АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 757/5399/16-ц Головуючий в І інстанції: Батрин О.В.
Апеляційне провадження 22-ц/796/9442/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (дані ПАТ «ДПЗКУ») про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26 січня 2016 року № 8-п, наказ ПАТ «ДПЗКУ» № 49-к від 01 лютого 2016 року про його звільнення із займаної посади, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування рішення, ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1, які належним чином повідомлення про час та місце розгляду справи (а.с.146, 147, 150)

В судовому засіданні представник Міністерства аграрної політики та продовольства України Костюченко М.Є. та представник ПАТ «ДПЗКУ» - Йосипишина Р.В.- скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, що 16 січня 2016 року на підставі наказу Міністра аграрної політики та продовольства України № 6-й позивача ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника голови правління ПАТ «ДПЗКУ» (а.с. 8).

18 січня 2016 року на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року, наказом в.о. голови правління ПАТ «ДПЗКУ» № 24/1-к ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника голови правління з 16 грудня 2014 року (а.с. 7).

26 січня 2016 року наказом Міністра аграрної політики та продовольства України № 8-п припинено повноваження ОСОБА_2 заступника голови правління ПАТ «ДПЗКУ» та звільнено з посади заступника голови правління ПАТ «ДПЗКУ» згідно з п. 5 ч. 1 ст. КЗпПУкраїни (а.с. 9).

01 лютого 2016 року відповідно до наказу в.о. голови правління ПАТ «ДПЗКУ» № 49-кОСОБА_2 звільнено з посади заступника голови правління, у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи (п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України) 02 лютого 2016 року (а.с. 10).

Відповідно до Статуту ПАТ «ДПЗКУ» вказане товариство було утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2011 р. № 593 «Про внесення зміни допостанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 р. № 764» шляхом перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у акціонерне товариство публічного типу (а.с.38-56).

Згідно з п. 2.1 Статуту метою діяльності ПАТ «ДПЗКУ» є задоволення потреб населення, підприємств, установ і організацій різних форм власності у продовольчому і фуражному зерні, продуктах його переробки, незерновій сировині, елітному і сортовомунасінні, надання послуг зі зберігання, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції і отримання прибутку шляхом провадження підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2011 року № 593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року № 764 та наказуМіністра аграрної політики та продовольства України від 7 липня 2011 року № 325 «Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», 100 відсотків статутного капіталу останнього належить державі, а повноваження з управління корпоративними правами здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України (п. 1.4, 6.6 Статуту).

Єдиним акціонером ПАТ «ДПЗКУ» є держава в особі Мінагрополітики України.

Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи.

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про акціонерні товариства» до товариства з одним акціонером не застосовуються положення ст. 33-48 цього Закону щодо порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерного товариства. Повноваження загальних зборів товариства, передбачені ст. 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформлюється ним письмово (у формі рішення). Таке рішення акціонера має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції наглядової ради належить обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу. Відповідно до ч. З цієї ж статті питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради акціонерного товариства, не можуть вирішуватися іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених цим Законом.

Відповідно до п. 9.1 Статуту органами управління ПАТ «ДПЗКУ» є загальні збори, наглядова рада, правління, ревізійна комісія.

Проте, підпунктом 11 пункту 9.7.1. розділу 9 «Органи управління Товариства Загальні збори» Статуту ПАТ «ДПЗКУ», визначено, що виключно до компетенції Загальних зборів належить, призначення (обрання) на посаду та звільнення (припинення повноважень) з посади голови Правління, першого заступника голови правління та заступників голови Правління; затвердження умов контрактів, які укладатимуться з ними, встановлення розміру їх винагороди; прийняття рішення про відсторонення голови Правління або заступників голови Правління від здійснення повноважень та призначення (обрання) особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови Правління.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу припиняються за рішенням наглядової ради, якщо статутом товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Разом з тим, ч. З ст. 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені. Отже формулювання «в будь який час» свідчить, що законодавець встановив право вищого органу товариства прийняти рішення про припинення повноважень будь якого члена виконавчого органу товариства на власний розсуд без оголошення підстав такого рішення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 12 січня 2010 року № 1-2/2010 за системним аналізом норм Цивільного кодексу (ст.ст. 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (ст. 89), Закону України «Про господарські товариства» (ст.ст. 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (ст.ст. 52, 58, 59, 60, 61) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов'язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (ч. З ст. 92, 2 речення абз. 3 ч. 1 ст. 161 Цивільного кодексу).

Відповідно до положеньч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об'єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений ч. З ст. 99 ЦК України, згідно з якою члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Відповідно до положень законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме ч. 1 ст. 98, ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу, ч. 1 ст. 23, п. «г» ч. 5 ст. 41, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у ч. 5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Отже, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 8-п від 26 січня 2016 року, яким припинено повноваження ОСОБА_2, заступника голови правління ПАТ «ДПЗКУ», винесено в межах, визначених положенням Статуту ПАТ «ДПЗКУ», ст. 49, 52 Закону України «Про акціонерні товариства» ст. 99 ЦК України.

Вказаний наказ у частині припинення повноважень ОСОБА_2 заступника голови правління ПАТ «ДПЗКУ» в господарському судочинстві не оскаржувався, про що зазначили представники сторін у судовому засіданні.

Відтак, відповідно до п. 5 ст. 41 КЗпП України відповідач Міністерство аграрної політики та продовольства України, припинивши повноваження позивача як заступника голови правління, вправі був розірвати трудовий договір з власної ініціативи у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи, оскільки підставою для розірвання трудового договору з вказаних причин є рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. В даному випадку наказ Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Доводи апелянта, що фактичне поновлення на роботі позивача відбулося тільки 03 лютого 2016 року, з часу ознайомлення його з наказом про поновлення на роботі, у зв'язку з чим звільнення позивача відбулося з порушенням норм ст. 40 КЗпП України так, як звільнення відбулося в період, коли позивач не був поновлений на посаді та не приступив до виконання своїх службових обов'язків є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки 16 січня 2016 року Міністерством аграрної політики та продовольства України видано наказ № 6-п та 18 січня 2016 року ПАТ «ДПЗКУ» № 24/1-к про поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника голови правління з 16 грудня 2014 року на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року, то рішення вважається виконаним з часу видачі відповідного наказу, тобто з 16 січня 2016 року.

Винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження 01 лютого 2016 року, ознайомлення позивача з наказами про поновлення на посаді та одночасно із наказами про звільнення позивача - 3 лютого 2016 року, не спростовує висновку суду щодо відсутності підстав для визнання звільнення незаконним, скасування наказів про звільнення із займаної посади.

Доводи апеляційної скарги щодо його звільнення в період часу, коли апелянта не було ще поновлено на посаді не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: