Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/307/16-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого спільно добудували, здали в експлуатацію будинок по вул.Лянгуса,72 в м.Новоград-Волинський, одержаний відповідачем у дар, та проживали в ньому разом зі своїми дітьми. З 27.02.2008 року вона постійно зареєстрована в даному будинку, однак у звязку з тим, що є інвалідом І групи та має проблеми зі здоровям, відповідач з 2013 року почав наполягати на тому, щоб вона звільнила будинок, постійно влаштовував сварки, застосовував до неї фізичну силу та врешті вигнав її з дому. З вказаним позовом вона вже зверталась до суду, який у 2013 році був задоволений, проте в січні 2015 року відповідач в черговий раз вигнав її з будинку та позбавив доступу до нього, у звязку з чим вона вимушена разом з двома неповнолітніми дітьми винаймати тимчасове житло, термін перебування в якому скоро стікає. Враховуючи вищевикладене, просила в порядку усунення перешкод в користуванні житлом, вселити її в будинок по вулиці Лянгуса, 72 в м. Новоград-Волинський та зобовязати ОСОБА_2 передати їй ключі від будинку та воріт; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку усунення перешкод в користуванні житлом, вселино ОСОБА_1 в будинок по вулиці Лянгуса, 72 в м. Новоград-Волинський Житомирської області та зобовязано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від вказаного будинку та воріт до нього. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави 1 102 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року по 26 березня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, 22 липня 2012 року.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку по вул.Лянгуса,72 в м.Новоград-Волинський, в якому з 27.02.2008 року зареєстрована позивачка ОСОБА_1

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні житлом, оскільки позивачка вселилася і була зареєстрована у житловому будинку за згоди власника ОСОБА_2 як член сім'ї, виселення ОСОБА_1 у судовому порядку не проводилося. ОСОБА_1 вже зверталася у 2013 році з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06 листопада 2013 року було задоволено.

З копій висновків дільничного інспектора міліції від 15.01.2015 року та 28.07.2015 року вбачається, що відповідач вчиняв фізичне насильство щодо позивачки.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що відповідач чинить перешкоди в користуванні ОСОБА_1 будинком по вул.Лянгуса,72 в м.Новоград-Волинський Житомирської області, тому порушене право користування ОСОБА_1 житловим будинком обґрунтовано поновлено шляхом вселення та зобов'язання передати ключі від спірного будинку та воріт до нього.

Разом з тим, не можна погодитися з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди ( ч.3 ст.386 ЦК України).

Тобто, право на відшкодування моральної шкоди має власник майна, права якого порушені.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачкою, що власником спірного будинку є ОСОБА_2

Чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди за правовідносинами, що склалися між сторонами.

Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. З огляду на наведене, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у їх задоволенні.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає зменшенню розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави з 1102 грн. 40 коп. до 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року в частині стягнення судового збору змінити, зменшити розмір судового збору з 1102 грн. 40 коп. до 551 грн. 20 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді