Справа № 464/2687/16 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5100/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Ванівс18 жовтня 2016 рокуького О.М., ОСОБА_2,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6 відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зняття арешту з майна, -

встановила:

У березні 2016 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 ВДВС ЛМУЮ, Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зняття арешту з майна.

Вимоги обґрунтовував тим, що 25 червня 2008 р. між ТзОВ «ОСОБА_7 Лтд» та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», укладено Кредитний договір № 166/08.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.06.2008р. між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 3837 з подальшими змінами та доповненнями. За умовами цього договору іпотеки ОСОБА_4, з метою забезпечення зобов'язань, що випливають з кредитного договору, передав в іпотеку: а) житловий будинок № 58 по вул. О. Мишуги у м. Львові (цегляний житловий будинок позначений в поверхневому плані літерою «А-2», складається з дев'яти житлових кімнат, житловою площею 218,3 кв.м. та двох кухонь), загальною площею будинку - 496,5 кв.м., який належав іпотекодавцю на підставі свідоцтва № С-02406 про право власності від 25.02.2008 року; б) земельну ділянку: - що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості, що розташована за адресою: м. Львів, вул. О. Мишуги, 58; - площа земельної ділянки 0,0937 га, кадастровий номер :01:006:0053, - призначена: для обслуговування житлового будинку; - належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 494417 від 18 квітня 2008 р.

Оскільки позичальник не сплатив заборгованість по кредиту та нарахованим процентам, банк в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком.

Після державної реєстрації, з 11.02.2016 року позивач є новим власником предмета іпотеки, однак безперешкодно реалізувати свої майнові права не спроможний, оскільки таке майно знаходиться під арештом на підставі постанов державних виконавців.

Позивач просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з житлового будинку загальною площею 496,5 кв.м., житлова площа 218,3 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. О. Мишуги, 58, який був накладений постановою № 29196388 відділу примусового виконання рішень ДВС України від 23.05.2012р., номер запису про обтяження 13210878; зняти арешт з цього ж майна накладений постановою № 45065091, виданою 01.04.2015 року ОСОБА_6 ВДВС ЛМУЮ, номер запису обтяження 1321163; зняти арешт з нерухомого майна, а саме земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,0937 га, кадастровий номер :01:006:0053, що розташована за адресою: м. Львів, вул. О. Мишуги, 58, який накладений постановою № 29196388 відділу примусового виконання рішень ДВС України від 23.05.2012 р., номер запису про обтяження 13211628.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Знято арешт з нерухомого майна, а саме: з житлового будинку загальною площею 496,5 кв.м., житлова площа 218,3 кв.м. за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. О. Мишуги, 58, що було накладено постановою серія та номер № 29196388 відділу примусового виконання рішень ДВС України від 23.05.2012 р., номер запису про обтяження 13210878.

Знято арешт з нерухомого майна, а саме: з житлового будинку загальною площею 496,5 кв.м., житловою площею 218,3 кв.м. за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. О. Мишуги, 58, що було накладено постановою серія та номер 45065091, виданою 01.04.2015 року ОСОБА_6 ВДВС ЛМУЮ, номер запису обтяження 1321163;

Знято арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,0937 га, кадастровий номер :01:006:0053, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. О. Мишуги, 58, що було накладено постановою серія та номер № 29196388 відділу примусового виконання рішень ДВС України від 23.05.2012 р., номер запису про обтяження 13211628.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_5, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним, таким що ухвалене при неповному з»ясуванні усіх обставин, що мали значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що на спірне майно накладено арешти в межах розгляду справи по договору про безпроцентну позику від 20.02.2007 року, яку станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 не повернув, тому апелянт безпідставно судом першої інстанції не залучений до розгляду даної справи.

Покликаючись на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.03.2016 року (залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р.) про банкрутство ТзОВ «ОСОБА_7 ЛТД», вважає, що всі борги товариства, в тому числі перед ПАТ «Універсал Банк», є погашеними.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представник апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із участю в іншому судовому засіданні, представник відповідача ОСОБА_6 ВДВС м. Львова подав клопотання про розгляду справи у його відсутність.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Колегія суддів приходить висновку, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з 11.02.2016р. позивач є новим власником предмета іпотеки, однак під час проведення реєстраційних дій виявлено, що 07.06.2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на таке майно.

Враховуючи пріоритет позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами, а також належність такого майна (предмета іпотеки) на праві власності банку (позивачу по справі), суд прийшов висновку, що накладені державними виконавцями арешти на колишній предмет іпотеки необхідно скасувати, оскільки дане нерухоме майно не може бути використане для задоволення вимог стягувачів у відповідних виконавчих провадженнях.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 червня 2008р. між ТзОВ «ОСОБА_7 Лтд» та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступник - ПАТ «Універсал Банк»), укладено кредитний договір №166/08.

В подальшому, 27.06.2008р. в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8та зареєстровано в реєстрі за № 3837.

За умовами цього договору іпотеки ОСОБА_4, з метою забезпечення зобов'язань, що випливають з кредитного договору, передав в іпотеку ПАТ «Універсал Банк»: житловий будинок № 58 по вул. О. Мишуги у м. Львові (цегляний житловий будинок позначений в поверхневому плані літерою «А-2», складається з дев'яти житлових кімнат, житловою площею 218,3 кв.м. та двох кухонь), загальною площею будинку - 496,5 кв.м., який належав іпотекодавцю на підставі свідоцтва № С-02406 про право власності від 25.02.2008 року; земельну ділянку: - що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості, що розташована за адресою: м. Львів, вул. О. Мишуги, 58; - площа земельної ділянки 0,0937 га, кадастровий номер :01:006:0053, - призначена: для обслуговування житлового будинку; - належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 494417 від 18 квітня 2008 р. (а.с. 8-15).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

В свою чергу, згідно із до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Саттею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання.

Оскільки позичальник не сплатив заборгованість за договором кредиту та нарахованими процентами, банк (позивач) в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» реалізував своє право та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком.

З 11.02.2016 р. позивач ПАТ «Універсал Банк» є новим власником предмета іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 4-7).

Під час проведення реєстраційних дій виявлено, що 07.06.2012 року постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділом примусового виконання рішень ДВС України накладено арешт на земельну ділянку. Крім цього, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29196388 від 23.05.2012р. відділу примусового виконання рішень ДВС України накладено арешт на житловий будинок загальною площею 496,5 кв.м., житлова площа 218,3 кв.м., та 02.04.2015р. постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45065091, виданою 01.04.2015р. ОСОБА_6 ВДВС ЛМУЮ, накладено арешт на житловий будинок загальною площею 496,5 кв.м., житлова площа 218,3 кв.м. (а.с. 33, 35 звороти, 64-65).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на час розгляду справи в суді першої інстанції), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, а саме наявності підстав для знаття арешту з нерухомого майна.

Доводи апелянта про припинення зобов»язань за договором іпотеки внаслідок постановлення ухвали Господарського суду Львівської області від 26.03.2016 року (залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р.) про банкрутство ТзОВ «ОСОБА_7 ЛТД» за якою усі вимоги до банкрута, в тому числі ПАТ «Універсал Банк», є погашеними, є безпідставними, оскільки припинення основного зобовязання внаслідок ліквідації юридичної особи боржника за цим зобовязанням не припиняє правочину про забезпечення виконання зобов»язанняи, якщо кредитор реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки до припинення юридичної особи боржника.

Крім цього, незалучення ОСОБА_4 до участі у цій справи, як сторони чи третьої особи, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_9