.

Вислухавши сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

22.07.2008 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», був укладений Кредитний Договір № 1406/0708/45-006, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 28 700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 11,90 % на річних за весь строк фактичного користування кредитом. Кредит був наданий на строк з 22.07.2008 р. до 22.07.2025 р.

Відповідно до п. 5 Кредитного договору позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків.

ОСОБА_3 п. 8.1 Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі день погашення простроченої заборгованості.

Відповідно до умов Договору відповідачка з договором була ознайомлена, нею договір підписаний.

25.05.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідачки.

15.06.2012 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідачки.

ОСОБА_3 з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» було передано до ПАТ «Альфа-Банк» також право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 1406/0708/45-006 від 22.07.2008 р.

В порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідачка грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином, в повному обсязі, не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

ОСОБА_3 із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_4, станом на 10.04.2016 р. заборгованість відповідачки складає 23 644,26 доларів США, а саме заборгованість за кредитом 22 914,91 дол. США, заборгованість за відсотками 672,62 дол. США, заборгованість з пені 56,73 дол. США.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. ОСОБА_3 ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

ОСОБА_3 заперечень наданих відповідачкою вбачається, що вона не згодна з позовними вимогами, оскільки вважає їх необґрунтованими. Протягом дії договору відповідачка регулярно виконувала свої зобовязання належним чином, однак на теперішній час сума щомісячного фіксованого платежу за кредитом значно перевищує суму щомісячного доходу відповідачки. В звязку з цим вона не має змоги погашати заборгованість за кредитом згідно графіку складеного при укладанні договору.

Крім того на переконання відповідачки її грошові зобовязання за кредитом мають бути виконані у гривні, оскільки використання іноземної валюти можливе лише у випадках передбачених діючим законодавством.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» до кредитних відносяться операції зазначені у п.3 ч.1 та у п.3-7 ч.2 ст.47 цього Закону, у тому числі розміщення банком залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Отже розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківський операцій.

В розумінні ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті або їх еквівалент. Надаючи кредит, банк розміщує залучені кошти як у національній , так і в іноземній валюті.

Статті 47,49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Діючим законодавством не передбачено будь-яких заборон або обмежень на видачу кредитів в іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті). Надаючи кредит, банк розміщує залучені ним кошти як у національній та і в іноземній валюті.

Враховуючи вищенаведене, суд не може прийняти до уваги твердження відповідача через їх необгрунтованість та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 8 810 грн. 44 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р 0004) заборгованість за кредитним договором № 1406/0708/45-006 від 22.07.2008 р. в розмірі 23 644,26 доларів США, а саме заборгованість за кредитом 22 914,91 дол. США, заборгованість за відсотками 672,62 дол. США, заборгованість з пені 56,73 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р 0004) судовий збір у розмірі 8 810 грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова