Справа № 125/709/16-ц Провадження № 22-ц/772/2842/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Медяного В.М., Колоса С.С.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, відповідача ОСОБА_2, його представника, адвоката ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінни-ці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Григорови-

ча про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

13 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся у Барський районний суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на наступні обставини. Відповідач є батьком позива-ча, він сплачував аліменти на утримання сина до досягнення останнім повно-ліття. На даний час позивач є повнолітнім, навчається у Донецькому національ-ному університеті на першому курсі заочного відділення юридичного факуль-тету за спеціальністю «Правознавство» терміном навчання 2 роки. Батько про-живає окремо, тому зобовязаний надавати допомогу на утримання повноліт-нього сина у звязку з його навчанням. ОСОБА_4 просив стягнути на свою користь з відповідача аліменти у розмірі 1000,00 гривень до 11.08.2018 року ( а. с. 1-2 ).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 гривень щомісячно, по- чинаючи з 13 квітня 2016 року до закінчення навчання в Донецькому націо-нальному університеті, але не довше ніж до досягнення позивачем 23 років; на користь держави стягнуто 551,20 гривню судового збору ( а. с. 50-53 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухва-лити нове рішення про відмову у позові ( а. с. 58-59 ). Апелянт вважає оскар-жуване рішення незаконним, неправильним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, його представника, ад-воката ОСОБА_3, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукуп-ності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимо-ги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що повністю відпо-відає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, а саме про стягнення на утримання повнолітнього сина аліментів у розмірі 900,00 гри-вень щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком позивача. Останній навчається за контрактом у Донецькому національному університеті, що передбачає відповідну оплату, потребує харчування у нав-чальному закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських приладів. Позивач має статус дитини сироти, яка позбавлена батьківського піклування. Відповідач офіційно не працює, має мінливий нерегулярний дохід, доказів на-явності у нього іншої сімї, неповнолітніх дітей на вимогу суду ОСОБА_2 не надав, а довідку про наявність сімї у ОСОБА_6, 2001 року, яка складається з матері, батька ОСОБА_2 та сестри як доказ сімейного ста-новища відповідача суд до уваги не взяв. Також суд піддав критиці твердження відповідача про сплату в даний час аліментів на утримання сина ОСОБА_7, оскільки стягнення з нього аліментів за рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2013 року у справі № 125/2169/13 припинено у звязку із закінченням сином навчання у Барському гуманітарно-педагогіч-ному коледжі імені ОСОБА_8.

З висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні від 27 липня 2016 року, повністю погодитися не можна, оскільки вони не повністю відпові-дають фактичним обставинам справи, що є безспірним і не заперечується жод-ною із сторін.

Дійсно, позивач згідно довідки Донецького національного університету від 15 лютого 2016 року № 146/6.8.1-20 ( а. с. 6 ) навчається у цьому закладі на контрактній формі навчання заочного відділення. Термін навчання складає два роки, тобто по 2018 рік. Син відповідача ОСОБА_4 уже повнолітній, навча-ючись заочно ніде не працевлаштований.

Відповідач дійсно має сімю, це жодною із сторін у справі не заперечується. Станом на червень 2016 року, він, його дружина ОСОБА_9 ніде не працю-ють, хворіють. Зокрема відповідач згідно довідки амбулаторії загальної прак-тики сімейної медицини від 24 травня 2016 року № 6 хворіє неускладненою гі-пертонічною хворобою ІІ, має гіпертензивне серце, ангіопатію сітківки. За до-відкою Поповецького сільського голови Барського району Вінницької області від 02 червня 2016 року № 645 сімя ОСОБА_9 складається з батька - відпові-дача у справі, матері ОСОБА_9, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 26-29, 33 ).

Не можна погодитися у повному обсязі з висновком суду першої інстанції щодо припинення правовідносин між сторонами у справі з приводу стягнення аліментів на користь позивача за виконавчим листом від 03 лютого 2016 року № 125/2169/13-ц, оскільки згідно наданих документів з державної виконавчої служби ( а. с. 40-42 ) на все рухоме і нерухоме майно відповідача накладений арешт через невиконання останнім рішення суду щодо сплати аліментів на пе-ріод навчання у коледжі. Дійсно, за довідкою ВДВС Барського районного управління юстиції у Вінницькій області від 28 вересня 2016 року № 5685 ОСОБА_11 зобовязаний судовим рішенням сплачувати аліменти на користь сина ОСОБА_7 у розмірі 200,00 гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2013 року до закінчення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення сном 23-х ро-ків. Станом на 01 вересня 2016 року у ОСОБА_2 утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7190,00 гривень. В ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник працевлаштований в СФГ «Династія». На його заробітну плату по місцю роботи звернуто стягнення для погашення заборгованості. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвер-див, що дійсно у червні 2016 року він працевлаштувався в СФГ «Династія» і з коштів заробітної плати в даний час стягується заборгованість по аліментах.

Оскаржуючи рішення суду, апелянт зазначає, що його неповнолітній син ОСОБА_12 у цьому 2016 році вступив на навчання до Чернятинського аграрного коледжу, потребує повного утримання. Діти, дружина, сам апелянт хворіють, про що свідчать довідки, додані до апеляційної скарги. Платник аліментів вка-зує, що його мати ІНФОРМАЦІЯ_3, за станом здоровя згідно довідки за-відуючого відділенням КУ «Барська ЦРЛ» Вінницької області від 02 серпня 2016 року № 36 ( а. с. 64 ) серйозно хвора і він як син також зобовязаний нада-вати їй матеріальну допомогу особливо на період хвороби. Позивач ОСОБА_4 одружений, уже має певну фахову освіту, може віднайти роботу у звязку із заочною формою навчання, однак ніде не працевлаштований. З огляду на всі фактичні обставини позивач наголошує на неможливості надавати матеріаль-ну допомогу повнолітньому синові; просить скасувати оскаржуване судове рі-шення і ухвалити нове про відмову у позові.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга в певній частині заслуговує на увагу, викладені в ній обгрунтування є підставою для її часткового задоволення і зміни рішення в частині розміру стя-гуваних аліментів.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох ро-ків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 по-станови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навча-тися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних факторів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у мате-ріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи наявну в ОСОБА_2 велику заборгованість по сплаті алімен-тів на утримання сина ОСОБА_7, те, що влітку 2016 року він працевлашту-вався і з його заробітку відраховуються кошти в погашення цієї заборгованості, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, які, безумовно, потребують матеріального утримання відповідача, а також той факт, що пози-вач має реальну можливість подбати про власне матеріальне забезпечення себе і своєї дружини у звязку із заочною формою навчання, колегія суддів апеля-ційного суду вважає правильним, обгрунтованим і справедливим зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, змінивши таким чином рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статі 309 ЦПК України визначені підстави для скасування рі-шення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, якими є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав вста-новленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року змінити в частині розміру стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_13 на період його навчання у Донецькому націо-нальному університеті, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного ві-ку, визначивши суму стягуваних аліментів у розмірі 350,00 гривень ( триста пятдесят гривень 00 коп. ).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: