Справа № 307/1455/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 08 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації та ліквідаційної комісії радгоспу "Іскра" про визнання права власності,-

встановила:

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку рішення Тячівського районного суду від 08 серпня 2016 року, яким у задоволенні його позову до сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації та ліквідаційної комісії радгоспу "Іскра" про визнання права власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити по даній справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно протоколу №9 засідання районної ліквідаційної комісії радгоспу «Іскра» с.Угля від 01.09.2005 року та акту прийому-передачі будівлі від 10.05.2006 року ОСОБА_2 в рахунок заборгованості по заробітній платі передано будівлю колишньої дежурки по мраморному цеху площею 28.2 м.кв. в АДРЕСА_1, залишкова вартість якої станом на 01.05.2006 складає 5170 грн. За даною будівлею закріплена земельна ділянка розміром 0,25 га. Згідно довідки, виданої ліквідаційною комісією радгоспу «Іскра» заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 5237 грн.

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом даної статті задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише за наявності необхідних умов : добросовісності заволодіння, відкритості, безперевності, безтитульності володіння.

Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, не позбавляючи при цьому особу можливості набути права власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Добросовісність має враховуватись саме на момент передачі позивачу майна. Позивач як незаконний володілець, повинен бути впевнений, що він заволодів майном на законних підставах, на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх, для того, щоб мати право власності на нього.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст.182 ЦК України, в редакції діючій на момент передачі позивачу майна та чинної редакції, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Фактичні обставини за яких позивачу передана будівля не може свідчити про добросовісне заволодіння позивачем даним майном, оскільки позивач при передачі йому об'єкту нерухомості повинен був і міг знати, що право власності на нерухоме майно набувається в установленому законом порядку, а виникнення і перехід права власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували, що дана будівля належала радгоспу «Іскра» с.Угля і він вправі був розпоряджатися вказаною будівлею.

Також позивачем не подано жодних доказів, що він позбавлений можливості набути право власності на вказане майно у визначеному позасудовому порядку.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Доводи апеляції висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді