Справа № 192/1640/16-ц
Провадження № 2/192/238/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 19 грудня 2009 року знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 23 листопада 2015 року розірвано за рішенням суду та в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач, який проживає окремо від неповнолітньої дитини, з листопада 2015 року ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини. Угоди щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Матеріальне становище та стан здоровя відповідача дозволяє утримувати свого неповнолітнього сина, але він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду, так як права та обовязки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом.

Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень 00 копійок, так як відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, а частину доходу одержує в натурі, при цьому інших утриманців, в тому числі неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має.

Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.24,27), у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву (а.с.31), за якою прохала розглядати справу у її відсутність без фіксації судового розгляду справи технічними засобами, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.26,28), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.11,32,33), за якою прохав розглядати справу у його відсутність без фіксації судового розгляду справи технічними засобами, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утриманні дитини у твердій грошовій суму у розмірі 1000 гривень, оскільки він працює без оформлення трудових відносин та отримує щомісячний дохід в розмірі 5000 гривень.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку.

В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони з 19 грудня 2009 року знаходились у шлюбі, який було зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1065 (а.с.4), а рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, було розірвано (а.с.6-7).

В період шлюбу у сторін народилась спільна неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, 13 червня 2010 року (а.с.5), який після припинення сторонами спільного проживання однією сімєю згідно довідки Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року №1132 (а.с.8) проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо в різних населених пунктах, про що свідчать зазначені в позовній заяві відомості про місце їх проживання (а.с.1), відповідні записи в паспортах про місце реєстрації як позивача, та і відповідача (а.с.9-12,33), зазначена вище довідка Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року №1132 (а.с.8), а неповнолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що встановлено і судовим рішення про розірвання шлюбу від 23 листопада 2015 року (а.с.6-7), в той же час, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина позивачці добровільно не надає, хоча зобовязаний це робити за законом, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участі в утриманні сина без судового рішення не приймає.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом є працездатною особою за віком, але не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, визнання ним позову згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.32), стан здоровя як платника аліментів, так і неповнолітньої дитини, її віку, потреб та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром майже відповідатиме встановленому Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який для дитини віком до 6 років встановлено з 01 січня 2016 року у розмірі 1167 гривень, а з 01 травня 2016 року у розмірі 1255 гривень, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено.

Крім цього, в звязку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215,367 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 30 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя