Справа № 513/1139/16-ц
Провадження № 2/513/770/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

10 листопада 2016 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

08 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між ними.

Свої вимоги вона мотивує тим, що вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, шлюбні відносини припинили. Від шлюбу дітей на мають. Однак, відповідач ухиляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Зміст позовної заяви не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додана її копія разом з додатками для вручення відповідачу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Пункт 26 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснив, що встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (стаття 121 ЦПК).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Квитанції про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Всупереч зазначеним вимогам позивачкою до позовної заяви додана ксерокопія квитанції про сплату судового збору, з якої вбачається що позивачка сплатила судовий збір на рахунок Малиновського районного суду м. Одеси.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивачка звертається з позовом до Саратського районного суду Одеської області їй належить сплатити судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок на рахунок Саратського районного суду Одеської області та надати до суду оригінал квитанції.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Тому суд вважає необхідним позовну заяву залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків.

Якщо позивачка у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України заява буде вважатися неподаною і буде їй повернута.

Керуючись ст.ст.119, 121, ч.4-6 ст.209, ст.210 ЦПК України,

суддя

У Х В А Л И Л А:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Бучацька