АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1504/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/1286/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

сторін їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №7 по вул. Шопена в м. Тернополі.

В обґрунтування позову посилаються на ту обставину, що вони з відповідачкою є співвласниками спірного будинку де 348/600 частки належать їм, а 252/600 частки належить відповідачці ОСОБА_1, однак майно не поділене в натурі, а між сторонами спору постійно виникають суперечки щодо порядку користування та володіння будинком та господарськими будівлями.

Надалі позивачі неодноразово змінювали позовні вимоги, й остаточно, з урахуванням зроблених висновків судового експерта, щодо можливого варіанту поділу в судовому засіданні 15.09.2016 року звернулися до суду з заявою про уточнення позовних вимог - остаточно просять суд поділити в натурі виключно житловий будинок №7 по вул. Шопена в м. Тернополі, без врахування надвірних побудов і споруд, відповідно до належних сторонам спору часток, згідно з додатком № 1 від 30.06.2016 року, проведеної будівельно - технічної експертизи №568/16-22 від 24.02.2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року позов задоволено.

Поділено в натурі будинок №7 по вул. Шопена в м. Тернополі, між власниками, виділивши у власність 348/600 частин житлового будинку спільно ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме: приміщення 1-2 площею 10, 2 кв.м, 1-3 площею 18, 0 кв.м, 1-4 площею 12, 7 кв.м. та IV площею 3, 9 кв.м. та виділивши у власність 252/600 частин житлового будинку ОСОБА_1, а саме: приміщення 2-2 площею 16, 4 кв.м, 2-1 площею 11, 3 кв.м, згідно з додатком № 1 від 30.06.2016 року, проведеної будівельно - технічної експертизи №568/16-22 від 24.02.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 243, 60 гривень та на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 861 гривню за проведене експертне дослідження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду, а справу провадженням закрити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції в основному базується на невірному висновку експерта будівельно-технічної експертизи 3568/16-22 від 24.02.2016 року та додатку №1 від 30.06.2016 року, до вказаної експертизи, які виконані з порушенням норм ДБН. Оскільки судовий експерт запропонував єдиний варіант поділу в натурі спірного будинку між сторонами спору, а інших варіантів поділу стороною відповідача суду не надано.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2, її представник ОСОБА_5 та ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно проведеної будівельно-технічної експертизи судовим експертом запропоновано єдиний варіант поділу в натурі спірного будинку між сторонами спору, а інших варіантів поділу стороною відповідача суду не надано, хоча обов'язок доказування покладається на кожну із сторін спору.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у спосіб передбачений ч.2 ст.16 ЦК України.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Згідно ч.1 та 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є в спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки.

Судом встановлено, що сторони спору є співвласниками спірного будинку з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №7 по вул. Шопена в м. Тернополі, у якому 348/600 частки належать спільно позивачкам (345/1000 належить ОСОБА_2, й 3/1000 ОСОБА_3О.), а 252/600 частки належить відповідачці ОСОБА_1, без виділення часток в натурі, що стверджується наявними у справі витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданими ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 02.07.2007 року, 30.01.2008 року та 26.03.2010 року, відповідно. При цьому позивачки є рідними сестрами.

15.09.2016 року стороною позивача суду першої інстанції надано письмову заяву про уточнення позовних вимог про поділ в натурі виключно будинку, без урахування надвірних побудов і споруд, тому суд розглядав спір в межах лише цієї вимоги.

16.11.1952 року БТІ заведено інвентарну справу, щодо домоволодіння по вул. Шопена,7 в м. Тернополі на ОСОБА_6, згідно якої його загальна площа домоволодіння складає 66, 60%.

23.09.1952 року ОСОБА_7 оформив заключення про реєстрацію прав власності 42, 6% житлового будинку по вул. Шопена,7 в м. Тернополі.

23.12.1962 року. згідно договору дарування ОСОБА_6Д подарував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домоволодіння по вул. Шопена,7 в м. Тернополі, відповідно по рівній частці.

29.07.1971 року, згідно рішення №475 Виконкому Тернопільської міської ради депутатів, ОСОБА_7 отримав дозвіл на добудову кухні до індивідуального житлового будинку зі сторони дворового фасаду по вул. Шопена,7 в м. Тернополі.

Проте оформити правовстановлюючі документи на добудовані приміщення ОСОБА_7 не зміг, оскільки ним, не було у встановленому законом порядку, введено добудовані ним приміщення до експлуатації, про що свідчить лист від 15.08.2012 року за №01-14/1618 ІДАБК у Тернопільській області в якому зазначено, що будь - які дозвільні документи, щодо будівництва на території будинковолодіння за адресою м. Тернопіль вул. Шопена,7, в інспекції відсутні та з 2008 року і по даний час в експлуатацію не приймалися.

09.06.2009 року ОСОБА_7 помер, тому в порядку спадкування після його смерті 252/600 частин житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по вул. Шопена,7 в м. Тернополі, було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_1, що стверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на спадщину від 15.03.2010 року.

Як вбачається з висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ, Додаток від 30.06.2016 року, до проведеної будівельно - технічної експертизи, оформленої висновком №568/16-22 від 24.02.2016 року, в якому зазначено єдиний варіант поділу саме житлового будинку по вул. Шопена,7 в м. Тернополі, без урахування площі інших споруд, тобто саме в межах предмету уточнених позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

До варіанту поділу експертом додано роз'яснення наступного змісту.

ОСОБА_6 після укладання договору купівлі - продажу з ОСОБА_7, згідно інвентарної справи, виданої Українською інвентарною конторою МКХ-УССР «УКРИНК» від 16.11.1952 року належали житловий будинок вартістю 9724, 00 карбованців, тамбур - 808 крб, підвал - 1374 крб, хлів- 273 крб, туалет 359 крб, всього - 12 538 крб.

Житловий будинок по вул. Шопена,7 в м. Тернополі, згідно даних інвентарної справи (ар. 7-8) станом на 17.03.1951 року, складався з:

житлового приміщення 1-2 площею 10, 2 кв.м,;

житлового приміщення 1-3 площею 18,0 кв.м.;

кухні 1-4 площею 12, 7 кв.м.;

кухні 2-1 площею 11, 3 кв.м.;

житлового приміщення 2-2 площею 16, 4 кв.м.

коридора площею 3, 9 кв.м.

Після укладеного договору купівлі - продажу №7608 від 10.07.1952 року (аркуш інвентарної справи 26) , ОСОБА_7 стали належати приміщення: 2-1 кухня площею 11, 3 кв.м, 2-2 житлова кімната площею 16, 4 кв.м. та приміщення підвального поверху -ІІ площею 3, 3 кв,м.

Станом на 10.07.1952 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 належала частка у житловому будинку 29/50 або 348/600, надвірні будівлі і споруди (аркуш інвентарної справи 34). Інша частка, яка складала 1-348/600 = 252/600 житлового будинку та приміщення підвалу площею 3, 3 кв.м. належала ОСОБА_7

Процентний відсоток ОСОБА_7 у житловому будинку у вираженій площі становив 72, 5 кв.м*229:600 = 27. 7 кв.м.

Процентний відсоток ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у житловому будинку у вираженій площі становив 72, 5 кв.м*371:600 = 44, 8 кв.м.

Підсумовуючи викладене та процентний вміст співвласників житлового будинку по вул. Шопена,7 в м. Тернополі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і ОСОБА_8, судовий експерт запропонував, як вищезазначно, єдиний варіант поділу в натурі спірного будинку між сторонами спору, згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно виділяється у власність: приміщення 1-2 площею 10, 2 кв.м, 1-3 площею 18, 0 кв.м, 1-4 площею 12, 7 кв.м. та IV площею 3, 9 кв.м., а ОСОБА_1 приміщення 2-2 площею 16, 4 кв.м, 2-1 площею 11, 3 кв.м. згідно з додатком № 1 від 30.06.2016 року, проведеної будівельно - технічної експертизи №568/16-22 від 24.02.2016 року.

Інших варіантів поділу стороною відповідача суду не надано, хоча обов'язок доказування покладається на кожну із сторін спору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9