АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 в задоволенні зави Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представником ПАТ «Універсал Банк» подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник заявника вказує на те, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», ст.389-10, 355, 360-7 ЦПК України, а також невірно зазначив, що вищевказана справа є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про видачу виконавчого листа.

Справа № 755/19023/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2147/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, а тому, в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 26.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL27078, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у розмірі 10000, 00 грн.

Відповідно до пункту 4 кредитного договору всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

30.05.2014 Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитном договором в сумі 33088,74 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» третейського збору в сумі 730,89 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення між сторонами кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах про захист прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а тому третейське застереження, яке міститься в указаному кредитному договорі, укладено в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», таким чином справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, що дає підстави відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України та з урахуванням положень п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та відповідає вимогам чинного законодавства.

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Вказаний Закон набрав чинності 12.03.2011.

Так, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, ухвалено 30.05.2014, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 у справі № 6-856 цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що спір, який виник між сторонами, є спором щодо захисту прав споживачів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Посилання апеляційної скарги на те, що спір, який виник між сторонами не є спором щодо захисту прав споживачів, колегія суддів, враховуючи вищевикладене, вважає необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги законність і обґрунтованість ухвали суду не спростовують , ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 361,303,307,312,314,315,320 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - відхилити.

Увалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: