У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до об'єднання співвласників цілісного майнового комплексу СПП ім. І. Франка, ОСОБА_8, приватної агрофірми ім. І. Франка про визнання недійсними рішень загальних зборів власників майнових паївза касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що протягом 2008 - 2009 років шляхом проведення загальних зборів співвласників майна реорганізованого ССП ім. І.Франка та приватної агрофірми ім. І. Франка, про які вони не були повідомленими і які відбулись без їх участі, майно цілісного майнового комплексу ССП ім. І.Франка (далі - ЦМП ССП ім. І. Франка) було відчужено ОСОБА_8

На підставі рішень загальних зборів власників майнових паїв ЦМП ССП ім. І. Франка та заяв ОСОБА_8 виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області було винесено рішення про дозвіл останньому на оформлення права власності на ряд будівель у с. Стрілки Перемишлянського районуЛьвівської області та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд визнати недійсними рішеннязагальних зборів власників майнових паїв ЦМК ССП ім. І.Франка у с. Стрілки від 6 квітня 2008 року № 1, від 14 лютого 2008 року № 3, від 14грудня 2008 року № 4, від 17січня 2009 року № 5, від 29 квітня 2009 року № 6 та від 28 травня 2009 року № 7.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 8 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 продали свої майнові паї та на час пред'явлення позову не були їх власниками, тому їхні права оспорюваними рішеннями загальних зборів не порушені, а ОСОБА_7 свідоцтво про право власності на майнові паї ЦМК ССП ім. І. Франка, які він придбав за договорами купівлі-продажу майнових паїв, не видавалося.

Проте повністю погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з протоколами загальних зборів співвласників ЦМК ССП ім. І.Франка від 6 квітня 2008 року № 1, від 14 грудня 2008 року № 3, від 14 грудня 2008 року № 4, від 17 січня 2009 року № 5, від 29 квітня 2009 року № 6 та від 28 травня 2009 року № 7 вбачається, що 6 квітня 2008 року з 169 співвласників майнових паїв на зборах були присутні 116 осіб, 14 грудня 2008 року на зборах з 43 співвласників були присутні 34 особи, 17 січня 2009 року з 43 співвласників майнових паїв на зборах були присутні 32 особи, а 29 квітня 2009 року та 28 травня 2009 року з 43 співвласників були присутні 32 особи.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У ч. 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є одними зі співвласників ЦМК ССП ім. І. Франка, на підтвердження чого надали свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства НОМЕР_1 та НОМЕР_2. ОСОБА_7 також володіє свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства НОМЕР_6, НОМЕР_5, НОМЕР_4, НОМЕР_3 тощо, майнові паї він придбав на підставі договорів купівлі-продажу.

Пунктами 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» (з наступними змінами), встановлено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування чи інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування чи інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Проте суди на зазначене уваги не звернули, не з'ясували чи свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємстваОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 анульовані, чи подавались в сільську раду для обміну, нібито, новим власником ОСОБА_7 та чи вносились зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Згідно з п. 3.5. Положення про Об'єднання співвласників цілісного майнового комплексу приватної агрофірми ім. І. Франка, розташованого в с. Стрілки Перемишлянського району Львівської області від 9 лютого 2000 року члени об'єднання мають право, зокрема, брати участь у загальних зборах членів Об'єднання особисто або через своїх представників і приймати рішення з питань, які винесені на розгляд зборів, у порядку, визначеному цим положенням.

У п. 2.5. Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Проте суди зазначені норми не врахували, залишили поза увагою, що для прийняття рішення загальних зборів співвласників має бути згода 2/3 співвласників, а не 2/3 присутніх на зборах співвласників, а щодо вирішення питань про відчуження майна, то рішення приймаються одностайно, тобто за згодою всіх співвласників, оскільки інші співвласники мають переважне право на купівлю частки особи, яка бажає її продати, та не з'ясували чи були загальні збори власників майнових паїв ЦМК ССП ім. І.Франка правомочними, а оспорювані рішення - законними.

Крім того, улисті Управління агропромислового розвитку Перемишлянської районної державної адміністрації від 21 липня 2009 року № 251 зазначено, що сільський голова або керівник господарства повинен підтвердити правомочність даних зборів своїм підписом і печаткою, а в протоколах загальних зборів співвласників ЦМК ССП ім. І.Франка від 6 квітня 2008 року № 1, від 14 грудня 2008 року № 3, від 14 грудня 2008 року № 4, від 17 січня 2009 року № 5, від 29 квітня 2009 року № 6 та від 28 травня 2009 року № 7 сільський голова підтверджує підписи голови зборів і секретаря.

Також в указаному вище листі вказано, що майно померлих повинно бути на збереженні виключно в юридичних осіб, однак після здійснення перевірки було встановлено, що майно померлих пайовиків с. Волове і померлих пайовиків с. Стрілки вже було виділено в тракторній бригаді і майстерні (Рішення загальних зборів власників майнових паїв).

Відповідно до п. 2.7.3. Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств для здійснення контролю за виконанням уповноваженою особою своїх обов'язків загальні збори співвласників можуть обрати наглядову раду в кількості трьох-п'яти осіб з числа співвласників. У разі якщо співвласників більше 10 осіб, створення наглядової ради є обов'язковим.

Проте суди не перевірили чи на загальних зборах співвласників майнових паїв ЦМК ССП ім. І.Франкаобиралась наглядова ради та чи здійснювався контроль за їх проведенням.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У ч. 1 ст. 362 ЦК України встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Згідно з пп. 9, 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, який діяв на час прийняття оспорюваних рішень загальних зборів власників майнових паїв ЦМК ССП ім. І.Франка, виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством - правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене одним із нижченаведених способів за рішенням зборів співвласників: за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону.

Разом з тим суди не з'ясували, чи всі співвласники були повідомлені про проведення загальних зборів та не перевірили чи не було порушено їхнє переважне право на купівлю майнових паїв.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України суди на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не визначилися з характером спірних правовідносин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, доводів сторінналежним чином не перевірили, не надали їм належної правової оцінки, не перевірили правомочність загальних зборів власників майнових паїв ЦМК ССП ім. І.Франка та дійшли передчасного висновкупро відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик