БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/1878/16-ц
№ провадження 2-о/356/34/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Лихваренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання в Україні, заінтересована особа - Баришівський районний сектор Державної міграційної служби в Київській області,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року до суду із заявою про встановлення факту проживання в Україні, заінтересована особа - Баришівський районний сектор Державної міграційної служби в Київській області, звернулася ОСОБА_1 Свою заяву мотивувала тим, що вона народилася у м. Щучинськ Кокчетавської області Казахської РСР. 30 червня 1984 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_1 і дівоче прізвище ОСОБА_1 змінила на ОСОБА_1. Після укладення шлюбу ОСОБА_1 проживала у м. Березань Київської області. З 24 вересня 1984 року по 08 жовтня 1987 року заявник працювала дільничною педіатричною медсестрою Березанської районної лікарні. З жовтня 1987 року тимчасово проживала і працювала у м. Єгор'євськ Московської області. У 1990 році ОСОБА_1 повернулась у м. Березань, з 06 вересня 1990 року працювала медсестрою дитячого відділення Березанської районної лікарні, а пізніше - в санаторії «Поляна» до 2009 року. Фактичне місце проживання заявника не збігається із місцем її реєстрації. Так, згідно домової книги вона була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 1992 року, а фактично проживала у будинку з 1984 року. На даний час заявник доглядає свого старшого брата, громадянина РФ ОСОБА_3. Згідно чинного законодавства строк перебування на території України для іноземних громадян обмежено 90 календарними днями із 180 днів. Оскільки ОСОБА_3 доводиться заявнику не повнокровним братом, ДМС України вимагає від ОСОБА_1 встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тому, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання на території держави Україна станом на 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнила свої вимоги і просила встановити факт її постійного проживання на території України з 06 вересня 1990 року, обгрунтовуючи цю вимогу доводами, викладеними у заяві, з посиланням на докази, які містяться в матеріалах справи.

Представник заінтересованої особи - Баришівського районного сектору Державної міграційної служби в Київській області, заяву підтримав, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії будинкової книги, ОСОБА_1 була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 28 липня 1992 року (а.с. 9-10).

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 30 червня 1984 року, актовий запис № 46, виданого Березанською міською радою Баришівського району, заявник уклала шлюб з ОСОБА_1, змінивши дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 8).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 з 24 вересня 1984 року по 08 жовтня 1987 року працювала дільничною педіатричною медсестрою у Березанській районній лікарні. Після чого вибула до м. Єгор'євськ Московської області (а.с. 11). Згідно запису у трудовій книжці заявника, вона з 06 вересня 1990 року працювала медсестрою дитячого відділення Березанськї районної лікарні до 29 липня 1994 року, а пізніше - в санаторії «Поляна» до 2009 року (а.с. 12).

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області 10 жовтня 2016 року, ОСОБА_1, яка на даний час проживає по АДРЕСА_2, проживала у АДРЕСА_1 з 1984 року по 1987 рік. Потім за цією адресою проживала з 1990 року по 1996 рік (а.с. 7).

Заявник має паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області 16 травня 1997 року (а.с. 4).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для здійснення догляду на території України за своїм старшим неповнокровним братом ОСОБА_3, який є громадянином РФ.

Факт постійного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника та наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, наданими до суду документами достовірно підтверджується факт проживання ОСОБА_1 на території України з 06 вересня 1990 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 1 Закону України "Про громадянство України" , ст. 8, 10, 14, 15, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання в Україні, заінтересована особа - Баришівський районний сектор Державної міграційної служби в Київській області, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала на території України з 06 вересня 1990 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Дудар