Справа №601/1481/16
Провадження № 2/601/668/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Білосевич Г.С.

при секретарі: Васільєвій О.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопушненської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 10.11.2003 року померла її тітка ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області та права на земельну частку (пай), на яке видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0075921 і яке позивач має намір успадкувати. Ще за життя ОСОБА_2 заповіла усе належне їй на день смерті майно позивачу ОСОБА_1 Заповіт станом на 26.07.2016 року не змінено та не скасовано. При зверненні в державну нотаріальну контору позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину за заповітом з тих причин, що житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 і станом на 15 квітня 1991 року більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. За таких обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_2

В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву, у якій не заперечує проти даного позову та просить слухати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла 10.11.2003 року.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 07.01.1989 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки № 668 від 01.08.2016 року, виданої Кременецьким РКБТІ, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2.

ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Горинь», що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0075921.

Згідно довідки виданої Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 1685 від 26.07.2016 року у житловому будинку по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали наступні особи: голова двору ОСОБА_2 ( 10.11.2003 року померла). І більше ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Згідно заповіту від 12.02.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за реєстровим № 47, ОСОБА_3 все належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_4.

У листі в.о. завідувача Почаївської державної нотаріальної контори № 01-16 від 17.12.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_2 у звязку із тим, що не виділено частки померлого в майні колгоспного двору.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є позивач по справі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, померлої 10.11.2003 року, а саме: на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області та на право на земельну частку (пай), на яке видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0075921.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подана.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: