РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2009 року Іллічівський районий суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., при секрераті ОСОБА_1, за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2009 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

У судовому засіданні позивач- Овсієнко І.А. підтримав позовні вимоги та пояснив, що 04.07.2008 року він їхав на власному автомобілі НОМЕР_1 в м.Маріуполі по вул.7 проїзд в Іллічівськом районі м.Маріуполя, та у зв»язку з порушенням правил дорожнього руху з боку сина відповідача ОСОБА_4 який рухався на мопеді сталася дорожньо- транспортна подія, та його автомобіль НОМЕР_1 був пошкоджений. На місце ДТП через декілька хвилин по дзвінку сина приїхав відповідач ОСОБА_4, побачив що тілесних ушкоджень ні у кого не було, але був пошкоджений його автомобіль, просив не викликати міліцію, автомобіль, так як він має авто майстерню та ремонтує автомобілі. Але у зв»язку з тим, що пошкоджений автомобіль був новий, та для його ремонту потрібні були нові запчастини, а він не мав грошей, то пообіцяв відремонтувати автомобіль за кошти позивача, які він потім поверне. На місце ДТП він визвав іншого майстра по ремонту автомобілів, який пояснив що придбання пошкоджених запчастин транспортного засобу обійдеться в 10000 гривень. Які він віддав відповідачу на місці ДТП в присутності свідків, а відповідач написав розписку, за якою зобов»язувався повернути йому борг до 15.07.2008 року та відремонтований автомобіль. Після цього відповідач забрав автомобіль та 10 000 гривень. Через тиждень відповідач відремонтував ушкоджений автомобіль та повернув йому, але сказав, що грошей в нього поки немає та просив зачекати. За цей час він неодноразово телефонував відповідачу нагадував про борг. Однак відповідач гроші не сплачував .В зв»язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов»язання він звернувся до суду. Просив задовольнити його вимоги, стягнути 10000 гривень, пеню та 3% годових за прострочку платежу за договором позики, з урахуванням індекса інфляції, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 388,50 гривень, та за надання юридичних послуг 2300 гривень, на загальну суму 14239,07 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити, оскільки вони грунтуються на законних підставах.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги заявлені до нього ОСОБА_3 не визнав та пояснив, що дійсно 04 липня 2008 року його син, керував мопедом в м.Маріуполі по вул.7 проїзд в Іллічівськом районі м.Маріуполя та сталося зіткнення з автомобілем «Тайота Прада» під керуванням позивача ОСОБА_3. Сразу після зіткнення син йому подзвонив та приблизно через 10-20 хвилин він приїхав на місце ДІЛ, тілесних ушкоджень ні у кого не було, вони вирішили не викликати міліцію, він пообіцяв позивачу відремонтувати ушкоджений автомобіль, так як він займається тим, що ремонтує автомобілі. Він забрав автомобіль, та через тиждень відремонтував та повернув його позивачу. Але позивач не погодився віддати йому на ремонт автомобіль доки відповідач не напише розписку. Він під психологічним впливом позивача написав розписку, що взяв у ОСОБА_3 10000 гривень до 15.07.2008 року, але гроші він від позивача не одержував. Розписку він власноручно написав в присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в автомобілі позивача, які поставили свої підписи в ній в його присутності. До робітників правоохоронних органів зі скаргами на противоправні дії позивача не звертався. Позов не визнає, оскільки гроші за договором позики він не отримував, а ушкоджений автомобіль відремонтував. Просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або кількості речей.

Судом встановлено, що 04.07.2008 року на вул. 7 проїзд в Іллічівському районі в м. Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, внаслідок якої було ушкоджено автомобіль «Тайота Прада», Державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_3. Робітники ДАЇ при цьому за взаємною згодою сторін не викликалися. Відповідач визнав винним у цьому ДТП свого сина та надав позивачу розписку, де зобов»язувався сплатити позивачу у строк до 15.07.2008 року 10000 гривень (а.с.9). Ця сума була визначена сторонами як загальний розмір спричиненної шкоди. На виконання зобов»язання відповідач в цей же день на місці ДТП в автомобілі позивача після отримання грошей в сумі 10000 гривень, надав про це розписку. Факт передачі грошей підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 у якого позивач зайняв 9000 гривень та ОСОБА_6, які безпосередньо були присутні при передачі грошей відповідачу, після отримання яких він і написав розписку. При укладенні договору позики, форма договору передбачена ст.1047 ЦК України додержана. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що розписку 04.07.2008 року дійсно писав власноручно в автомобілі позивача в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6М , які теж розписалися в ній та заперечував факт отримання грошей від позивача, а розписку написав під впливом психологічних дій з боку ОСОБА_3 та погроз на адресу сина. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач до правоохоронних органів з заявою, що ОСОБА_3 під психологічним впливом заставив написати його розписку на час розгляду справи не звертався. Заперечення відповідача про те, що до нього були застосовані заходи психологічного впливу не були доведенні в судовому засіданні. Таким чином відповідачем не надано ніяких доказів, що він укладав договір позики не добровільно.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду такої самої якості, що були передані йому у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до цієї норми закону, відповідач ОСОБА_4 зобов»язан повернути отримані по договору кошти. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів з урахуванням індексу інфляції, та 3% на рік від просроченої суми боргу, що передбачено ст. 1050 ч. 1 та ст. 625 ЦК України.

Сума боргу по договору позики складеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 04.07.2008 року на суму 10000 гривень з зобов»язанням повернення до 15.07.2008 року. Борг ОСОБА_4 не повертав. Виходячи з цього розрахунок боргу по даному договору складає : сума боргу по договору у розмірі 10000 гривень відповідач зобов»язувався повернути борг 340 дней назад, індекс інфляції за цей час склав 11431,57-10000 = 1431,57 грн. Загальна сума боргу з урахуванням інфляції, 3% годових та пені складає 91,80+ 27,20+ 1431,57= 1550,57 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належить: в тому числі витрати на інформаційно-технічне забезпечення та витрати на правову допомогу.

Згідно договору про надання правової допомоги та платіжних доручень ОСОБА_3 було сплачено за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 2300 гривень, які суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10,11,57,59,60,88,209, 212, 213, 215, ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047,1049, 1050 ч.І, ст. 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг по договору позики, суму інфляції, 3% на рік у розмірі 11550 грн. 57 коп..

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 анатолійовича понесені ним судові витрати: судовий збір у розмірі 138 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2300 гривень, а всьго 14239 грн. 07 коп..

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, в суд апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подану без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження у строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя :