Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2022/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 90 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначила, що ОСОБА_3 понад 17 років працював підземним прохідником на Смолінській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», з повним робочим днем в особливо шкідливих, тяжких та небезпечних умовах праці.

Під час виконання трудових обов'язків на вказаному підприємстві позивач постійно знаходився під впливом шкідливих факторів виробничого середовища, що призвело до виникнення в нього ряду захворювань.

Згідно висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 15 лютого 2015 року № 078, ОСОБА_3 встановлено діагноз: вібраційна хвороба другого ступеню від комбінованої дії загальної та локальної вібрацій з периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з вираженою полірадикулопатією (L5, S1, C5- С7), з остеоартрозом в поєданні з періатрозом ліктьових та колінних (ПФС першого -другого ст.), деф. артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН 1 ст. нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Захворювання у позивача професійні з 15 лютого 2015 року.

Висновком МСЕК ОСОБА_3 з 31 березня 2016 року встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 (третю) групу інвалідності, як наслідок зазначених професійних захворювань.

Причиною виникнення і розвитку у позивача хронічних і професійних захворювань стало незабезпечення з боку роботодавця безпечних та здорових умов праці.

Зазначене підтверджується висновками комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання та актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 04 березня 2015 року.

Втрата через професійні хвороби працездатності завдало ОСОБА_3 не лише фізичне каліцтво, але і значну моральну шкоду.

Внаслідок трудового каліцтва у позивача погіршилися його природні здібності, він постійно відчуває біль в руках та ногах, хребті та попереку. Біль посилюється при фізичних навантаженнях, звичайному русі, пересуванні предметів у побуті, виконанні побутових робіт у домашньому господарстві. У зв'язку з чим він позбавлений можливості заробляти собі та своїй родині на життя через здобуту професію і відповідну кваліфікацію своїми професійними навичками, змушений постійно лікуватись та обстежуватись у лікарів, крім того хронічний характер його захворювань не дає надії на видужання його у майбутньому.

На даний час ОСОБА_3 лише 39 роки, він є інвалідом із значною втратою працездатності, тобто фізично неповноцінною людиною, що викликає у нього постійні душевні переживання та глибокі моральні страждання, які заподіяні з вини відповідача.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 90 000 грн., який з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань позивача являється достатньою компенсацією.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_2 дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачу вже відшкодовано моральну шкоду завдану умовами виробництва в сумі яку погоджено сторонами, у зв'язку з чим відсутні підстави для повторного її відшкодування.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно копії трудової книжки серії № НОМЕР_1 наказом № 688 л/с від 02 серпня 2006 року переведено підземним прохідником на Смолінську шахту ДП «Східний ГЗК» з повним робочим днем в підземних умовах.

10 червня 2014 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_3 звільнено за станом здоров'я. Загальний стан його роботи на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» в підземних умовах складає 15 років 8 місяців та 23 днів (а.с.14-19).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 березня 2015 року, затвердженого начальником Маловисківського міжрайонного Управління Головного Управління ДСЕС України в Кіровоградській області, професійне захворювання у ОСОБА_3 виникло у зв'язку з тривалим терміном праці під впливом шкідливих виробничих факторів обумовлених технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК». Причиною виникнення професійного захворювання стало незабезпечення з боку ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України» своєчасного виявлення ранніх ознак хронічного професійного захворювання, несвоєчасне вирішення ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України» питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу (а.с.7-8).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 лютого 2015 року № 078 встановлено, що захворювання ОСОБА_3 є професійними (а.с.34).

04 березня 2015 року позивач звернувся до генерального директора ДП «СхідГЗК» про виплату одноразової грошової компенсації моральної шкоди за отримане професійне захворювання у розмірі 1000 грн. (а.с.67).

На підставі вищевказаної заяви між ДП «СхідГЗК» та ОСОБА_3 04 березня 2015 року укладено договір № 18/12 про відшкодування моральної шкоди. Згідно умов якого сторони дійшли згоди, що підприємство зобов'язується в строк до 04 квітня 2015 року сплатити на користь ОСОБА_5 1000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок отриманих ним всіх профзахворювань (встановлених та можливо встановлених в майбутньому). В подальшому ОСОБА_3 відмовляється від стягнення з ДП «СхідГЗК» на його користь будь-яких сум у відшкодування моральної шкоди (а.с.68).

Згідно платіжного доручення №7018 від 13 травея 2015 року на користь ОСОБА_3 Державним підприємством «Схід ГЗК» перераховано 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с.69).

06 квітня 2016 року висновком огляду бюро Кіровоградської обласної МСЕК ОСОБА_3 повторно встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, інвалідність встановлено з причин професійного захворювання до 06 квітня 2018 року (а.с.6).

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя передбачено ст.237-1 КЗпП України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31березня 1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров"я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Матеріалами справи підтверджено, що 13 травня 2015 року ОСОБА_3 на підставі договору № 18/12 про відшкодування моральної шкоди від 04 березня 2015 року здійснена грошова виплата в розмірі 1000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди внаслідок отриманого ним професійного захворювання встановленого протоколом Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 078 від 15 лютого 2015 року. Укладаючи вищевказаний договір сторони визнали, що професійне захворювання позивач отримав саме працюючи на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» за професією прохідник підземний в шкідливих умовах 15 років та 8 місяців.

Проте, на час укладання зазначеної угоди позивачу не була встановлена стійка втрата працездатності та інвалідності.

Висновок МСЕК від 23.03.2015 року про втрату ОСОБА_3 - 60 % професійної працездатності та встановлення йому 3-ої групи інвалідності створив нові (інші) передумови для відшкодування моральної шкоди відповідачем, так як змінив (погіршив) трудовий статус позивача, можливість нового працевлаштування, обумовив зміни в організації життя та побуту останнього.

Таким чином, факт виплати відповідачем ОСОБА_3 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди не є підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки втрата професійної працездатності та наявність професійного захворювання виникла у ОСОБА_3 внаслідок виконання ним трудових обов'язків на підприємстві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду не повністю відповідають обставинам справи.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з принципу розумності, виваженості, справедливості та співвідношення вини відповідача із негативними наслідками для позивача колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційної до задоволеної або відхиленої частини вимог.

Так як позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, то з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги 606,32 грн. (551,20 грн. - вимога немайнового характеру (стягнення моральної шкоди); 110 % від 551,20 грн. = 606,32 грн.).

На час пред'явлення позову позивач був звільнений від сплати судового збору, тому в дохід держави також з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн., що підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір в сумі 606,32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: