Справа № 550/1005/15-ц
Провадження № 2/550/29/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю секретаря Литвин А.С.,

представника відповідача Кожем»як О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до Кредитного договору № б/н від 14.11.2007 р. Банком було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобовязання по поверненню кредиту Відповідач повністю не виконав і має заборгованість перед Банком в розмірі 17957,74 грн., яку просять стягнути.

Представник Банку в судове засідання не з»явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник Кожем»як О.В. проти позову заперечують, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.11.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надана платіжна кредитна картка, що підтверджується заявою позичальника, платіжною карткою (а.с.45) та відповідачем не оспорюється.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, є договором про надання Банківських послуг, отже в даному випадку було укладено договір приєднання відповідно до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України. Суд вважає, що ОСОБА_1 підписом підтвердив, що ознайомлений та погодилася з умовами кредитування, які надані йому в письмовій формі та своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації у письмовій формі у відповідності до вимог закону (а.с. 8).

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентах за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором (п.6.5).

При порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше, ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00грн.+5% від суми позову (п.8.6).

Статтями 526,530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У суді відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, штрафу.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові від 19 березня 2014 року в справі №6-14цс14, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, при цьому, за кредитною карткою такий строк щодо місячних платежів погашення кредиту починає відраховувати після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Строк кредитної картки ОСОБА_1 встановлювався до листопада 2011 року.

Водночас, заява позичальника та Умови і правила надання банківських послуг, що складають у цілому договір про надання банківських послуг, не містить умови, за якою погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися шляхом сплати чергових платежів.

Таким чином, виникнення у банку права на позов пов'язане зі строком дії кредитної картки.

Але, як вбачається із виписки по кредитному договору, (а.с. 57-63) дата останнього щомісячного платежу, здійсненого відповідачем, - 14.03.2013 р., а не, як стверджує ОСОБА_1, 21.06.2012 р. про що надав суду платіжний документ (а.с. 46). Суд не може взяти до уваги посилання відповідача про те, що він не здійснював платіж по кредиту 14.03.2013 р., оскільки відповідно до п.п. 6.3, 6.8 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов»язаний отримувати виписки про стан Картрахунків і о проведених операціях по Картрахункам. У випадку помилкового зарахування коштів на Картрахунок Отримувач зобов»язаний повернути ці кошти і дає доручення Банку здійснити їх

повернення шляхом списання із відповідного Картрахунку. Доказів помилкового зарахування вищевказаних коштів на картрахунок відповідача суду не надано.

Суд вважає, що виписка по кредитному договору є належним та допустимим доказом в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування та одержаний в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Клопотань про подання оригіналу цього доказу в порядку ч.2 ст. 64 ЦПК України особами, які беруть участь у справі не заявлялось.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку відповідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України. Як вже зазначалось, відповідно до виписки за рахунком (а.с. 57-63) 10.03.2013 р. відповідачем було здійснено поповнення рахунку готівкою в сумі 150 грн., а одже строк позовної давності перервався. Відповідно до вимог ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається із матеріалів справи, позивач здав позов на пошту 15.12.2015 р., а одже звернувся до суду із позовом до відповідача до спливу строку позовної давності.

Таким чином, суд не може взяти до уваги посилання відповідача щодо пропущення з боку позивача строку позовної давності та вважає, що позов заявлено в межах трирічного терміну строку позовної давності.

Як встановлено судом Банком заявлялись вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту та відсоткам, загальний строк позовної давності по якій не сплинув.

У такому разі, з огляду на роз'яснення Верховного Суду Україні у постанові від 6 листопада 2013 року в справі №6-116цс13, стягнення неустойки (пені, штрафу) має обмежуватися останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починатися з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно розрахунку наданого Банком сума заборгованості за комісією становить 1363,92 грн. Аналіз укладеного між сторонами договору свідчить про те, що правова природа даної нарахованої комісії не є неустойкою (штрафом, пенею) в розумінні ч.1 ст. 549 ЦК України.

Таким чином, відсутні правові підстави для застосування до вимог про стягнення комісії спеціального строку позовної давності, встановленого ч. 2 ст. 258 ЦК України, що застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором від 14.11.2007, що складається з: 6343,75 грн. заборгованості за кредитом, 9750,07 грн. - процентів за користування кредитом, 1363,92 грн. заборгованість за комісією, 500 грн. штрафу, а всього 17957,74 грн.

Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218 грн. судових витрат у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 84, 209, 212-215ЦПК України, ст. ст.509, 526, 530, 549, 610,611,612,625,1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 17957,74 грн. кредитної заборгованості та 1218 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я. О. Ланна