Справа № 140/638/16-ц Провадження № 22-ц/772/2726/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 9 Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Медвецького С.К.., ОСОБА_2, з участю секретаря судового засідання Маркевич Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до спілки співвласників майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Золота Нива», ОСОБА_4 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року,

встановила:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визнати за ним право власності на: трактор Т-70, 1992 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію машини № 1080 від 10 травня 2000 року, видане на Агрокооператив «Золота Нива» с. Чуків Немирівського району Вінницької області, трактор Т-70, 1990 року виробництва, та витребувати це майно із незаконного володіння ОСОБА_4

Вказував, що є співвласником майна пайового фонду реорганізованого КСП «Золота Нива» із часткою в розмірі 44873,00 грн згідно із Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ ХІУ № 005275, виданим Чуківською сільською радою Немирівського району Вінницької області. Рішенням загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Золота Нива» від 3 липня 2015 року йому було виділено в натурі майно пайового фонду на загальну суму 41536,00 грн, в тому числі і ці два трактори. Того ж дня майно, яке зберігалось на території тракторного стану в с. Перепеличе Немирівського району Вінницької області, він прийняв за актом прийому-передачі. ОСОБА_4 самовільно забрав спірні трактори та поставив на території власного домогосподарства, добровільно повернути їх відмовляється.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на: трактор Т-70, 1992 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію машини № 1080 від 10 травня 2000 року, видане на Агрокооператив «Золота Нива» с. Чуків Немирівського району Вінницької області, трактор Т-70, 1990 року виробництва, свідоцтво про реєстрацію машини № 1080 від 10 травня 2000 року, видане на Агрокооператив «Золота Нива» с. Чуків Немирівського району Вінницької області. Витребувано це майно із незаконного володіння ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених сторонами в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 набув право власності на спірне майно на підставі рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Золота Нива» від 3 липня 2015 року, це його право не визнається відповідачем ОСОБА_4, а тому підлягає захисту у передбачений ст. ст. 392, 387 ЦК України спосіб шляхом визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Проте, погодитись із такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником майна пайового фонду реорганізованого КСП «Золота Нива» із часткою в розмірі 44873,00 грн згідно із Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновим сертифікатом) серії ВІ ХІУ № 005275, виданим Чуківською сільською радою Немирівського району Вінницької області (а. с. 10). Відповідно до витягу із протоколу загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Золота Нива» від 3 липня 2015 року, на які прибули та зареєструвались власники 17 майнових сертифікатів, із сукупною часткою у пайовому фонді 89,19 %, його загального розміру (без зазначення їх переліуку), задоволено заяву ОСОБА_3 про виділення в натурі майна пайового фонду на загальну суму 41536,00 грн (а. с. 14). Згідно з актом приймання-передачі від 3 липня 2015 року співвласники майна реорганізованого КСП «Золота Нива» в особі голови (Комітету) спілки ОСОБА_5 передали, а ОСОБА_3 прийняв таке майно:

-Силосні споруди, 1977 року будівництва, вартістю 14382,00 грн;

-Піднавіс для зберігання сіна, 1981 року будівництва, вартістю 17115,00 грн;

-Трактор Т-70, 1990 року виробництва, вартістю 1105,00 грн;

-Трактор Т-70, 1992 року виробництва, вартістю 1105,00 грн;

-Трактор Т-150 Г, 1985 року виробництва, вартістю 2585,00 грн;

-Свіалку ССТ-12Б, 1982 року виробництва, вартістю 690 грн;

-Культиватор КФ-5,4, 1987 року виробництва, вартістю 193,00 грн;

-Культиватор КФ-5,4, 1986 року виробництва, вартістю 194,00 грн;

-Щеплення С-11, 1984 року виробництва, вартістю 116,00 грн;

-Плуг ПЛН-6,35, 2002 року виробництва, вартістю 4051,00 грн,

всього на суму 41536,00 грн (а. с. 17 18).

З відповіді Немирівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області від 31 грудня 2015 року видно, що трактори Т-70, стосовно яких звертався ОСОБА_3, перебувають біля домогосподарства ОСОБА_6 (а. с. 9). Факту утримання спірного майна відповідач ОСОБА_4 не заперечує.

Згідно зі ст. 28 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Ст. 80 ЦК України визначає юридичну особу, як організацію створену і зареєстровану у встановленому порядку.

У матеріалах справи відсутні дані про створення та реєстрацію спілки співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Золота Нива» як юридичної особи.

Більше того, п. 11 Рекомендацій щодо передачі майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства у спільну часткову власність та організації управління таким майном, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 6 квітня 2001 року N 96, визначає, що спілка (об'єднання) є добровільною громадською організацією, яка створена власниками цілісного майнового комплексу на основі єдності інтересів щодо спільної реалізації своїх майнових прав. Спілка (об'єднання) не є юридичною особою. Офіційне визнання спілки (об'єднання) здійснюється шляхом подання повідомлення про її заснування виконавчому комітету сільської ради. У випадку, коли діяльність спілки (об'єднання) поширюється на територію декількох адміністративно-територіальних одиниць, її легалізація здійснюється виконавчим комітетом районної ради.

Отже, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що спілка співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Золота Нива» в особі її голови може відповідати за позовом одного із співвласників про визнання його права власності на частину майна, що перебуває у спільній частковій власності, та витребування його з чужого незаконного володіння.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань підприємством правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників передбачалось п. 9 Наказу Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», який втратив чинність 24 травня 2013 року згідно із Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 253 від 11 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, виходячи зі змісту цих норм права, з вимогою про визнання його права власності на частину майна пайового фонду реорганізованого КСП «Золота Нива» позивач повинен був звертатися до усіх співвласників цього майна, оскільки таке рішення впливає на права кожного з них.

Крім того, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справах № 6-688цс15, № 6-1858цс-15, однак всупереч приписам ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України суд першої інстанції не врахував його при розгляді цієї справи і не встановив підстави набуття ОСОБА_3 права власності на спірне майно.

При цьому суд також залишив поза увагою, що право власності на транспортні засоби підлягає обовязковий державній реєстрації відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, однак з матеріалів справи та пояснень самого позивача видно, що така реєстрація тракторів, які є предметом спору, у встановленому порядку не здійснювалась.

У справі № 6-327цс15 Верховний Суд України прийшов до висновку про те, що виходячи з положень ст. ст. 387, 388 ЦК України право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

Відтак, оскільки ОСОБА_3 права особистої приватної власності на спірне майно не набув, решта співвласників цього майна у встановленому порядку не уповноважували його вчиняти будь-які дії щодо цього майна від їх імені, той й підстав для його витребування у відповідача у суду першої інстанції не було.

Керуючись ст. ст. 88, 205, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 до спілки співвласників майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Золота Нива», ОСОБА_4 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом ОСОБА_7