1Справа № 335/6310/13-ц 4-с/335/79/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення скарги без руху

26 жовтня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2

Заявник у скарзі просить: 1) на час розгляду скарги зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №335/6310/13-ц, виданого 20.06.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Спілка пенсіонерів України» заборгованості та судових витрат у розмірі 1 246 700,00 грн; 2) визнати неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 щодо порушення строків направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52574672 від 05.10.2016 та зобовязати державного виконавця встановити боржнику додатковий строк для добровільного виконання рішення суду; 3) визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52574672, винесену 05.10.2016 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2

За статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 ЦПК України.

Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 13 вказаної Постанови передбачено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Так, відповідно до положень п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зі змісту скарги випливає, що заявник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження поштою 19.10.2016, тобто поза межами строку, встановленого для самостійного виконання рішення, який визначений у постанові до 11.10.2016.

Проте, вимоги заявника про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобовязання державного виконавця встановити боржнику додатковий строк для добровільного виконання рішення суду, не обґрунтовані доказами, оскільки у скарзі не наведено відомостей про те, що скаржник зверталась до державного виконавця з вимогою про поновлення вказаного строку, та їй у цьому було відмовлено. Доказів вказаних обставин також заявником у скарзі не зазначено.

Крім того, у скарзі не наведено обґрунтування вимоги про зупинення стягнення, а також не зазначено доказів, якими така вимога обґрунтована (наприклад, доказів того, що на даний час державним виконавцем вчиняються дії щодо звернення стягнення на кошти чи майно боржника тощо).

Також, слід зазначити, що ОСОБА_1 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя подано ще дві аналогічні за змістом та вимогами скарги на дії та постанову державного виконавця. В цей же час, у даній скарзі ОСОБА_1 не повідомила суд про інші провадження, які перебувають в суді, щодо цієї скарги, а також про прийняті судом процесуальні рішення. Ця обставина впливає на можливість прийняття даної скарги відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до ст. 121 ЦПК України скарга, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення недоліків скарги шляхом викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши, що у разі не усунення недоліків заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова