22-ц/775/682/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Курбанова Н.М.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар судового засідання Папоян К.А.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Управління Держгеокадастру у місті Маріуполі Донецької області та ОСОБА_5, про відновлення стану земельної ділянки та усунення перешкод у її користуванні за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

В лютому 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача та просила відновити стан земельної ділянки АДРЕСА_1, який існував до порушення її прав відповідачем ОСОБА_4, а саме встановити кордон між земельними ділянками АДРЕСА_1 у відповідності до Акту № 1 виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника від 25 серпня 2003 року та розбивчим кресленням, нанесеним на нього межами земельних ділянок по АДРЕСА_1 в місті Маріуполі, підписаного архітектором адміністративного району та наданим КП «Міське архітектурне бюро»; усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 0,0697 га та зобов'язати відповідача ОСОБА_4, з метою відновлення суміжного кордону між ділянками АДРЕСА_1 і приведення її в стан у відповідності до Акту № 1 виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника від 25 серпня 2003 року і розбивчим кресленням з нанесеними на нього межами земельних ділянок по АДРЕСА_1, підписаного архітектором адміністративного району, виконати дії, зазначені в пункті 2 висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 10 вересня 2014 року, відповідно до прикладеного до нього плану фактичних меж земельних ділянок із зазначенням точок А, Б, В, Г, та не перешкоджати їй у відновленні металевої огорожі по встановленому судом суміжному кордону земельних ділянок АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи.

Позивач зазначала, що їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 20 листопада 2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 15 жовтня 2003 року за № 438/4, належить земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) загальною площею 0,0697 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Суміжними землекористувачами є відповідачка ОСОБА_4, як власник житлового будівництва і земельної ділянки по АДРЕСА_1 і ОСОБА_6, як власник житлового будівництва і земельної ділянки по АДРЕСА_1. Після надання їй у власність земельної ділянки вона, як власник житлового будинку по АДРЕСА_1, який був огороджений нею по межі ділянки суміжного землекористувача по АДРЕСА_1 металевою огорожею, постійно користувалася нею згідно з цільовим призначенням. Однак, відповідачка ОСОБА_4 в листопаді 2010 року самоправно зрізала встановлену нею на кордоні ділянки суміжного землекористування по АДРЕСА_1 металеву огорожу з стовпчиків, на яких вона кріпилася, і перенесла огорожу вглиб земельної ділянки по АДРЕСА_1, та фактично стала незаконно користуватися частиною належної їй на праві власності земельною ділянкою. У зв'язку з цими обставинами, для визначення розмірів земельної ділянки, вона зверталась до фахівця-геодезиста ТОВ «Гіпромезом». При проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_1 геодезистом встановлений факт порушення меж земельної ділянки суміжного землекористувача відповідачем ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 і знаходження в користуванні відповідача частини земельної ділянки площею 48 кв. м (0,0048 га), яка фактично входить до розміру належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 0,0697 га по АДРЕСА_1, що підтверджується кадастровою зйомкою, виготовленою станом на 27 листопада 2012 року. Добровільно відновити кордон земельної ділянки суміжного землекористування по АДРЕСА_1 та відновити огорожу по межі з суміжниною земельною ділянкою загальною площею 0,0697 га по АДРЕСА_1 відповідно до правовстановлюючих документів та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не бажає.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Відновлений стан земельної ділянки №11, площею 0,0697 по АДРЕСА_1 в місті Маріуполі, а саме: встановлений кордон між земельними ділянками АДРЕСА_1 у відповідності до Акту № 1 виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника від 25 серпня 2003 року.

Усунуті перешкоди в здійснені ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 0,0697 га шляхом зобов'язання ОСОБА_4 з метою відновлення суміжного кордону між ділянками АДРЕСА_1 і приведення її в стан у відповідності до Акту № 1 виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника від 25серпня 2003 року та розбивочним кресленням з нанесеними на нього межами земельних ділянок по АДРЕСА_1, а також виконання дій вказаних в пункті 2 висновку додаткової судової будівельно - технічної експертизи від 10 вересня 2014 року згідно з прикладеним до нього плану фактичних земельних ділянок із зазначенням точок А, Б, В, Г і не перешкоджання їй у відновленні металевої огорожі по встановленому судом суміжному кордону земельних ділянок АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 900 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 114,70 грн., а всього 2 014,70 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що позивачем в судовому засіданні не надано підтвердження того, що докази, на які она посилається, мають юридичну силу, судом дана неправильна юридична оцінка досліджених документів та показанням свідків.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду без змін.

Треті особи: Управління Держгеокадастру у місті Маріуполі Донецької області та ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Управління Держгеокадастру у місті Маріуполі Донецької області подало до апеляційного суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника управління. Третя особа ОСОБА_5 причини неявки суду не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції, з урахуванням наданих сторонами та досліджених у справі доказів, виходив з того, що права ОСОБА_1 щодо користування належною їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 порушені відповідачем, а тому підлягають відновленню у спосіб, зазначений у додатковому висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Згідно з ч.4 ст. 373 та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Власник земельної ділянки, відповідно до ст. 152 ЗК України, або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданого 20 листопада 2003 року Маріупольським міським управлінням земельних ресурсів, ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 15 жовтня 2003 року №438/4 є власником земельної ділянки площею 0,0697 га у межах згідно з планом по АДРЕСА_1. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №144. Кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.4-5 т.1).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_3, виданого 31 серпня 2001 року Маріупольською міською радою, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 17 липня 2001 року №280/5 є власником земельної ділянки площею 0,0698 га у межах згідно з планом по АДРЕСА_1. Цільове призначення (використання) земельної ділянки обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_5 (а.с.43-44 т.1).

Кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0698 га - НОМЕР_4 (а.с.56-57 т.1).

Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, виконана кадастрова зйомка земельної ділянки і після звірки з Держаним актом встановлено, що цільове призначення земельної ділянки не змінилось, фактична конфігурація відрізняється від вказаної у Державному акті, довжина меж земельної ділянки не відповідає розмірам, вказаним у Державному акті на право власності на землю. Фактична довжина з північного боку - 24,46 м. зі східного боку 30,83м, з південного боку 21,15м, з західного боку 30,58 м. (а.с.34-38 т.1).

Згідно з актом відновлення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) по АДРЕСА_1, межі земельної ділянки не відповідають Держаного акту на право власності на земельну ділянку та визначені на кадастровому плані землекористування червоним олівцем на місцевості проходять: з північного сходу - від к.8 до к. 11 по існуючій огорожі, з південного сходу - від к.11 до к.12 по умовній огорожі, з південного заходу - від к.12 до к.1 по існуючій огорожі, з північного заходу - від к.1 до к.8 по існуючій огорожі. (а.с.47-48 т.1).

Відповідно до доповнення до акту відновлення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) по АДРЕСА_1, суміжним землекористувачем даної ділянки є представник домоволодіння по АДРЕСА_1, підпис якої відсутній у акті встановлення та узгодження меж землекористування і не надана письмова заява (пояснення). При з'ясуванні причин відсутності підпису встановлено наступне: межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлювались у 2003 році згідно проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, виконаного КП «ГЗКЦ». Межі земельної ділянки ОСОБА_4, встановлені по існуючій огорожі (а.с.49-55 т.1).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29 жовтня 2012 року встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, яка надана гр.ОСОБА_4 у приватну власність на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 31 серпня 2001 року, загальною площею 0,0698 га, на дату проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства знаходиться в межах не відповідних зовнішнім межам земельної ділянки згідно вищевказаного госакту та займає фактично більшу площу, на що вказує зведений план меж по земельній ділянці АДРЕСА_1, виконаний колективним підприємством «Господарський Земельно-Кадастровий Центр» із зазначенням меж і площі фактичного заняття та використання земельної ділянки, а саме самовільного заняття гр. ОСОБА_4 земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови площею 0,0096 га, що є порушенням ст.ст.125, 126, 211 ЗК України. Додатково зазначено, що згідно з вищевказаного зведеного плану меж, земельна ділянка по АДРЕСА_1, 13 частково займає територію приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1, а саме територію площею 0,0017 га (а.с.72-73, 76-77, 78 т.1).

Згідно з приписом від 29 жовтня 2012 року №134/2012, виданим спеціалістом 1 категорії сектору землеустрою та охорони земель відділу регулювання земельних відносин міської ради, ОСОБА_4 приписано усунути порушення земельного законодавства України в строк до 29 листопада 2012 року та привести земельну ділянку у придатний до використання стан шляхом перенесення паркану відповідно до меж, зазначених в Державному акті на право власності на землю НОМЕР_5 від 31 серпня 2001 року (а.с.74-75 т.1).

З технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1, житловий будинок з усіма надвірними побудовами, вбачається, що складання технічної документації проводилось на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 15 жовтня 2003 року №438/4. Загальна площа земельної ділянки 0,0697 га, кадастровий номер 1) - НОМЕР_6 (а.с.116-119, 121, 122 т.1).

Відповідно до акту про встановлення меж земельної ділянки від 15 вересня 2003 року, межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі проходять по огорожі, стінам забудов, будинку, а на відкритих місцях, поворотах закріплені знаками та зазначені у техпаспорті. Площа встановленої в натуру ділянки складає 0,0697 га. Ніяких претензій при встановленні меж не заявлено (а.с.120 т.1).

Згідно з каталогом координатів кутів зовнішніх меж землекористування по АДРЕСА_1, периметр ділянки Р=106,49м, площа ділянки S=0,0697га (а.с.172 т.1)., по АДРЕСА_1, периметр ділянки 107,009м, площа ділянки 0,0698 (а.с.173 т.1).

Суд дійшов висновку, що при присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці по АДРЕСА_1 у місті Маріуполі допущено технічну помилку, яка виправляється відповідно до діючого законодавства, а саме ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», та не є перешкодою у вирішенні даного земельного спору по суті.

Проведеною комплексною будівельно-технічною експертизою від 18 жовтня 2013 року встановлено, що є порушення (зміщення) межі земельної ділянки ОСОБА_1 у відповідності з Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,0697га по АДРЕСА_1 з боку суміжного землекористувача ОСОБА_4 Проте визначити наскільки необхідно перенести межі для приведення ділянки у відповідність з Державним актом, виданим на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0697га по АДРЕСА_1, і в який бік, не представляється можливим, тому що розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 з урахуванням акту виносу в натуру земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 25 серпня 2003 року, виконаному представником КП «Горархбюро» ОСОБА_7, не відповідає розташуванню цієї ділянки згідно каталогу координат зовнішніх меж землекористування за Державним актом на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_7 від 20 листопада 2003 року, виданим на ім'я ОСОБА_1 (а.с.1-3 т.2).

Відповідно до висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 10 вересня 2014 року, фактична суміжна межа між ділянками № 11 та № 13 по вул.Солов'їній не відповідає межі ділянки АДРЕСА_1 за актом винесення в натуру земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 25 серпня 2003року. Для приведення суміжного кордону між ділянками АДРЕСА_1 у відповідність з актом виносу в натуру земельної ділянки АДРЕСА_1 від 25 серпня 2003року, необхідно: точку перетину фактичного суміжного кордону ділянок АДРЕСА_1 з лінією проходження фактичного кордону (огорожі) по АДРЕСА_1 перенести на 0,88 м в глибину цих ділянок від АДРЕСА_1 (перенесеної точці присвоїмо індекс-позначення - «А»), отриману перенесену точку «А» фактичного суміжного кордону між ділянками АДРЕСА_1 перенести на 1,48 м в сторону ділянки АДРЕСА_1 (при цьому відстань від даної точки до лінії електропередач по АДРЕСА_1 по перпендикуляру становитиме 6,60 м) і позначимо її «Б», точку перетину фактичного суміжного кордону ділянок АДРЕСА_1 з лінією проходження фактичного кордону (огорожі) в глибині ділянки перенести на 3,60 м в сторону ділянок АДРЕСА_1 (перенесеної точці дамо індекс - позначення - «В»), отриману перенесену точку «В» фактичного суміжного кордону між ділянками АДРЕСА_1 перенести на 1,91 м від фактичного суміжного кордону найближчого до АДРЕСА_1 або на 2,39 м від фактичного суміжного кордону найближчого до АДРЕСА_1 і зазначеної на фото на аркуші 6,8,9 матеріалів цивільної справи № 266/728/13-ц в томі № 1 (при виробництві геодезичної зйомки в глибині ділянки було дві огорожі, нібито що позначають суміжний кордон ділянки) в сторону ділянки АДРЕСА_1 (при цьому відстань від даної точки до точки «Б» по перпендикуляру становитиме 30,0 м) і позначимо її «Г», точки «Б» і «Г» з'єднати прямою лінією, довжина якої складе 30,0 м, від точок «Б» і «Г» перпендикулярно отриманого суміжного кордону ділянок АДРЕСА_1 в сторону АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 відміряти по 23,25 м згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_7 від 20 листопада 2003року, виданим на ім'я ОСОБА_1, отримані точки з'єднати прямою лінією, загальна довжина якої складе 30,0 м. (а.с.121-122 т.2).

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів по справі, та висновків судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції дішой обгрунтованого висновку про порушення ОСОБА_4 прав ОСОБА_1 щодо користування належної їй на праві власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 та підставно ухвалив рішення про його відновлення у спосіб, зазначений у додатковому висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача щодо не надання доказів, які мають юридичну силу та неправильної юридична оцінка досліджених документів та показань свідків.

Крім того, в судовому засіданні було також встановлено, що в 2001 році ОСОБА_8 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1, виконкому Маріупольської міської ради, Маріупольському міському управлінню земельних ресурсів про захист права приватної власності на землю, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування рішення Маріупольського міськвиконкому від 20 травня 1998 року № 125/2 про довідвід земельної ділянки площею 98 кв.м. до земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2003 року, яке набуло чинності, та відповідно до положень ст. 61 ЦПК України є преюдиціальним при вирішенні даного позову, в задоволенні позову ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення виконкому про надання додаткової земельної ділянки відмовлено (а.с.65-70 т.1).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 про відновлення стану земельної ділянки та усунення перешкод у її користуванні, відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну правову оцінку.

Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем та його представником в суді апеляційної інстанції не надано. Доводи апеляційної скарги по суті містять переоцінку доказів, на які посилався суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України Апеляційний суд Донецької області

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова