Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказувала на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 09.01.2014 року відповідач ОСОБА_2 зобо в"язаний сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі - 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.11.2013 р. до повноліття дитини. Однак відповідач не виплачує позивачці аліменти в повному обсязі і внаслідок цього станом на 01.07.2015 року за відповідачем утворилася заборгованість по аліментах в сумі 10 316,00 грн. Позивачка вказувала на те, що з листопада 2013 року по 01.07.2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивачки складає 29 817,32 грн. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочен ня сплати аліментів в сумі 29 817,32 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала вищевказані позовні вимоги.

Відповідач до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи справі № 357/17217/13-ц 2/357/452/14, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що з 03.09.1994 року по 28.01.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 09.01.2014 року по справі №357/17217/13-ц 2/357/452/14 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі - 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.11.2013 р. до повноліття дитини.

На підставі вищевказаного рішення суду Білоцерківським міськрайонним судом 20.01.2014 року був виданий виконавчий лист №357/17217/13-ц 2/357/452/14. Наведене вбачається із копії виконавчого листа про стягнення аліментів.

Вказаний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

Згідно до копії виконавчого провадження №41789676, 30.01.2014 р. державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Бабіним Р.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа.

В судовому засіданні було встановлено, що станом на 01.07.2015 року заборгованість по аліментам ОСОБА_2 по вищевказаному виконавчому листу становить 10 316, 00 грн. Наведене підтверджується довідкою-розрахунком по аліментам міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 29.07.2015 року №309.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не сплатив ОСОБА_1 вищевказану заборгованість.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Факт наявності такої заборгованості по аліментах та її розмір станом на 01.07.2015 року в сумі 10 316,00 грн. підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає, що вказана зоборгованість по аліментах виникла з вини відповідача.

А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України.

Так в судовому засіданні встановлено, що розмір неустойки (пені) за прострочення виконання зобов"язання по виплаті вищевказаних аліментів за період з листопада 2013 року по 01.07.2015 року складає 29 817,32 грн., що підтверджується розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів наданим позивачкою суду і який суд приймає до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 29 817,32 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та ст. 196 СК України, Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 10,60,79,88,212-215,218,224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ни неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 29 817,32 грн. та 487,20 грн. судового збору.

Рішення суду для позивача може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд судового рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Голуб