КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/361/16-ц
Провадження № 2/552/470/16
У Х В А Л А

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

29.01.2016 року суддя Київського районного суду м. Полтави Васильєва Л.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання законними представниками дитини , стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання їх законними представниками дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.. 119-120 ЦПК України.

Із положень ЦК України убачається, що особа у віці до 14 років є малолітньою особою, а у віці від 14 років до понов літня неповнолітньою особою.

Оскільки ОСОБА_5 народилася 29.11.2002 року вона на час пред»явлення позову є малолітньою особою.

Так позивачі посилаються на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2015 року яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відібрання дочки від позивачів. Однак вказаним рішенням не визначене місце проживання малолітньої дитини, відносно якої заявлені позовні вимоги.

Ч. 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 61 ЦК України передбачено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою , крім випадків встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Як убачається із позовної заяви позивачі не звертались до органу опіки та піклування щодо встановлення опіки над дитиною та призначення їх опікунами дитини.

Ч. 1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що права, свободи т інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи визначені законом.

Позивачі не є батьками малолітньої ОСОБА_5, не призначені її опікунами, не є її усиновлювачами, а також не є іншими особами, яким закон дозволяє представляти інтереси дитини.

Отже позивачі не обґрунтували свої позовні вимоги з точки зору визнання їх законними представника малолітньої дитини, тим більше, що діючим законодавством передбачено хто саме може бути представником малолітньої особи.

Позивачі не звертались до органу опіки та пікдлування з вимогою про призначення їх опікунами дитини.

Позивачі не обґрунтували своїх позовних вимог і в частині стягнення аліментів на їхню користь на утримання дитини , оскільки не посилаються на жоден доказ, який підтверджує, що вони у встановленому законом порядку є опікунами дитини, що місце проживання дитини визначене з ними.

Також не коректно викладені позовні вимоги про стягнення аліментів, а саме не зазначено у якому розмірі вони просять стягнути аліменти з відповідачів на утримання дитини конкретно на кожного із них.

Позовна заява має і інші недоліки.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання законними представниками дитини , стягнення аліментів на утримання дитини залишити без руху.

Надати строк для виправлення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Васильєва