У Х В А Л А

Іменем України

"04" листопада 2016 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Масендич В.В. вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити державним нотаріусам Четвертої Львівської державної нотаріальної контори видавати свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м.Львові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 02 травня 2016 року. Заяву мотивує тим, що вона звернулась із позовною заявою в суд до відповідача про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 від 09.03.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, 09.03.2004р. та зареєстрованим в реєстрі за №638.

02 листопада 2016р. спливає шестимісячний строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини за покійною ОСОБА_5 Після спливу цього строку відповідач зможе отримати на підставі оскаржуваного заповіту свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати за собою право власності на частину квартири, про яку йдеться в оскаржуваному заповіті. Після державної реєстрації права власності відповідач зможе розпоряджатись частиною квартири, про яку йде мова в заповіті, в тому числі відчужувати її, що може ускладнити виконання рішення суду в цій справі. Таким чином, існує реальна загроза вчинення відповідачем дій, спрямованих на унеможливлення виконання рішення суду по даній справі, а саме через отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину на підставі оскаржуваного заповіту.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України суд за згодою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи для забезпечення позову.

Згідно з п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із позовної заяви позивач звернулася до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 від 09.03.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, 09.03.2004р. та зареєстрованим в реєстрі за №638.

В заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити державним нотаріусам Четвертої Львівської державної нотаріальної контори видавати свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 (вул. ОСОБА_4) у м.Львові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 02 травня 2016 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, а тому заява позивача про забезпечення позову є такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Забезпечити позов шляхом накладення заборони державним нотаріусам Четвертої Львівської державної нотаріальної контори видавати свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 (ОСОБА_4) у м.Львові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 02.травня 2016 року.

Заборонити державним нотаріусам Четвертої Львівської державної нотаріальної контори видавати свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 (ОСОБА_4) у м.Львові в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 02.травня 2016 року.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6