Справа № 466/8758/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Пятої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним та скасування витягу з державного реєстру,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 08.12.2014р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22.01.2013р., посвідченого нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень від 22.01.2013р. індексний №93899, скасування витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.01.2013р. реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, повернення 1/5 частини квартири №42 на вул.Золотій,25 в м.Львові ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є стягувачем у виконавчому провадженні №31128635 про стягнення з ОСОБА_2 278 950грн. боргу та 1820грн. судових витрат, яке відкрито 09.02.2012р. У цьому виконавчому провадженні державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ 14.02.2012р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Незважаючи на арешт та заборону 22.01.2013р. державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_2М, подарував ОСОБА_3 належну йому 1/5 частину квартири №42 на вул.Золотій,25 в м.Львові. Вважає, що такий договір суперечить вимогам закону та підлягає визнанню недійсним.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив суд визнати неправомірними дії державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 щодо посвідчення 22.01.2013р. договору дарування частини квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати недійсним цей договір дарування частини квартири від 22.01.2013р., скасувати рішення державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав і обтяжень від 22.01.2013р. індексний №93899, зобовязати внести зміни до Державного реєстру про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/5 частину вказаної квартири набуту на підставі договору дарування від 22.01.2013р., відновити реєстрацію права власності на цю частину квартири за ОСОБА_2, визнання незаконним та скасування витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ОСОБА_3 від 22.01.2013р. реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві та заяві в порядку ст.31 ЦПК України. Просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судові засідання не зявилися жодного разу, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, в наступні судові засідання не зявлявся.

Судом до участі у справі було залучено в якості співвідповідача Пяту Львівську державну нотаріальну контору, представники якої в судовому засіданні дали пояснення, аналогічні письмовим поясненням нотаріуса ОСОБА_4 Звернули увагу на те, що проводячи державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нотаріус ОСОБА_4 здійснювала делеговані їй державою владні повноваження як державного реєстратора прав на нерухоме майно. Подальший розгляд справи просили проводити у відсутності представника нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 12.07.2016р. позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 щодо посвідчення 22.01.2013р. договору дарування частини квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. в частині вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 22.01.2013р. №93899, зобовязання Пятої Львівської державної нотаріальної контори внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові на підставі договору дарування від 22 січня 2013р., посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові провадження закрито.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2012р. задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення в його користь з ОСОБА_2 278 950,00 грн. заборгованості за договорами позики від 11.04.2008р. та 06.05.2008р., а також 1 820,00 грн. судових витрат. Рішення набрало законної сили.

На виконання цього рішення Личаківським районним судом 28.12.2011р. видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 278 950,00 грн. заборгованості.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 09.02.2012р. відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом. А постановою державного виконавця від 14.02.2012р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, в межах суми звернення стягнення 278 950,00грн., накладено заборону на відчуження будь-якого майна, що належить йому.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження майна ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 14.02.2012р. було зареєстровано того ж дня 14.02.2012р. та не скасовувалося.

Незважаючи на арешт майна та заборону його відчуження 22.01.2013р. між боржником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частки квартири, за яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_6 належну йому на праві власності 1/5 частину квартири № 43 на вул. Золотій, 25 у м. Львові. Даний догові дарування посвідчений нотаріусом Пятоі львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований за №3-44.

Державний нотаріус ОСОБА_4 у письмовому поясненні на позов, наданому суду, вказала, що погоджується з позовом. Зазначила, що її помічником-консультантом при підготовці документів для посвідчення договору дарування була допущена помилка, а саме : консультант не побачила у витязі з реєстру даних про арешт на майно дарувальника ОСОБА_2 Довіряючи своєму консультанту підготовчу роботу, вона не перевірила достовірності інформації, яка була в новому реєстрі.

Згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Відповідно до п.47 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 договори про відчуження або заставу майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.3 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення може бути вчинене на есті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Таким чином, нотаріусом, при посвідчені 22.01.2013 року зазначеного договору дарування не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині обов'язку перевірки заборони на відчуження або арешту майна.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач ОСОБА_1 не є стороною договору дарування. Проте, як стягувач у виконавчому провадженні, він є заінтересованою особою, оскільки позбавляючись майна шляхом його дарування боржник ОСОБА_2 вивів це майно з-під арешту, уникає виконання рішення суду в користь ОСОБА_1

Враховуючи порушення норм Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, недотриманням вимог ст.ст.203, 209, 215 ЦК України при укладенні сторонами і посвідченні державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 договору дарування частини квартири від 22.01.2013 року, цей договір суд визнає недійсним.

У звязку з визнанням недійсним договору дарування частини квартири від 22.01.2013р., суд приймає рішення про визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_3А права власності на 1/5 частину квартири № 43 в будинку № 25 на вул.Золотій в місті Львові.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відтак, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі по 121,80грн. Крім того, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в доход держави слід стягнути по 275,60грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати договір дарування 1/5 частини квартири № 43 в будинку № 25 на вулиці Золотій в місті Львові від 22 січня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований за № 3-44 недійсним.

Визнати недійсним та скасувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/5 частину квартири № 43 в будинку № 25 на вулиці Золотій в місті Львові на підставі договору дарування частини квартири від 22.01.2013р., посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1).

Стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 121,80грн. судових витрат.

Стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в доход держави по 275грн.60коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7