Справа № 202/3113/16-ц
Провадження № 2/0202/1765/2016
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності,-
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/3113/16-ц.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення №422 від 08 вересня 1965 року, виданого Виконкомом Ленінської райради депутатів трудящих було вирішено узаконити житловий будинок за померлим ОСОБА_5 у м.Дніпропетровськ по вул.Дніпрельстанівська, 262.
Згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 07 жовтня 1965 року виданого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська, за реєстровим №1-3367 ОСОБА_6 належить ? частки у спільному сумісному праві власності подружжя, а саме: домоволодіння, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул. Дніпрельстанівська, 262.
З свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 жовтня 1965 року виданого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори м.Дніпропетровська ОСОБА_7І, зареєстрованого в реєстрі за №1-165 вбачається, що єдиними спадкоємцями після померлого ОСОБА_5, є: його дружина ОСОБА_6 та діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. До складу спадкового майна входить ? частина домоволодіння по вул. Дніпрельстанівська, 262 у м. Дніпропетровську.
Відповідно до рішення від 12 серпня 1977 року №526 виданого Виконкомом Ленінської райради депутатів трудящих було вирішено дозволити ОСОБА_9 будівництво нового будинку замість старого, що став непридатним по вул.Дніпрельстанівська, 262 у м.Дніпропетровську, згідно схеми архітектурно-планувального управління.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 1988 року виданого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-167 спадкоємцем майна ОСОБА_6 померлої 21 грудня 1968 року, є її донька ОСОБА_9 Спадщина, на яке видано свідоцтво, складається з 4/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: в м.Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська, 262.
Рішенням виданого Виконкомом Ленінської райради депутатів від 13.01. 1989 року за №31/7 було вирішення дозволити ОСОБА_8 закінчити будівництво житлового будинку Б-І по вул. Дніпрельстанівська, 262 у м. Дніпропетровську.

Також, рішенням Виконкому Ленінської райради депутатів від 08.12.1989 року за №619 було вирішено узаконити сарай літ.Д за житловим будинком №262 по вул.Дніпрельстанівська у м.Дніпропетровську. та дозволити ОСОБА_9 подарувати 5/6 частки будинку А-І та будинок Б-І з незакінченим будівництвом по вул. Дніпрельстанівська у м. Дніпропетровську.

Відповідно до дублікату договору, що має силу оригіналу, від 06 червня 1999 року виданого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська. Зареєстрованого в реєстрі за №2-1331, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_9 купила 1/6 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська, 262.

На час розгляду даної цивільної справи власником зазначеного домоволодіння в цілому є ОСОБА_9.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 з родиною з лютого 2000 року проживає у домоволодінні по вул.Дніпрельстанівська, 262 у м.Дніпропетровську, підтримує його у належному стані, проводить ремонтні роботи, господарює в ньому, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років.

Одночасно з вказаного періоду ОСОБА_3 проживає у домоволодінні №4 по вул.Далекосхідній у м. Дніпропетровську, використовуючи домоволодіння як дачний будинок.

Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р.:

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частинатретястатті 344 ЦК).Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

В силу ст. 16 Цивільного кодексу України, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності за набувальною давністю, що відповідає діючому законодавству.

З дозволу ОСОБА_3 у домоволодінні також проживає відповідач, який претендує на отримання права власності на вказане домоволодіння.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ним права власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, що розташоване за адресою м.Дніпро, вул.Дніпрельстанівська, буд. 262.

Решта позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки на їх підтвердження останнім не надано належних та допустимих доказів.

На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, розташоване за адресою м.Дніпро, вул.Дніпрельстанівська, буд. 262 та складається з: житлового будинку літ. А-1, А1-1, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., житлового будинку літ. Б-1, підвалу під Б-1, загальною площею 89,2 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., погрібу літ. В, сараїв літ. Г, Д, колодязя № 1.

В решті позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз