АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/ 341/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/6064/15-ц Оксененко В.А.
Категорія: захист прав споживачів Доповідач - Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В., Рязанової С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та стягнення збитків, третя особа ТОВ «Ньюз Тревел», -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 09.04.2015 р. звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та відшкодування збитків, вказавши в обґрунтування наступне.

12.01.2015 р. між ним та відповідачем, яка є турагентом «Мари ТУР Travel» був укладений договір бронювання, у відповідності з яким відповідач зобов'язався забронювати для нього тур до Єгипту в готель «Siva Sharm 5*» з 05.03.2015 р. до 19.03.2015 р. за ціною 1432 долара США, що на той час складало 27 638 грн. На виконання умов договору ним 12.01.2015 р. зазначена сума була внесена у повному обсязі. 19.01.2015 р. відповідач запропонував йому укласти туристичний договір з туроператором «Ньюз Тревел». Ознайомившись з інформацією на офіційному сайті даного туроператора, позивачу стало відомо, що з 17.01.2015 р. цей туроператор припиняє відправлення туристів у туристичні тури, про що він одразу повідомив агенцію та запропонував укласти туристичний договір з іншим туроператором. 12.02.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до турагенції з проханням повернути сплачені гроші, але в поверненні грошей йому було відмовлено з посиланням на те, що з моменту повної оплати туру дія договору бронювання зупиняється та набуває чинності основної договір з туроператором «Ньюз ТреЕ.ел». Відносин з даним туроператором ОСОБА_2 не мав, договір на туристичне обслуговування не укладав. Крім того, повна та достовірна інформація при укладанні договору бронювання про туробслуговування агенцією йому не наддавалась, а укладений договір бронювання жодного посилання на туроператора не містить. Таким чином позивач вважає, що відбулось порушення відповідачем положень Законів України «Про захист прав споживачів» ( тут і далі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), «Про туризм» (тут і далі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, статей 629,525,611 ЦК України, а тому ОСОБА_2 просив відшкодувати збитки та стягнути на його користь 27 638 грн.

Представник відповідача позов не визнав і зазначив, що вони є неналежними відповідачами по справі. Пояснив суду, що ОСОБА_2 12.01.2015 р. дійсно звернувся до ФОП ОСОБА_3, яка є турагентом туристичної агенції «Мари ТУР Travel», з приводу відпочинку у Єгипті в березні 2015 р. Працівником агенції була надана повна та достовірна інформація про туристичні тури, країну, готелі, тощо. Позивач на свій розсуд обрав саме готель «Siva Sharm 5*» на період з 05.03.2015 р. по 19.03.2015 р. за ціною 1432 долара США, ексклюзивним представником з продажу турів до якого був туроператор «Ньюз Тревел». ОСОБА_2 погодився зі усіма умовами придбання цього турпродукту, тому, 12.01.2015 р. між ними був укладений договір бронювання. На виконання укладеного попереднього договору 12.01.2015 р. позивач вніс 50% вартості туру; а через деякий час, у той же день, 3 особа внесла останні 50%, що загалом склало 27 638 гр., або 1432 долара США. 13.01.2012 р. туроператор «Ньюз Тревел» підтвердив продаж путівки та виставив рахунок; у той же день платіжним дорученням гроші були перераховані туроператору. У той же день між ними був укладений основний договір, та було запропоновано позивачу з'явитись до агенції для його підписання; проте ОСОБА_2 не з'явився, зателефонувавши в агенцію 16.01.2015 р. після закінчення робочого дня, та повідомив інформацію про те, що туроператор «Ньюз Тревел» зупиняє свою діяльність з 17.01.2015 р. Ними були прийняти всі заходи з повернення грошей (направлений лист, претензія), але туроператор не відреагував. Виходячи з умов агентського договору, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ньюз Тревел» 09.07.2014 р. за неналежне виконання обов'язків по наданню туристичних послуг повинно відповідати ТОВ «Ньюз Тревел». Також додали, що про зупинення діяльності зазначеним туроператором їм відомо не було.

Представник 3-ї особи ТОВ «Ньюз Тревел» в судове засідання не заявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

ОСОБА_2 не погодився з таким рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає це рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з посиланням на недоведеність позивачем обставин, які він виклав у позовній заяві. Проте ОСОБА_2 вважає, що такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права, оскільки на його думку, саме відповідач не довів, що договір з туроператором «Ньюз Тревел» не був підписаний з вини позивача; крім того, відповідач не довів, що ОСОБА_2 було ознайомлено з інформацією про цього туроператора.

Апелянт зазначає, що він не мав жодних юридичних відносин з туроператором «Ньюз Тревел», договір на туристичне обслуговування з ними не укладав, такий договір не був наданий суду також і відповідачем. Крім того, відповідач листом повідомив ОСОБА_2 про те, що в зв'язку з зупиненням туроператором «Ньюз Тревел» відправлення туристів з 17.01.2015 р., відмова від бронювання туру неможлива.

ОСОБА_2 стверджує, що ФОП ОСОБА_3, як турагент, не уклала з ним туристичний договір, відповідно, не надала туристу повну та достовірну інформацію про туристичне обслуговування, у тому числі й передбачену агентським договором, тому відповідальність за заподіяні йому збитки несе саме турагент - ФОП ОСОБА_3, а тому вважає, що посилання суду на посередницькі послуги недоцільні та незаконні.

Крім того апелянт вважає, що судом невірно зроблено висновок про те, що майнову відповідальність не може нести лише Відповідач, оскільки він є суб'єктом туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Також ОСОБА_2 зазначає, що суд належним чином не перевірив наведені ним доводи та не дав їм належної оцінки, хоча у мотивувальній частині зобов'язаний вказати доводи, за якими не прийняті до уваги ті чи інші докази.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що ФОП ОСОБА_3 у правовідносинах, що склалася між сторонами, була лише посередником між ОСОБА_2 та туроператором «Ньюз Тревел», а тому не може нести всю відповідальність за негативні наслідки, що наступили. Крім того, суд вважав, що позивачем не доведено вини відповідача ФОП ОСОБА_3 у заподіянні йому матеріальної шкоди.

Проте, повністю погодитись з таким висновком судова колегія не може.

Згідно ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх і вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статтях 60, 61 ЦПК встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Оскільки позивачем заявлено вимоги на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», то при вирішенні таких спорів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України "Про туризм" договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписами частини першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, що12.01.2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (Турагентство «Мари ТУР Тгауа1») був укладений договір бронювання (далі Договір), у відповідності з яким відповідач зобов'язався забронювати тур до Єгипту, м. Шарм-Аль-Шейх в готель Siva Sharm 5*, строк з 05.03.2015 р. по 19.03.2015 р. за ціною 1432дол.США, що на час бронювання склало 27638 грн. Від імені ФОП ОСОБА_3 договір підписано ії представником ОСОБА_4 за довіреністю. На виконання умов договору позивачем була внесена повна оплата туру в сумі 27638 грн.

У відповідності до ст. 19-1 Закону України « Про туризм», будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. До укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про:

основні вимоги до оформлення в'їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення;

медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування;

туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності, сертифікатів відповідності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів;

керівника групи та засоби зв'язку з ним у разі здійснення туристичної подорожі за кордон чи перебування за кордоном неповнолітньої та/або малолітньої особи з метою встановлення законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи прямого зв'язку з нею;

час та місце проміжних зупинок і транспортних сполучень та категорію місця, яке споживач займатиме в певному виді транспортного засобу;

види і тематику екскурсійного обслуговування, порядок здійснення зустрічей і проводів, супроводу туристів;

стан навколишнього природного середовища, санітарного та епідеміологічного благополуччя;

назву, адресу та контактний телефон представництв туроператора або організації (організацій), уповноваженої туроператором на прийняття скарг і претензій туристів, а також адреси і телефони дипломатичних установ України у країні (місці) тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної подорожі;

порядок забезпечення туроператором обов'язкового та/або добровільного страхування туристів, розмір, порядок і умови виплати страхового відшкодування, а також можливість та умови добровільного страхування витрат, пов'язаних з розірванням договору на туристичне обслуговування за ініціативою туриста, страхування майна;

розмір фінансового забезпечення туроператора (турагента) на випадок його неплатоспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, та чого не спростував представник відповідача, жодної інформації щодо назви, місцезнаходження, контактів та ін. туроператора, в даному випадку ТОВ «Ньюз Тревел», при укладанні Договору йому надано не було. Не містить такої інформації і тект Договору.

Натомість, умови Договору, зокрема п. З, свідчить про те, що при відмові від туру, туристична фірма (тут - відповідач) повертає клієнту вартість туру за виключенням сум штрафних санкцій в залежності від часу, що залишився до початку туру.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на ознайомлення ОСОБА_2 із агентським договором (між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ньюз Тревел»), на факт особистої оплати позивачем туру за рахунком-фактурою ТОВ «Ньюз Тревел», як на доказ ознайомлення позивача з інформацією щодо туроператора, судова колегія вважає безпідставними, оскільки жодного письмового доказу таких обставин відповідачем суду не надано: на агентському договорі особистий підпис ОСОБА_2 відсутній, оплата позивачем туру проведена готівкою співробітнику відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач надав своєму клієнту неповну та недостовірну інформацію, чим порушив його права як споживача турпродукта.

Апеляційні доводи в цій частині є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів також зважає на наступне.

Як пояснив позивач, та чого не спростовано відповідачем, після отримання ним від співробітника ФОП ОСОБА_3 інформації щодо туроператора, з інтернету він дізнався про те, що ТОВ «Ньюз Тревел» з 17 січня 2015 року більше не здійснює відправлення туристів на відпочинок. Саме з цієї причини ОСОБА_2 не укладався основний договір на надання туристичних послуг з туроператором. Умисної вини в неукладанні договору чи відмови від договору в діях позивача судова колегія не вбачає.

Посилання представника відповідача на п.4.6 агентського договору(між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ньюз Тревел») стосовно того, що тур агент не набуває права власності на грошові кошти, отримані від замовника, як на доказ того, що ФОП ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у даній справі, судова колегія вважає безпідставними, оскільки будь-яких правовідносин між ОСОБА_2 та ТОВ «Ньюз Тревел» не існує, про що свідчать матеріали справи та чого не спростовано відповідачем.

Отже, встановлені дані свідчать про те, що саме турагентом ФОП ОСОБА_3 були порушені права ОСОБА_2, як споживача тур продукту, що призвело до заподіяння останньому матеріальної шкоди, а відтак позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.іст. 307 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з*ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На думку судової колегії районний суд неправильно встановив обставини у справі, а тому зробив помилкові висновки, які не відповідають фактичним обставинам.

З огляду на викладене, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового по суті позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народженні, ІНН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою 61170 АДРЕСА_1, 27 638 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять вісім) гривень в якості матеріальної шкоди, а також на користь держави судового збору 414 гривень 57 копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Т.М. Костенко

Судді: А.І. Колтунова

І.Г. Гальянова