Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення.

В порядку забезпечення позову позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить з метою забезпечення позову накласти арешт на будь яке рухоме та нерухоме, яке на праві власності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборони його відчуження.

В судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони не викликалися.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи рішення про забезпечення позову за заявою позивача, суд виходить з наявності підстав для забезпечення позову та наявності доказів належності відповідачу конкретного рухомого та нерухомого майна. Оскільки позивачем не конкретизовано на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача необхідно накласти арешт та не надано суду доказів належності його відповідачу, суд приходить до висновку по відмову в задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 151 153, 208-210, 293 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з моменту її отримання.

Суддя Придніпровського

районного суду м. Черкаси В.М. Скляренко