УХВАЛА

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» (далі - ТОВ «Будинок Тканин») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 9 млн. 950 тис. доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення 20 серпня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 серпня 2008 року між товариством та банком було укладено договір поруки.

Додатковою угодою від 10 листопада 2010 року до договору поруки, укладеною між товариством та банком, зменшено кредит лімітування за кредитною лінією до 2 843 614 доларів 60 центів США.

8 серпня 2014 року банк пред'явив вимогу про дострокове виконання зобов'язання, тобто змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором та, відповідно, за договором поруки, й був зобов'язаний пред'явити позов до товариства як до поручителя протягом шести місяців.

Оскільки протягом шести місяців з дня закінчення строку виконання зобов'язання за кредитним договором, що був визначений ПАТ «Банк Форум» у його вимозі від 8 серпня 2014 року, банк не пред'явив до товариства позов, позивач просив визнати договір поруки від 20 серпня 2008 року, укладений між ним та банком, таким, що припинений.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «Будинок Тканин» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будинок Тканин», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що при укладенні договору поруки сторони погодили, що порука припиняється у разі, якщо протягом 1 року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором банк не пред'явить вимоги до поручителя й цей строк на час звернення із даним позовом не сплинув.

Апеляційний суд погодився з таким висновком районного суду, зазначивши також, що у додатковій угоді до договору поруки від 10 листопада 2010 року встановлено, що вносяться зміни лише в частині зобов'язання повернути кредитні кошти відповідно до зменшеного до 2 843 614,60 доларів США ліміту кредитування з кінцевим терміном повернення до 20 серпня 2015 року, а всі інші умови договору поруки залишаються без змін, тобто додаткові угоди не передбачали зміни строку дії поруки. Вимога про дострокове виконання порушених зобов'язань за кредитним договором направлена банком позичальнику 8 серпня 2014 року і на час звернення позивача з даним позовом, встановлений сторонами строк не сплинув, а отже відсутні підстави для припинення поруки.

Такі висновки судів в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Будинок тканин» до ОСОБА_3 є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що 20 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 9 млн. 950 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних з терміном повернення коштів до 20 серпня 2015 року, відповідно до графіку який є невід'ємною частиною цього договору.

На забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором 20 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ТОВ «Будинок Тканин» було укладено договір поруки.

Згідно з п. 4.1 договору поруки порука припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором та у разі якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Додатковою угодою до кредитного договору від 28 грудня 2009 року внесено зміни до п. 1.1 кредитного договору, а саме цей пункт викладено в наступній редакції: банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 2 843 614,60 доларів США. Всі інші умови кредитного договору залишено без змін.

Додатковою угодою до кредитного договору від 10 листопада 2010 року внесено зміни до п. п. 2.1, 2.3 кредитного договору, зменшено ліміт кредитування, змінено розмір платежів за графіком у зв'язку з таким та зазначено договори забезпечення повернення кредитних коштів, у тому числі й договір поруки укладений з позивачем.

Додатковою угодою до договору поруки від 10 листопада 2010 року внесено зміни до п. 1.1 договору поруки, а саме, п. 1.1 викладено в наступній редакції: поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 20 серпня 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником, додатковим договором від 23 грудня 2009 року, додатковим договором від 19 травня 2010 року, додатковою угодою від 10 листопада 2010 року та додатковими угодами, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти у вигляді не відновлювальної кредитних лінії у розмірі 2 843 614 доларів 60 центів США, з кінцевим терміном повернення 20 серпня 2015 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,5 % річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором. Також передбачено, що всі інші умови договору поруки залишаються без змін. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору поруки і набуває чинності з моменту її підписання сторонами, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

З вказаного вбачається, що ці додаткові угоди не передбачали зміни п. 4.1 договору поруки в частині зміни річного строку припинення поруки з часу настання строку виконання основного зобов'язання і відповідної вимоги.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суди наведене врахували та дійшли правильного висновку про те, що вимога про дострокове виконання порушених зобов'язань за кредитним договором направлена банком поручителю, ТОВ «Будинок тканин» 8 серпня 2014 року (а.с. 18) і на час звернення з даним позовом встановлений п. 4.1 договору поруки строк не сплив, отже, підстав вважати поруку припиненою немає.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із вирішенням вимог ТОВ «Будинок тканин» до ПАТ «Банк Форум» таких підстав.

У ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-1737 цс 15 від 18 листопада 2015 року, № 6-77 цс 16 від 6 квітня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди не врахували, що в одне провадження були об'єднані вимоги юридичної особи - ТОВ «Будинок тканин» - до іншої юридичної особи - ПАТ «Банк Форум», які виникли з укладеного між ними договору поруки та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК України), та позов юридичної особи до фізичної особи, які можуть бути самостійним і окремим предметом позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі.

За таких обставин судові рішення в частині вимог юридичної особи до юридичної особи не можуть вважатись законними й обґрунтованими й підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 рокув частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання поруки припиненою скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 рокув частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» до ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик