Провадження № 2/127/6873/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом з цим, позивач своєю заявою з метою забезпечення позову просив: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 в межах заявлених вимог, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Леніна, 35а, смт. Літин, Вінницька обл.; земельну ділянку, площею 0,0736 га, кадастровий номер :00:003:0890, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 35а, смт. Літин, Вінницька обл.; інше рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, рахунки.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь в справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Окрім того, до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами

У поданій до суду заяві заявник не достатньо обґрунтував необхідність забезпечення позову, не надав копії заяви та доданих документів відповідачу.

При подачі даної заяви про забезпечення позову до суду заявник не сплачував судовий збір, посилаючись на п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто у звязку із наявністю статусу учасника бойових дій.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, ОСОБА_3 України у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до змісту п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, зокрема статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За змістом ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеран війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну допомогу щодо питань, повязаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, повязаних з розглядом цих питань.

Оскільки спір у цій справі виник не з приводу захисту прав позивача як учасника бойових дій, а предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики, тому його не може бути звільнено від сплати судового збору у цій справі. А тому, позивач має сплати судовий збір на загальних підставах.

Більше того, згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» оскільки передбачені Законом України «Про судовий збір» пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявникові.

За таких обставин вважаю, що заява ОСОБА_1 щодо забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: