Справа 206/1676/16-ц
Провадження 2/206/546/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"04" жовтня 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря: Портної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сум,

встановив:

24 березня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сум.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року по справі відкрито провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, 29 квітня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу №022904-6 будівельних систем «Velox», виробництва Чеської Республіки, вартість яких складала в день укладення договору 109528,77грн. Згідно умов договору (п.2.1.) позивачем було сплачено повну вартість товару у повному обсязі шляхом попередньої оплати на суму 109528,77грн. Оплата була здійсненою в день укладення договору, а саме 29 квітня 2008 року про що свідчить товарний чек № j 512904-6 виданий відповідачем у цей же день. За умов п.2.2. договору товар мав бути поставленим протягом 30 робочих днів з дня отримання повної оплати але не пізніше 10 червня 2008 року за адресою АДРЕСА_2.

У зв'язку з не поставкою товару 10 червня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 за умовами якої сторони дійшли згоди про залишення зазначеного товару на відповідальне зберігання на складі приватного підприємця ОСОБА_2 та про відсутність взаємних претензій. Далі, 23 жовтня 2008 року, між ним та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до договору, згідно якої сторони домовились розірвати договір та, за умови, що протягом 14 днів з дати підписання додаткової угоди відповідачем буде здійснено повернення частини вартості товару у розмірі 83 620 грн. В подальшому, в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за додатковою угодою №2, листом від 14 січня 2009 року ним було запропоновано поставити товар до 30 січня 2009 року на умовах укладеного договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року. Саме у цей день, 30 січня 2009 року, відповідачем, як встановлено рішенням суду було нібито здійснено поставку невідомого йому товару за невідомою адресою у той час як у договорі сторони визначили адресу: (АДРЕСА_2).

В результаті невиконання зобов'язань за договором з боку відповідача, він 12 квітня 2009 року повідомив відповідача про розірвання договору, але відповідач листом від 22 квітня 2009 року висловила свою незгоду з розірванням договору та повідомила про готовність здійснити поставку.

Листом від 10 червня 2009 року, він просив здійснити поставку товару на умовах договору за адресою: АДРЕСА_1, а саме 22 червня 2009 року у період часу протягом з 15:00 до 17:00 годин.

Відповідач 16 червня 2009 року повідомила про готовність здійснити поставку та вказала про необхідність забезпечити з його боку присутність вантажників на місці здійснення поставки.

Але, незважаючи на численні домовленості, товар в кінцевому результаті поставленим так не був.

Вказані вище відносини між ним та відповідачем, порядок виконання зобов'язань взятих на себе згідно з договором та наслідки порушення, останніх, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та законодавством «Про захист прав споживачів».

За фактом порушення прав споживача, він в липні 2011 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2008 року розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнення суми попередньої оплати у сумі 109582,77грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Вказані обставини були предметом судових розглядів починаючи з липня 2011 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 20 вересня 2012 року позовні вимоги були задоволені частково, визнано договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнуто на його користь 109528,77 грн. В іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року, рішення суду першої інстанції скасовано та винесено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, визнано договір розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнуто на його користь частину суми попередньої оплати у розмірі 83620 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 липня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення від 19 березня 2015 року, апеляційний суд Дніпропетровської області, відмовляючи у задоволенні його позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу розірваним з 12 квітня 2009 року прийшов до висновку, що « ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від виконання додаткових угод №1 від 10 червня 2008 року та №2 від 23 жовтня 2008 року та продовжили керуватися умовами первинної редакції договору N2022904-6 від 29 квітня 2008 року та його виконувати.»

Вказану позицію підтримав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 22 липня 2015 року в перегляді якої було відмовлено Верховним Судом України від 01 грудня 2015 року.

Отримавши вказані рішення, та за результатом розгляду справи у судах апеляційної та касаційної інстанції йому стало відомо що договір, який в силу імперативного припису вважається розірваним, за висновками суду, є діючим, а відтак, враховуючи п.7.2. договору діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Враховуючи вказані висновки, він листом від 11 березня 2016 звернувся на адресу відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2009 будівельних систем «Velox» та повернення суми попередньої оплати а також відсотків за використання сплачених коштів з дня попередньої оплати по день фактичного їх повернення.

Натомість, а ні товару а ні повернення коштів, станом на день звернення із даним позовом до суду, він не отримав.

Відповідачем, починаючи з 2009 року не було здійснено жодної дії яка б свідчила про намір виконати свої зобов'язання за договором та станом на день звернення до суду, майже 8 років неправомірно утримуються кошти сплачені у якості попередньої оплати.

Ані вимоги прийняти товар, а ні відмови від договору від відповідача починаючи з 25 жовтня 2009 року на його адресу не надходили.

Таким чином його права є порушеними та підлягають судовому захисту.

Він керуючись п.7.3 Договору, звернувся на адресу відповідача з пропозицією розірвати договір та повернути суму попередньої оплати та відсотки за користування грошима. Проте відповідач жодним передбаченим законом правом не скористалася.

На підставі викладеного просить суд розірвати договір купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2008 року будівельних систем «Velox».Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на його користь грошові кошти у сумі попередньої оплати товару у розмірі 109582,77 грн., та проценти за користування грошовими коштами у сумі 97427,23грн. Всього 207010 грн., 00 коп. (а.с.41-45).

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши позов з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема через оголошення в засобах масової інформації в газеті "Вісті Придніпров'я" випуску № 63 (1762) від 23.08.2016р. (а.с.86).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 (за текстом договору - Покупець) та приватним підприємцем "ОСОБА_5."(за текстом договору - Продавець) укладено договір купівлі-продажу №022904-6, за умовами якого остання зобов'язалась поставити позивачу будівельну систему «Velox» вартістю 109528,77 грн. (а.с.47-48)

Відповідно до пункту 2.2 цього договору продавець зобов'язаний передати товар покупцеві протягом 30 днів з моменту повної оплати товару, але не пізніше 10 червня 2008 року.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що товар поставляється за адресою: АДРЕСА_2.

Умовами договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року передбачено, що розвантажувальні роботи за адресою поставки не включаються до вартості товару (п. 2.7).

Пунктом 7.2. договору встановлено, що договір вступає в законну силу з моменту підписання сторонами і внесення покупцем попередньої оплати та діє до його повного виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.3. договору, договір може бути розірваний тільки зі згоди обох сторін і після підписання сторонами відповідної згоди.

10 червня 2008 року між сторонами укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу № 022904-6 від 29 квітня 2008 року, за умовами якої (п.п. 1, 2) сторони дійшли згоди про залишення зазначеного товару на відповідальне зберігання на складі приватного підприємця "ОСОБА_2." та про відсутність взаємних претензій з питань: немотивованої відмови покупця від товару або несвоєчасного прийому товару, порушення строків поставки товару більше ніж на 5 днів, неповної поставки товару у визначений договором від 29 квітня 2008 року строк, сплати відповідного розміру пені за порушення кожної із зазначених вище умов (а.с.49).

23 жовтня 2008 року між сторонами укладена додаткова угода № 2 до договору купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року, за умовами якої вони дійшли згоди про розірвання договору купівлі-продажу з викупом продавцем будівельної системи «Velox» за 83620,00 грн., вартість якої "ПП "ОСОБА_2." зобов'язалась виплатити протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення додаткової угоди № 2 (а.с.50).

Відповідно до корінця до товарного чеку від 29 квітня 2008 року № j512904-6 "ПП "ОСОБА_2." отримала 100% попередню оплату по договору № 022904-6 від 29.04.2008р. у розмірі 109582,77грн. (а.с.51).

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року первісний позов задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2, розірваним з 12 квітня 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109528,77 грн. У іншій частині первісного позову та у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.52-53).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 липня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.54-57).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року - скасувано та ухвалено нове, яким ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до приватного підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів, моральної шкоди та неустойки - відмовлено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_2 пеню за договором купівлі-продажу №022904-6 від 29 квітня 2008 року за період з 01 грудня 2010 року по 01 березня 2012 року у розмірі 9993,95 грн. та витрати на зберігання товару за період з 01 лютого 2009 року по 30 вересня 2009 року в розмірі 17528,00 грн., а всього - 27521,95 грн. Приватному підприємцю ОСОБА_2 у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,22 грн. (а.с.58-61).

Цим же рішенням встановлено, що сторонами було змінено строки виконання договору, декілька разів сторони приходили до рішення про розірвання договору, між тим, сторони відмовились від виконання додаткових угод від 10 червня 2008 року та від 23 жовтня 2008 року та продовжили керуватись умовами первинної редакції договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року та його виконувати. На виконання вимог зазначеного договору ОСОБА_1 було сплачено вартість товару.

Тобто договір №022904-6 від 29 квітня 2008 року за висновками суду діє до його повного виконання сторонами.

Також цим рішенням встановлено те, що листом від 14 січня 2009 року, ОСОБА_1 запропонував поставити товар до 30 січня 2009 року на умовах укладеного договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року. 30 січня 2009 року, здійснювалась поставка товару на адресу: вул. 20 років Перемоги, проте отримувач вантажу від його прийому відмовився, у зв'язку з відсутністю вантажників, про що зазначено в акті виконання робіт, складеному представниками підприємця ОСОБА_2 та перевізника - підприємця ОСОБА_6 Особи, які були на місці доставки товару по дорученню ОСОБА_1, акт чи претензію, що товар який було доставлено, є неякісний та не в повному об'ємі, не складали. В своєму листі від 12 квітня 2009 року ОСОБА_1, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_5 зобов'язань за укладеним договором, повідомив про свій намір розірвати укладений договір № 022904-6 від 29 квітня 2008 року. У відповідь, листом 22 квітня 2009 року, ОСОБА_2 повідомила його, що вона виконує умови укладеного договору, натомість внаслідок неготовності ОСОБА_1 отримати товар з різних причин, договір не виконується. В листі 10 червня 2009 року, ОСОБА_1 просив здійснити поставку товару згідно до умов договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1, 22 червня 2009 року у період часу з 15:00 по 17:00 годин. Листом від 16 червня 2009 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про готовність здійснити поставку товару проте, у зв'язку з тим, що минула поставка не відбулася з вини ОСОБА_1 (відсутність вантажників) просила забезпечити відвантаження вантажу за його рахунок. 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 направила ОСОБА_1 претензію про невиконання ним умов договору №022904-6 від 29 квітня 2008 року та повідомлення про наявність заборгованості, яка складається з неустойки нарахованою у зв'язку із невмотивованою відмовою отримувати товар, оплати транспортних послуг, а також вартості зберігання товару.

Позивач ОСОБА_1 направив на адресу відповідача ОСОБА_2 вимогу про розірвання договору купівлі-продажу від 29 квітня 2009 року № 022904-6 будівельних систем "Velox" виробництва Чеської Республіки та повернення сум попередньої оплати у розмірі 109528,77грн. та процентів за користування коштами у розмірі 97427,23грн. Додаткову угоду про розірвання договору купівлі-продажу від 29 квітня 2009 року № 022904-6 будівельних систем "Velox" виробництва Чеської Республіки, що підтверджується описом вкладення цінного листа та квитанцією ДД УДППЗ "Укрпошта" від 11 березня 2016 року (а.с.62).

Проте, ні товару а ні повернення коштів, станом на день звернення із даним позовом до суду, позивач не отримав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ПП "ОСОБА_2." вимоги прийняти товар, а ні відмови від договору починаючи з 25 жовтня 2010 року на адресу позивача більше не направляла.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд виходить із наступного.

В силу ч 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач вважає, що оскільки відповідачем порушені суттєві умови договору, тому він повинен бути розірваний із обов'язковим поверненням суми попередньої оплати, а також відсотків за неправомірне використання сплачених коштів з дня попередньої оплати по день фактичного їх повернення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк.

Так, згідно зі ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною: істотним порушенням є таке порушення, коли внаслідок заподіяної цим шкоди, інша сторона в значній мірі позбавляється того, на що розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як зазначив Верховний суд України у своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Тобто, у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статей 625, 629, 664, 665, 693 ЦК України, які передбачають, що договір є обов'язковим до виконання, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 у зв'язку з істотним порушенням з боку відповідача умов договору втратив будь-яку можливість отримати те на що розраховував при укладенні договору, а саме отримати будівельний матеріал, це свідчить про те, що відповідачем дійсно порушені суттєві умови договору та позивач має право вимагати його розірвання із вимогою повернення внесеної попередньої оплати.

Згідно ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки договором не передбачені проценти, то слід застосовувати аналогію ст. 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Також висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 січня 2006 року № 14/130 про застосування ст. 1048 ЦК України до спірних правовідносин в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки між сторонами відсутні договірні правовідносини і розмір проценту не встановлено.

Таким чином, суд погоджується з розрахунком процентів позивача, відповідно до якого загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача складає 97427,23грн. (а.с.46).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102,40грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 536, 610-612, 651, 653, 655, 693, 1048 Цивільного кодексу України ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 169, 224 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Договір купівлі-продажу № 022904-6 від 29 квітня 2008 року будівельних систем "Velox", укладений між приватним підприємцем "ОСОБА_2" та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2) грошові кошти у сумі попередньої оплати товару у розмірі 109582,77грн., та проценти за користування грошовими коштами у сумі 97427,23грн., а загалом 207010 (двісті сім тисяч десять) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1102,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков