АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.,

секретар: Скакун К.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, предсавника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 03 лютого 2015 року між ним та відповідачами було укладено попередній договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1453.

Згідно п.1 даного договору у строк до 03 липня 2015 року відповідачі зобов'язувались продати, а ОСОБА_4 зобов'язувався купити квартиру АДРЕСА_1. Також, у відповідності до цього пункту, підготовкою та збором (отриманням) документів, необхідних для укладення договору купівлі - продажу, повинні були займатись відповідачі.

Вказував, що на підтвердження дійсних намірів укласти договір купівлі - продажу ним 03 лютого 2015 року було передано відповідачам грошові кошти в сумі 95836грн. 50коп., що на момент передачі коштів було еквівалентно 5725 доларів США.

№22ц-1333/16 Головуючий у І інстанції Скуляк І.А.

Категорія 27 Суддя-доповідач Височанська Н.К

Станом на 03 липня 2015 року договір купівлі - продажу квартири не було укладено.

24 липня 2015 року він звернувся до відповідачів з письмовою заявою, в якій вимагав повернути йому аванс. Однак, станом на 05 серпня 2015 року відповідачами не було повернуто суми авансу.

Просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на його користь сплачений аванс в розмірі 95836грн. 50коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 сплачений аванс в розмірі 95836грн. 50коп.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким зобов'язати відповідачів сплатити заборгованість солідарно 50% сплаченого авансу на суму 47918грн 25коп. відповідно до п.9 попереднього договору. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сума коштів передана позивачем та одержана відповідачами є авансом і підлягає стягненню з останніх в розмірі 95836,50 грн.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Як встановлено судом, що 3 лютого 2015 року між сторонами був укладений нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Сторона 1) зобов»язувалися у строк до 3 липня 2015 року продати ОСОБА_4 (Сторона 2), а ОСОБА_4 зобов»язувався купити квартиру під АДРЕСА_1.

Згідно умов укладеного між сторонами договору продовження строку для укладення основного договору допускається лише за умови додаткового погодження цього питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором.

При цьому сторони домовились, що до укладення основного договору підготовкою та збором (отриманням) документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу, буде займатись сторона 1, тобто продавець.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець при укладенні попереднього договору передав продавцю забезпечувальний платіж у сумі 95836,50 грн.

Встановлено, що в строк, обумовлений попереднім договором, договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Частина 2 статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Разом з тим, необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 ЦК України).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що передана за попереднім договором сума є авансом і вона повинна бути повернута позивачу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини позивача і що умовами попереднього договору купівлі-продажу в такому випадку покупцю повертається лише 50% від суми забезпечувального платежу. На підтвердження даних обставин апелянт надав лист-пропозицію покупцю з»явитись до нотаріуса 23 липня 2015 року.

Колегія суддів вважає ці доводи апелянта безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до п.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 3 липня 2015 року сторони домовились про укладення основного договору купівлі-продажу у строк до 3 липня 2015 року.

Цим же пунктом сторони погодили, що продовження строку для укладення основного договору допускається лише за умови додаткового погодження цього питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором.

Згідно п.9 попереднього договору сторони домовились про те, що: та із сторін, яка необгрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього Попереднього договору термін та на вищезазначених умовах, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу. Якщо власники квартири необгрунтовано відмовлятимуться (ухилятимуться) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього попереднього договору термін та на вищезазначених умовах вони повинні сплатити (повернути) стороні 2 суму забезпечувального платежу, переданого за цим Попереднім договором та сплатити штраф у розмірі 50% від суми забезпечувального платежу, передбаченого п.6 даного договору. Якщо сторона 2 відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу у строки та на умовах, передбачених цим Попереднім договором, і ця обставина буде доведена в установленому порядку, сторона 1 повертає стороні 2 лише 50% від суми забезпечувального платежу.

Попереднім договором також передбачено, що підготовкою та збором документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу буде займатись Сторона 1, тобто власники квартири.

Встановлено, що у строк до 3 липня 2015 року основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був і продовження укладення його строку сторонами не погоджувалось.

14 липня 2015 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 направили позивачу ОСОБА_4 лист, в якому запрошують останнього 23 липня 2015 року на 10-00 годин бути присутнім у нотаріуса для укладення основного договору купівлі-продажу квартири (а.с.76).

Проте, колегія суддів зазначений лист як доказ не приймає до уваги, оскільки він був складений та направлений після погодженого сторонами строку для укладання основного договору, тобто після 3 липня 2015 року. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем цього листа.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами необгрунтоване ухилення позивача від укладення основного договору. А тому є безпідставними вимоги апеляційної скарги про повернення лише 50% від суми забезпечувального платежу.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Що стосується заяви про розстрочку виконання рішення суду, то колегія суддів вважає, що вона повинна бути залишена без розгляду з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Так само ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що питання про відстрочку або розстрочку виконання вирішується лише тим судом, який видав виконавчий документ.

Зазначені норми матеріального права надають право розгляду питання про відстрочку виконання лише тому суду, який виніс рішення та видав виконавчий документ.

Оскільки рішення суду постановлено Першотравневим районним судом м.Чернівці, яке колегія суддів залишає без змін, то саме цьому суду надано право вирішувати питання про розстрочку чи відстрочку виконання рішення суду.

Залишення заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення без розгляду не позбавляє апелянта звернутися з відповідною заявою до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: