Справа № 336/1887/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України»» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України»» (далі за текстом ПАТ «АСК «ІНГО України») звернувся з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 22 вересня 2013 року по пр.Леніна у м.Запоріжжі, автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 здійснено ДТП, у результаті якої автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та під її керуванням, отримав механічні ушкодження.

На час скоєння дорожно-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3, був застрахований у ПАТ «АСК «ІНГО України» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.02.2013 року, укладеного із ОСОБА_3

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача в порядку регресу 26183,44 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП та судовий збір в розмірі 1378,00грн. посилаючись на те, що 23.05.2013 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 8098055, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai Getz», д/н НОМЕР_4. 22 вересня 2013 року по пр.Леніна у м.Запоріжжі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO» д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Hyundai Getz», д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 Комунарський районний суд м. Запоріжжя постановою від 30.09.2013 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано положення ст.22 КУпАП, звільнено його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження. До ПАТ «АСК «ІНГО України» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. ПАТ «АСК «ІНГО України» на підставі рахунку № 87 від 28.10.2013 року, рахунку №СПС0014326 від 10.10.2013 року, рахунку №107 від 26.11.2013 року, було складено страхові акти №105160 від 28.10.2013 року, №106693 від 29.11.2013 року. На підставі вищевказаних документів ПАТ «АСК «ІНГО України» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 76183,44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13268 від 07.11.2013 року, №15114 від 23.12.2013 року. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування відповідно до умов полісу 50000,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просить стягнути з відповідача указану вище суму в порядку регресу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги і стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу 26183,44 грн. по відшкодуванню шкоди.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в запереченнях на позов, в подальшому будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання не зявилась.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.09.2013 року 0 23 годині 00 хвилин ОСОБА_1 у м.Запоріжжі по пр.Леніна, керуючи автомобілем НОМЕР_6, при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3

Власником автомобіля НОМЕР_3 являється «ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.30).

26.02.2013 року між ПАТ «АСК «ІНГО України» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №620560973.13, предметом якого є страхування транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO» д/н НОМЕР_5 (а.с.13-18).

Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченного ст.124 КУпАП (а.с.22).

Відповідно до ремонтної калькуляції сума страхового відшкодування становить 79139,50 грн. (а.с.73).

01.11.2013 року до позивача звернувся страхувальник ОСОБА_3 із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.81).

Позивач відповідно до платіжних доручень №13268 від 07.11.2013 року, та №15114 від 23.12.2013 року перерахував ФОП ОСОБА_7 кошти в сумі 64260,44 грн. та 11923,00 грн. в рахунок проведених ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3, власник ОСОБА_3 (а.с.84).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодозахисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована АТ «ПРОСТО-страхування», поліс №АВ/8098055 строком дії з 23.05.2013 року (а.с.23-24).

Так, статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Правовідносини з приводу переходу до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах фактичної виплати, є суброгацією, та за своєю правовою природою передбачають лише зміну кредитора в уже наявному зобов'язанні. Обсяг прав на відшкодування в результаті зміни активного суб'єкта зобов'язання не зменшується.

Відповідно до роз'яснень п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦКістатті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов'язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, незважаючи на зміну кредитора в уже існуючому зобов'язанні по відшкодуванню шкоди, обсяг прав позивача на відшкодування понесених витрат, які перейшли до останнього в порядку ст. 993 ЦК України від потерпілого, не може бути зменшеним з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року № 6-2587 цс 15.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України»» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України»» 26183 грн. 44 коп. страхового відшкодування.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України»» судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов