АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/463/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/789/1256/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 13 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КУТОР "Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунальної установи Тернопільської обласної ради «Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди.

Позов обґрунтовувала тим, що з 23 листопада 2001 року вона працювала на посаді палатної медичної сестри в КУТОР «Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій». 25.10.2015 року обрана депутатом Кременецької міської ради. З 01.03.2016 року головним лікарем даного закладу її звільнено із займаної посади з підстав передбачених пункту 4 статті 40 КЗпП - за прогул. Вважає наказ № 35 від 08 лютого 2016 року та наказ № 54 від 26.02.2016 року незаконними, оскільки, будучи депутатом міської ради та обраною секретарем першого і другого пленарних засідань третьої сесії сьомого скликання Кременецької міської ради, 24.12 2015 року перебувала на сесії Кременецької міської ради. Про її відсутність на робочому місці на час сесії вона повідомила головного лікаря, написавши заяву на його ім'я із проханням надати їй можливість взяти участь у даній сесії, яка була задоволена. Старшу медсестру про свою відсутність вона не повідомляла, оскільки вважала, що достатньо повідомлення керівника. Відповідно до Регламенту Кременецької міської ради після завершення сесії позивач оформляла протокол сесії на офісному комп'ютері штабу «Свобода». Вирішуючи питання про її звільнення головними лікарем даний факт не взятий до уваги. Окрім того, відповідачем пропущений строк для застосування до дисциплінарного стягнення у вигляді прогулу та не дотримано процедури притягнення її до відповідальності. Так відсутня попередня згода профспілки на її звільнення із займаної посади. Наказ про звільнення підписаний головним лікарем під час його перебування на лікарняному. Не враховано, що її чоловік на даний час перебуває на обліку в Центрі зайнятості і має статус безробітного, син ОСОБА_2 є студентом ЛНТУ державної форми навчання, вона була єдиним членом сімї що отримував дохід у вигляді заробітної плати та утримувала свою сім'ю. Відповідач позбавив позивача гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та своїм дітям на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до втрати зв'язків з колективом, в якому вона працювала багато років, моральних переживань,втрати душевного спокою. Зараз вона постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїм неповнолітнім дітям. Зазначені моральні страждання нанесенні незаконними діями відповідача починають негативно відображатись на її здоров'ї . Тому вважає необґрунтованими та незаконними та просить скасувати наказ № 35 від 08.02.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1», наказ № 54 від 26.02.2016 року, поновити її на посаді медичної сестри в КУТОР «Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій» та стягнути з відповідача на її користь заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2016 року до дня поновлення на роботі та моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Рішенням Кременецького районного суду від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 Та її представники підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Представники відповідача КУТОР «Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій» апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не порушено вимоги чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1, оскільки керівник санаторію не був письмово повідомлений про те, що ОСОБА_1 є головою первинної профспілкової організації санаторію та звертався у профспілковий комітет працівників охорони здоров'я Кременецького району з метою отримання згоди профспілкового комітету на її звільнення .

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих обставинах справи та суперечить нормам матеріального права, які застосовуються до даних правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, прийнято 23.11.2001 року в КУТОР «Кременецький обласний комунальний дитячий психоневрологічний санаторій» на 0,5 ставки медсестри палатної, з них 0,25 ст. тимчасової, 01.07.2005 року наказом головного лікаря збільшено навантаження до однієї ставки палатної медсестри постійно, з 30.11.2010 року дозволено сумісництво 0.5 ставки медичної сестри з дієтичного харчування, з 10.03.2015 року знято 0.5 ставки медичної сестри з дієтичного харчування, що стверджується копією трудової книжки та копією свідоцтва про зміну імені від 17 травня 2012 року.

Згідно акту від 24.12.2015 року, складеного комісією в складі: інспектора з кадрів Яковлєвої О.М., старшої медсестри ОСОБА_5, медсестри/санітарки ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1, палатна медсестра, була відсутня на робочому місці 24.12.2015 року з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

Доповідною запискою старшої медсестри КУТОР «Кременецький ОДП санаторій» ОСОБА_5 повідомлено головного лікаря про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 24.12.2015 року з 16 години.

Згідно акту від 14.01.2016 року та акту від 18.01.2016 року, палатна медсестра ОСОБА_1 відмовилась від написання пояснювальної записки з приводу її відсутності на робочому місці 24.12.2015 року з 16.00 години до 20.00 години.

Наказом № 35 від 08.02.2016 року головного лікаря комунальної установи Тернопільської обласної ради Кременецького обласного дитячого психоневрологічного санаторію, ОСОБА_1 буде звільнено з роботи за прогул (відсутність на робочому місці понад три години), згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України з 29.02.2016 року.

Із пояснень представника відповідача в суді першої інстанції слідує, що даний наказ виданий з ініціативи головного лікаря з метою попередження працівника про можливе звільнення та надання можливості працівнику надати пояснення щодо причин відсутності на роботі 24.12.2015 року з 16 до 20 год.

Згідно наказу № 368 від 11.12.2015 року, ОСОБА_1 палатній медсестрі, надано частину щорічної відпустки з 25.12.2015 року по 12.01.2016 року терміном на 18 календарних днів, за період роботи з 03.10.2014 року по 02.10.2015 року.

Наказом № 383 від 31.12.2015 року, виданим головним лікарем КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», в зв'язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустці згідно наказу № 368 від 11.12.2015 року з 25.12.2015 р. по 13.01.2016 р., провести службове розслідування з 14.01.2016 року з приводу відсутності на робочому місці палатної медсестри ОСОБА_1, більше трьох годин 24.12.2015 року з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., взяти пояснення у ОСОБА_1 Для проведення службової перевірки створити комісію. Службове розслідування провести згідно алгоритму дій комісії щодо з'ясування відсутності працівника на робочому місці (додаток до наказу № 383 від 31.12.2015 року). Результат службового розслідування надати до 31.01.2016 року.

Службовим розслідування від 31.01.2016 року щодо відсутності на робочому місці палатної медсестри ОСОБА_1 24.12.2015 року з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 - понад три години, поважної причини комісією не встановлено.

Згідно копії заяви палатної медсестри ОСОБА_1 поданої на ім'я головного лікаря КУТОР «Кременецький ОДПС», ОСОБА_1 просить відпустити її на сесію міської ради 24.12.2015 року з 13.20 год. За резолюцією керівника «не заперечую на тривалість сесійного засідання».

З повідомлення Кременецької міської ради № 06 від 05.01.2016 року, вбачається що депутат міської ради ОСОБА_1 була зареєстрована та присутня на пленарному засіданні третьої сесії VІІ скликання 24.12.2015 року з 14 год. до 16 год. По закінченні роботи сесії депутати міської ради не залучались до депутатської діяльності ні в приміщення міської ради, ні поза її межами.

Згідно повідомлення Кременецької міської ради № 1221/36/03-04 від 27.05.2016 року, ОСОБА_1 була обрана секретарем першого і другого пленарних засідань третьої сесії сьомого скликання Кременецької міської ради. Відповідно до п.14 розділу 5 Регламенту Кременецької міської ради в обов'язки секретаря пленарних засідань входить ведення протоколів роботи сесії.

Наказом головного лікаря КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» № 373 від 21.12.2015 року, ОСОБА_1, палатній медсестрі, винесено попередження за неналежне виконання службових обов'язків та зухвалу і образливу поведінку щодо безпосереднього керівника ОСОБА_5

Згідно наказу головного лікаря КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» № 14 від 20.01.2016 року, ОСОБА_1, палатній медсестрі, винесено догану за недбале відношення до виконання посадових інструкцій, бездіяльність, та не належний контроль за наявності дітей в закладі.

Вказані накази ОСОБА_1 не оскаржувала.

Наказом головного лікаря КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» № 54 від 26.02.2016 року, ОСОБА_1, палатну медсестру, звільнено з роботи за прогул 24.12.2015 року ( відсутність на робочому місці без поважних причин понад три години), згідно ст. 40 п.4 КЗпП України з 29.02.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.1 (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст; 40 і п.п. 2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути здійснено тільки за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно протоколу № 2 профспілкових зборів у КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» від 03.11.2015 року, головою профспілкового комітетуобрано ОСОБА_1

Звітно-виборною конференцією Кременецької РОПООЗ від 09.06.2015 року, обрано профспілковий комітет в кількості 8 чоловік, серед яких є ОСОБА_1

19 листопада 2016 року Кременецька районна організація профспілки працівників охорони здоров'я, розглянувши подання №9 від 08.02.2016р. КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» на підставі рішення профспілкового комітету відмовила у дачі згоди на звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п.4 КЗпП України. Своє рішення профспілковий комітет обгрунтував тим, що згідно ст.148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

Таким чином відповідачем КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» при звільненні позивачки ОСОБА_1 було допущено порушення ч.ч. 2, 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» №1045-XIV від 15 вересня 1999 р. з внесеними змінами, ч.3 ст. 252 КЗпП України, оскільки на день звільнення позивачка була головою профспілкового комітету колективу КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», входила до складу профспілкового комітету Кременецької районної організації профспілки працівників охорони здоров'я, а тому її звільнення допускалося за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вона була на той час, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Звільнення ОСОБА_1 відбулося без погодження з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», а Кременецька районна організація профспілки працівників охорони здоров'я відмовила у дачі згоди на звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

Позивачку ОСОБА_1 звільнено з 29 лютого 2016 року за прогул який мав місце 24 грудня 2015року з врахуванням того що вона перебувала у відпустці згідно наказу № 368 від 11.12.2015 року з 25.12.2015 р. по 13.01.2016 р. після спливу 14 лютого 2016 року визначеного ст.148 КЗпП України терміну для накладення дисциплінарного стягнення.

Крім цього наказ № 54 від 26.02.2016 року, яким ОСОБА_1, палатну медсестру, звільнено з роботи за прогул 24.12.2015 року ( відсутність на робочому місці без поважних причин понад три години), згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України з 29.02.2016 року виданий головним лікарем КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» під час його перебування на стаціонарному лікуванні в Кременецькій центральній районній лікарні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України є незаконним, а тому, є незаконними і накази щодо її звільнення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи положення ст. 235 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка з урахуванням розрахунку середньомісячної заробітної плати позивачки ОСОБА_1 становить 26526,92 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Також, підлягають до часткового задоволення вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення незаконним звільненням прав позивачки ОСОБА_1 призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Колегія суддів вважає що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Скасувати накази № 35 від 08 лютого 2016 року № 54 від 26.02.2016 року по КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» «Про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул згідно ст. 40 ч. 4 КЗпП України з 29.02.2016 року

Поновити ОСОБА_1 на посаді палатної медсестри КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» з 29 лютого 2016 року.

Стягнути з КУТОР "Кременецького обласного комунального дитячого психоневрологічного санаторію" в користь ОСОБА_1 26526 грн. 18 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 29526 грн. 18 коп.

Стягнути з КУТОР "Кременецького обласного комунального дитячого психоневрологічного санаторію" на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма