АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/863/16 Головуючий 1 інст. Іванова І.В.
Справа № 639/9903/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» січня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2015 року за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 та заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви посилався на те, що відповідач заволоділа автомобілем НОМЕР_1, правовстановлюючими документами і технічним паспортом на автомобіль незаконно та користується його автомобілем.

Зазначив, що при останній зустрічі ОСОБА_3 сказала, що має намір продати автомобіль або навмисно пошкодити.

Вважав, що існують об'єктивні побоювання, що відповідачка може позбутися автомобіля або шляхом відчуження чи може привести автомобіль в непридатність, що заподіє непоправну, істотну шкоду його майновим правам.

Просив накласти арешт на автомобіль «Mazda» СХ-7, чорного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено, накладено арешт на автомобіль марки «Mazda» СХ-7, чорного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Не погоджуючись з ухвалою судді Крамаренко Надія Олексіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що спірний автомобіль належить їй на праві приватної власності, що підтверджується технічним паспортом СХХ-279007 виданим 18 вересня 2014 року центром ДАІ 6301; її право приватної власності на автомобіль не оспорюється.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді скасувати. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Накладаючи арешт на спірний автомобіль, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позов стосується витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння. Спірний автомобіль марки «Mazda» СХ-7, чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 з вересня 2014 року належить не відповідачу, а іншій особі ОСОБА_1, яку не залучено до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Належних та допустимих доказів відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції представник позивача їх не надала.

Пунктом 1 частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль відповідачеві не належить.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не перевірив належність зазначеного транспортного засобу відповідачеві та не пересвідчився, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за таких обставин. Оскільки порушено норми процесуального права, ухвалу суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви позивачу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2015 року скасувати і в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії