Єдиний унікальний номер 236/2606/15-ц Номер провадження 22-ц/775/50/2016
Єдиний унікальний номер 236/2606/15-ц
Номер апеляційного провадження 22ц/775/50/2016 Головуючий 1 інстанції Мірошниченко О.В.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Артемівську Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

17 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 січня 2008 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який складався із заяви відповідача, умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку, за умовами договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена на 25 січня 2008 року - 1300 грн., на 21 березня 2008 року - 5000 грн., на 18 жовтня 2008 року - 4260 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 13709,36 грн., з яких: 4306,15 грн. - заборгованість за кредитом, 7048,25 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1464,04 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 640,92 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 13709,36 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 22 травня 2010 року по 18 серпня 2012 року здійснював платежі, які були зараховані банком на погашення заборгованості по процентам та з 18 серпня 2012 року ОСОБА_1 сплату коштів на погашення кредиту припинив, таким чином, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, крім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить визнання нею свого боргу, таким чином, суд першої інстанції не врахував, що позовна давність за основним зобов'язанням відповідача перервалася і банк має право на отримання від боржника кредиту та щомісячних платежів з процентів.

Представник позивача , який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору від 23 січня 2008 року діє протягом 12 місяців з моменту підписання (п. 9.12 розділу І умов та правил надання банківських послуг). Строк дії платіжної карти вказаний з її лицьового боку (місяць і рік) - останній календарний день зазначеного місяця (пункт 3.1.1 розділу ІІ умов і правил надання банківських послуг). Термін дії кредитної картки № НОМЕР_1, відкритої 29 грудня 2007 року сплинув 31 грудня 2009 року, термін дії перевипущеної карти до 31 грудня 2011 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 17 серпня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який слив 30 грудня 2012 року після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту - терміну дії кредитної картки визначеного датою 31 грудня 2009 року. Продовження дії договору і дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії договору і картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

З вказаним рішенням суду погодитись неможливо, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 23 січня 2008 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який складався із заяви відповідача, умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку, за умовами договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена на 25 січня 2008 року - 1300 грн., на 21 березня 2008 року - 5000 грн., на 18 жовтня 2008 року - 4260 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом відповідач засвідчив згоду про те, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12-18).

Відповідач своєчасно не вносив платежі, обумовлені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року складає 13709,36 грн., з яких: 4306,15 грн. - заборгованість за кредитом, 7048,25 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1464,04 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 640,92 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-11).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачем у справі заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимог банку (а.с. 46).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, №6-61цс14 від 18 червня 2014 року, №6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, №6-134цс14 від 01 жовтня 2014 року, №6-167цс14 від 12 листопада 2014 року за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Згідно із п.п. 3.1.1. розділу ІІ умов строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік), карта дійсна до останнього календарного дня указаного місяця (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що строк дії картки сплив 31 грудня 2009 року, термін дії перевипущеної карти до 31 грудня 2011 року, а тому із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 17 серпня жовтні 2015 року банк звернувся із пропуском позовної давності, про яку заявлено стороною спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно із ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалі справи вбачається, що відповідач останній платіж на погашення кредиту здійснив 18 серпня 2012 році, у зв'язку з чим перебіг позовної давності перервався (а.с.9).

Позивач з даним позовом звернувся до суду 17 серпня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності (а.с.3).

При цьому доводи відповідача про те, що останній платіж 18 серпня 2012 року він не здійснював, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки до 18 серпня 2012 року відповідач фактично здійснював щомісячно платежі на погашення кредиту, в тому числі і 18 серпня 2012 року, в одному і тому ж терміналі в м.Краматорську по пр.Октябрський.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути пеню в сумі 1464,04 грн. та штрафи в сумі 250 грн. та 640,92 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом.

Так, згідно із ст. 2 Закони України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, смт. Кіровськ Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, отже, на підставі вказаного Закону він має бути звільнений від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 250 грн. та 640,92 грн., а також пені в сумі 645,02 грн. з розрахунку: пеня = С х СП х Д, де С - сума заборгованості, СП - ставка пені - 1% в місяць, загальна кількість місяців прострочення, тобто 4306,15 грн. х 1% х 15 місяців (з 14 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року - дата, станом на яку нарахована заборгованість) = 645,02 грн.

З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 30 червня 2015 року складає 12173,42 грн., з яких: 4306,15 грн. - заборгованість за кредитом, 7048,25 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1464,04 грн. - 645,02 грн. = 819,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12173,42 грн., в частині стягнення пені в сумі 645,92 грн. та штрафу в сумі 250 грн. та 640,92 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 листопада 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2008 року станом на 30 червня 2015 року заборгованість за кредитом в сумі 4306,15 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 7048,25 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 819,02 грн., всього в сумі 12173 (дванадцять тисяч сто сімдесят три) гривні 42 коп.

В решті позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді