Провадження № 22-ц/779/2241/2016
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Івано-Франківської міської ради, заінтересовані особи Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-франківській області, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року Івано-Франківська міська рада, заінтересовані особи Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-франківській області, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, звернулася в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року заяву задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною, власністю територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради та передано її територіальній громаді м. Івано-Франківська в особі міської ради.

На вказане рішення представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що всупереч вимог ст.235 ЦПК України суд розглянув справу в порядку окремого провадження, хоча в даному випадку має місце спір про право цивільне і такий повинен був розглядатися на загальних підставах. Вказує, що доказом наявності спору є договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04.06.2014 року між ОСОБА_2 та представником попередніх власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підставі довіреності від 27.10.2011 року. В той же день проведено реєстрацію її права власності на цю квартиру, що підтверджується відповідним витягом. Натомість, в своїй заяві від 27 серпня 2015 року міська рада посилається на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.06.2014 року, згідно якого тоді ж зареєстровано право власності по 1/2 спірної квартири за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак, судом ця обставина належним чином не була перевірена.

Крім того, до участі в справі ОСОБА_2 не була залучена, а тому не могла скористатися визначеними ст. 27 ЦПК України правами.

На думку апелянта, неправильним є і висновок суду щодо визнання за територіальною громадою м. Івано-Франківська власності на спірну квартиру. При цьому судом не враховано норми ст. 1277 ЦК, згідно яких за заявою відповідного органу місцевого самоврядування суд визнає тільки відумерлою спадщину і не може вирішувати вимог щодо передачі цього майна у власність.

Відтак, оскаржуване рішення суду порушує її законні права та інтереси враховуючи правомірність набуття нею права власності на спірне нерухоме майно та відсутність судового рішення про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

З цих підстав просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник Івано-Франківської міської ради доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представники заінтересованих осіб Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-франківській області, Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву Івано-Франківської міської ради суд першої інстанції виходив із зареєстрованого права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спірне майно, що підтверджується відповідним витягом, відсутності у них спадкоємців, що дає правові підстави для визнання спадщини відумерлою, визнання власності на неї та передачі її територіальній громаді міста Івано-Франківська.

Однак, повністю погодитися з висновками місцевого суду колегія суддів не може, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають дійсним обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі договору міни від 29 березня 2003 року квартира №37 по вул. А.Сахарова в м. Івано-Франківську належала на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 3,4).

Як вбачається з актових записів про смерть ОСОБА_7 померла 25 квітня 2010 року, а 16 серпня 2013 року помер ОСОБА_4 (а.с.5,6).

Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_4 інформація за вказаними параметрами запиту відсутня (а.с. 7,8).

Згідно з п. 8 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Частиною1 ст.1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття (ст. 275 ЦПК України).

При цьому у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть заявлятись вимоги позовного характеру.

Відповідно до ст.278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що Івано-Франківська міська рада звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження. Заінтересованими особами при цьому вказано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-франківській області, а також Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору.

Також зі змісту заяви видно, що, крім питання про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді, міською радою заявлено вимогу про визнання права власності за територіальною громадою м. Івано-Франківська на це відумерле майно.

Згідно вимог ч.ч.2,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом статті 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 292 ЦПК України, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в разі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки останніх.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов'язки цієї особи.

Як вбачається з долученого до апеляційної скарги договору купівлі-продажу спірної квартири 4 червня 2014 року ОСОБА_8, що діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом ОСОБА_9 м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу 27 жовтня 2011 року, продав, а ОСОБА_2 придбала квартиру по вул. Сахарова,25/37 в м. Івано-Франківську. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13556330 від 04.06.2016 року (внесення запису 15:19:16) в той же день на підставі вказаного договору купівлі-продажу за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на цю квартиру. Наведена обставина підтверджується відповідним витягом від 04.06.2014 року №229949, час формування 16:54:40 (а.с.46,47).

Разом з тим, як видно з ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.06.2014 року, час формування 12:24:55, за поданою ОСОБА_8 - представником ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявою за останніми проведено реєстрацію права власності на цю квартиру.

На вказаний витяг у своїй заяві посилалася також і міська рада.

Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину у випадку, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням встановлених обставин в даному випадку вбачається спір про право.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року скасувати.

Заяву Івано-Франківської міської ради, заінтересовані особи Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-франківській області, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_10