Справа № 536/1063/16-ц
10 листопада 2016 року
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Степаненка Ю.І.,
з секретарем судового засідання Зимівець Ю.А.,
за участю представника позивача по довіреності ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в місті Кременчуці цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позову вказувала, що відповідно до укладеного між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_2 та ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року кредитного договору № 334/07-К ОСОБА_2 надав відповідачу грошові кошти у сумі 35 000 доларів США, що еквівалентно 176 750 гривень, із встановленням плати в розмірі 13 % річних зі строком користування по 14 жовтня 2032 року.
Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_2» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2». 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи.
ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2».
У встановлений строк відповідачем проводилися чергові платежі, або проводилися частково, у звязку із чим відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, пункт 3.3.3. якого зобовязує відповідача помісячно повертати частини кредитних коштів згідно умов п.2.5.1. цього договору.
Відповідно до п.4.5. кредитного договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених договором, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до п. 2.7. кредитного договору позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором.
Згідно підпунктів 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 Кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню.
Відповідно до п. 4.5. договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та не несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків.
Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №334/07-К від 15.10.2007 року належним чином не виконує, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість.
На підставі рішення Кременчуцьким районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист, який ОСОБА_2 направив на виконання.
Згідно п. 6.2. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством.
Пунктом 7.2. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.
Відповідно до п. 7.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору.
Пунктом 7.4.2. Договору іпотеки передбачено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі з дотриманням умов, визначених в законі України «Про іпотеку»
У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, ОСОБА_2 направив відповідачу вимогу про погашення боргу та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі несплати заборгованості. Однак, вимогу банку проігноровано, залишено без відповіді, кредитна заборгованість не сплачена.
Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, а вимога Банку не виконаною.
Вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
02 лютого 2016 року відповідно до положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» Банком на адресу відповідача було направлено вимогу № 05-4588 про усунення порушень зобов'язань за Кредитним договором, згідно якої відповідач мав би повністю погасити кредит, проценти за користування коштами кредиту, штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, у строк передбачений Договором.
Тому позивач з підстав умов кредитного договору, іпотечного договору, статей 6, 16, 526, 530, 546, 572, 575, 577, 589, 590, 599, 610, 611, 612, 629, 632, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статей 3,4,7,12,33,35,37,38,39 Закону України «Про іпотеку», просила суд її вимоги до відповідача задовольнити.
Представник позивача по довіреності ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, в обгрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 на виклик у судове засідання не з'явився, згідно поштової довідки останній не проживає за адресою його місця реєстрації, а відтак в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.66,125).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши письмові докази справи, суд прийшов до наступного.
Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що згідно укладеного між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_2 та ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року кредитного договору №334/07-К ОСОБА_2 надав відповідачу грошові кошти у сумі 35 000 доларів США, що за офіц3ійним курсом НБУ еквівалентно 176 750 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних зі строком користування до 14 жовтня 2032 року (а.с.21-28).
18 травня 2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи та було перейменовано Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_2» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» (а.с.9-15).
ПАТ ««Всеукраїнський ОСОБА_2»» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2».
З боку кредитора зобов'язання виконані своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №334/07-К від 15 жовтня 2007 року не виконує належним чином, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 06 червня 2016 року становить 1 694 333 гривень 83 копійки (а.с.16,17)
Чинним заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2011 року з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» стягнено суму боргу за кредитним договором № 334/07-К від 15.10.2007 року в сумі 366 677,15 гривень (а.с. 18-20).
Тобто різниця нестягненої з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованості по кредиту складає 592 759,10 гривень.
На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно частин 1,3,5 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.
Відповідно до п. 6.2 Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.
Пунктом 7.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.
Відповідно до п. 7.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору.
Згідно ч. 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження Предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, які поніс Іпотекодержатель.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п. 7.4.2. Іпотечного договору у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1,5,6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Відповідно до ч.1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.
Вимоги позивача підлягають захисту також з підстав інших умов кредитного договору, договору іпотеки, відповідно до статей 530, 546, 572, 575, 577, 589, 590, 599, 610, 611, 612, 629, 632, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», статей 79,88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11,60,88,209,213-215,218,224-226 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» сплачені судові витрати у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Ю. І. Степаненко