УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-3387/10

Провадження № 6/638/353/16

07.11.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі: Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова подання державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визначення подальшого способу та порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року по справі №2-3387/10, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 року заявник звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із поданням про визначення подальшого способу та порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року, по справі №2-3387/10. Вимоги подання обґрунтовує тим, що 27.10.2011 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3387/10 від 29.04.2011 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» суми боргу у розмірі 418949, 82 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить боржнику на праві власності. В ході виконавчого провадження встановлено, що за боржником зареєстровано інше нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2. Просить суд з метою дотримання законодавства та повноти виконання рішення суду встановити спосіб виконання вищезазначеного рішення щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині вирішення питання про можливість реалізації майна боржника.

Державний виконавець Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час, дату, місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» в судове засідання не зявився, надав до суду пояснення, в яких зазначив, що підтримує вимоги подання у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року позовні вимоги ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Ваняєвни, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 964,58 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 11.11.2010 року становить 418949 (чотириста вісімнадцять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 82 коп., шляхом звернення стягнення на квартиру №10, що розташована за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, будинок №24, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.09.2004 року, реєстровий №3102; визначено спосіб звернення стягнення - реалізація квартири №10, що розташована за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, будинок № 24, ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» від імені ОСОБА_3 з необхідними для реалізації повноваженнями на прилюдних торгах.

29.04.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист №2-3387/10, а 15.06.2011 року державним виконавцем Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із наданих суду матеріалів виконавчого провадження, в ході виконавчого провадження встановлено, що за боржником зареєстровано інше нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2, щопідтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_3.

Відповідно до статті 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, якийвидав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

За нормами Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»).

У відповідності із статтею 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

При зверненні до суду з позовом ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України обрав на свій розсуд спосіб захисту свого порушеного права, передбачений у статті 16 Цивільного кодексу України та просив суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 Ваняєвни, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №10, що розташована за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, будинок №24.

Судом було здійснено розгляд і вирішення цивільної справи в межах заявлених ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» вимог, на підставі доказів сторін згідно статті 11 ЦПК України, та ухвалено рішення від 09.12.2010 року про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В своєму поданні державний виконавець просить суд, зокрема, встановити спосіб і порядок виконання судового рішення, а саме встановити спосіб щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_3 в частині вирішення питання про можливість реалізації майна боржника.

Суд вважає, що подання державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визначення подальшого способу та порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року по справі №2-3387/10 є порушенням принципів, закріплених у статті 3 Цивільного кодексу України, а викладені у поданні підстави для визначення подальшого способу та порядку виконання вищезазначеного рішення суду шляхом звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, є безпідставними, тому що вимоги заяви про заміну способу виконання вищезазначеного рішення щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_3 в частині вирішення питання про можливість реалізації іншого майна боржника не є по суті заміною способу виконання рішення, а є самостійними вимогами, які не були предметом розгляду у суді по справі №2-3387/10.

Також, суд вважає, що при зміні стягнення на передачу у власність нерухомого майна фактично відбувається зміна способу захисту цивільного права та інтересу, який був обраний ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» на власний розсуд згідно з статтею 20 Цивільного кодексу України, що є неприпустимим. Іншими словами, державний виконавець просить змінити рішення суду по суті, що також є неприпустимим.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що подання державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визначення подальшого способу та порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року по справі №2-3387/10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 ЦК України, ст.ст. 60, 208-210, 218, 373 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визначення подальшого способу та порядку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2010 року по справі №2-3387/10 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: