Категорія 47Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Панасюка О.С.,

при секретарі: Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 19/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, приміщення виділені в натурі, а відповідач є власником 31/50 частки. Будинок розташований на земельній ділянці, площею 600 кв. м, що була виділена рішенням виконкому Вінницької міської ради №8/252 від 21.03.1955 року, лишки - 268 кв. м перебувають в тимчасовому користуванні. В позові зазначено, що порядок користування присадибною земельною ділянкою був встановлений ще за попередніх власників. Так, ухвалою народного суду 3-ї дільниці від 18.07.1958 року співвласнику будинку ОСОБА_4 (61,9%) виділено в користування 155 кв. м городу та 228 кв. м лишків тимчасового користування, співвласнику ОСОБА_5 (38,1%) - 95 кв. м городу та 140 кв. м лишків, в загальному користуванні залишено двір площею 266,99 кв. м. Позивачем вказано, що фактично в користуванні сторін перебуває двір площею 350 кв. м, порядок користування яким не встановлено, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила встановити порядок користування двором загального користування відповідно до варіанту 2 додатку 2 до висновку №270 додаткової земельно-технічної експертизи від 31.05.2016 року та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що судовим рішенням від 18.07.1958 року вже встановлено порядок користування ділянкою, площею 868 кв. м по АДРЕСА_2 між попередніми власниками будинковолодіння та визначено, що двір площею 266,99 кв. м залишений в спільному користуванні власників, оскільки розподілу не підлягає, а також встановлено, що сторони користуються земельною ділянкою, яка є більшою ніж була закріплена за будинковолодінням, при цьому експертом зазначено, що визначити в натурі межі ділянки площею 270 кв. м і встановити порядок користування цією ділянкою неможливо.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення третейського суду від 29.01.2007 року ОСОБА_2 є власником 19/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Частка ОСОБА_2 в будинку виділена на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.06.2014 року та складається з кімнати 2-3 площею 15 кв. м, кухні 2-2 площею 10 кв. м, сараю «З».

На підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 31/50 частки будинку №4 (6) по вул. Короткій в м. Вінниці.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №8/252 від 21.03.1955 року за будинковолодінням закріплена ділянка, площею 600 кв. м, лишки - 268 кв. м надані в тимчасове користування, всього площа 868 кв. м.

Крім того, ухвалою народного суду 3-ї дільниці м. Вінниці від 18.07.1958 року встановлено порядок користування ділянкою, площею 868 кв. м по АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і виділено ОСОБА_4 155 кв. м городу та 228 кв. м лишків в тимчасове користування, а ОСОБА_5 95 кв. м городу та 140 кв. м лишків в тимчасове користування. Двір площею 266,99 кв. м залишений в спільному користуванні, оскільки розподілу не підлягає. Встановлений порядок користування ділянкою зображений на схематичному плані від 02.06.1958 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою.

Відповідно до висновку №270 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 31.05.2016 року співвласники будинковолодіння користуються ділянкою площею 1 026 кв. м, при цьому експертом зазначено, що визначити в натурі межі ділянки площею 270 кв. м і встановити порядок користування цією ділянкою неможливо.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням суду, а саме ухвалою народного суду 3-ї дільниці м. Вінниці від 18.07.1958 року, попередні власники будинковолодіння АДРЕСА_2 набули у спільне користування ділянку площею 266,99 (270) кв. м та крім того, в даному судовому рішенні зазначено, що двір поділу не підлягає.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо безпідставності заявленого позову, при цьому було враховано, судове рішення від 18.07.1958 року та висновок експерта щодо неможливості визначення в натурі межі спірної ділянки і встановлення порядку користування даною ділянкою.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на не з'ясування питання щодо об'єму обов'язковості ухвали суду від 18.07.1958 року для теперішніх співвласників будинковолодіння, є безпідставними, оскільки вказаним судовим рішенням встановлено порядок користування земельною ділянкою, яка була закріплена за вказаним будинковолодінням і зазначений порядок є обов'язковим для співвласників будинку.

Також, не заслуговують на увагу твердження про необхідність встановлення порядку користування неподіленою частиною земельної ділянки площею 350 кв.м., оскільки за будинковолодінням закріплена земельна ділянка, площею 600 кв. м, лишки - 268 кв. м надані в тимчасове користування, всього площа 868 кв. м., порядок користування якою встановлено ухвалою суду від 18.07.1958 року, при цьому земельна ділянка площею 350 кв.м., з приводу якої заявлено вимогу, в натурі не виділена, до того ж встановлено, що сторони взагалі користуються земельною ділянкою, яка є значно більшою ніж була закріплена за будинковолодінням.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно з оригіналом: