Справа № 456/1701/16-ц
Провадження № 2/456/1270/2016
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали та конструкції, які в сукупності складають 6 відсотків готовності незавершеного будівництвом житлового будинку №24 по вулиці Івана Франка в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області, право власності на господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, навіс Г та убиральню Д, які розташовані на земельній ділянці за тією ж адресою, та перевести на нього права забудовника житлового будинку №24 по вулиці Івана Франка в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачі по справі ОСОБА_1 його мати, а ОСОБА_3 брат. 25 березня 2012 року помер ОСОБА_4 батько відповідача та його, а також чоловік відповідачки. Після смерті батька відкрилась спадщина. За життя батько заповіту не склав. Він та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом, але ніхто крім нього на спадщину не претендує. Спадщина складається із незавершеного будівництва , 2-х сараїв, навісу та убиральні, які розташовані на земельній ділянці, яка належить сільській раді за адресою: с. Лисовичі, вул. І.Франка 24, Стрийський район, Львівська область. Він своєчасно за отримання спадщини не звертався, але на момент смерті батька проживав та був зареєстрованим разом з ним в одному будинку. Тому у відповідності із ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки спадкодавці за життя не змогли добудувати будинок тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали даний позов та просили його задовольнити, покликаючись на обставини наведені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності. Позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету Лисовицької сільської ради народних депутатів від 22 червня 1989 року № 35 «Про підняття клопотання перед райвиконкомом про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_6 в с. Лисовичі вирішено підняти клопотання перед райвиконкомом про надання дозволу на будівництво житлового будинку на місці старого її будинку в с. Лисовичі ОСОБА_6.

Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 16 листопада 1989 року №233, розглянувши клопотання виконкому Лисовицької сільської ради народних депутатів від 22 червня 1989 року №35, виконком районної ради народних депутатів вирішив дозволити будівництво індивідуального житлового та видати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки громадянці ОСОБА_6, в с. Лисовичі, площею 0,16 га на виділеній земельній ділянці загальними зборами членів колгоспу.

Згідно заповіту від 04 липня 1984 року ОСОБА_6 все майно, що належало їй на день смерті заповіла ОСОБА_7.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 не зверталась до уповноважених органів для визнання права власності на незавершене будівництво. Проте користувалась городом розташованим на ній та сараєм. Так за її вказівкою в 1990 році її син - ОСОБА_4, зніс старий будинок та в 1993 році розпочав будівництво нового. Побудувавши фундамент, будівництво призупинив у звязку з відсутністю матеріальних кошів. Відповідно до ст. 549 діючого на момент смерті спадкодавця Цивільного кодексу УРСР, ОСОБА_8, яка розпоряджалася майном померлої (вступила в управління), вважається такою, що прийняла спадщину.

12 грудня 2002 року ОСОБА_8Є померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-СГ №282254 виданим Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 14 грудня 2002 року.

Відповідно до заповіту від 06 грудня 2002 року ОСОБА_8 все своє майно, в тому числі й незавершене будівництво заповіла своєму синові ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але на момент смерті своєї матері проживав та був зареєстрований з нею в одному будинку. Тому відповідно до ч. 3 ст.1268 вважається таким що прийняв спадщину.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області серії ІV-СГ №342412 від 30 квітня 1988 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1, що підтверджується

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ № 369966 від 02.09.2014 року, батько позивача ОСОБА_4, помер 25 березня 2012 року.

Відповідно до довідки №628 від 04 травня 2016 року виданої виконавчим комітетом Лисовицької сільської ради впродовж 2011-20145 року було відкрито особовий рахунок №0106-1 на ОСОБА_4, який мав в тимчасовому користуванні земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,04 га для ведення особистого селянського господарства. З 2013 року за дані земельні ділянки земельний податок сплачує ОСОБА_1

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 23 травня 2016 року ФОП ОСОБА_9, індивідуальний житловий будинок № 24 по вул. Івана Франка в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області незавершений будівництвом 6% готовності, інвентаризаційна вартість 103 388, 00 гривень

Відтак, за життя ОСОБА_4 не встиг завершити будівництво спірного будинку, який станом на сьогодні належить до категорії об'єктів незавершеного будівництва, відсоток готовності котрого становить 6%, та відповідно оформити право власності на нього.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено в п. 20 постанови Пленум Верховного суду України 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи наведене, є всі підстави визнати за позивачем право власності на будівельні матеріали та конструкції, які в сукупності складають 6 відсотків готовності незавершеного будівництвом житлового будинку №24 по вулиці Івана Франка в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області, право власності на господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, навіс Г та убиральню Д, які розташовані на земельній ділянці по вулиці Івана Франка №24 в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області та усі права та обвязки забудовника житлового будинку незавершеного будівництва готовністю 6%, що розташований по вул. Івана Франка 24 в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за законом, після смерті його батька ОСОБА_4.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та конструкції, які в сукупності складають 6 відсотків готовності незавершеного будівництвом житлового будинку №24 по вулиці Івана Франка в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області, право власності на господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, навіс Г та убиральню Д, які розташовані на земельній ділянці по вулиці Івана Франка №24 в селі Лисовичі Стрийського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 усі права та обвязки забудовника житлового будинку незавершеного будівництва готовністю 6%, що розташований по вул. Івана Франка 24 в с. Лисовичі Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_10