Справа № 473/2084/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Фінько О.П.

за участю представника заявника стягувача ОСОБА_1

заінтересованої особи суб'єкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську скаргу публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на постанову заступника начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачеві,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року АТ Ощадбанк звернулося до суду з скаргою на постанову заступника начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скарга мотивована тим, що 30.09.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист № 473/2084/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк судових витрат у розмірі 798,42 грн. Постановою заступника начальника Вознесенського міськрайонного ВДВС ОСОБА_2 вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу з підстав, передбачених п.7 ч. 1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження .

Зазначену постанову вважає незаконною, оскільки державний виконавець не вжив усіх передбачених чинним законодавством заходів та не використав наданих йому повноважень для розшуку майна боржника і примусового виконання рішення суду, зокрема не перевірив наявність у боржника коштів на рахунках в фінансових установах, не з'ясував джерела його доходів.

В судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу, просила її задовольнити.

В судовому засіданні заступник начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заперечував проти задоволення скарги, вважав, що його дії при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу повністю відповідають вимогам ЗУ Про виконавче провадження, під час примусового виконання виконавчого листа ним були вчиненні всі дії, що передбачені законом.

З пояснень заявника та заінтересованої особи, матеріалів справи та матеріалів зведеного виконавчого провадження № 40566913, встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що 30.09.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист № 473/2084/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк судових витрат у розмірі 798,42 грн.

26.11.2013 року постановою старшого державного виконавця ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС виконавче провадження за № 40932474 було приєднаного до зведеного виконавчого провадження 40566913.

Постановою заступника начальника ВДВС від 30.06.2016 року виконавчий лист № 473/2084/13-ц виданий 30.09.2013 року був повернутий стягувачу, оскільки майно боржника, а саме транспортні засоби, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, згідно відповідей: Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України та акту державного виконавця у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення згідно виконавчого документу, і здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.ч.1,2 ст.2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст. 11, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст. 384, ст.385 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий лист у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, які постановою від 04.11.2013 року оголошені у розшук з вилученням їх, постановкою на штрафмайданчик.. За боржником зареєстроване нерухоме майно житловий будинок, право користування яким має малолітня дитина, але органом опіки та піклування не надано дозволу на реалізацію зазначеного майна. Боржниця не працює, на пенсійному забезпечені не перебуває, що підтверджується відповідями на запит ДПС України від 07.04.2016 року та Пенсійного фонду України від 05.04.2016 року.

30.06.2016 року заступником начальника відділу Вознесенського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_2 прийнята постанова про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Зокрема, п..7 ч. 1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи провідібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Постановою про розшук майна боржника від 04.11.2013 року були оголошені у розшук транспортні засоби з вилученням їх, постановкою на штрафмайданчик, а також з вилученням ключів та свідоцтв про реєстрацію : транспортні засоби ВАЗ 21099, реєстраційний номер ВЕ 4561АА; SUBARU tribeca р/н ВЕ 7770АА; INFINITI Р/Н ВЕ 0690ВЕ, що належать боржнику ОСОБА_3. Вказана постанова була надіслана начальнику УДАІ УМВС України в Миколаївській області в листопаді 2013 року. Згідно відповіді заступника начальника Управління державної автомобільної інспекції від 12 листопада 2013 року вказані транспортні засоби були внесені до бази АІС Арешт з приміткою про затримання їх на майданчик тимчасового утримання.

Як було встановлено в судовому засіданні місце знаходження транспортних засобів на сьогоднішній день не встановлено.

Розглянувши скаргу на дії державного виконавця, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа прийнята в межах повноважень державного виконавця та відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження. Під час примусового виконання виконавчого листа державним виконавцем були здійснені усі необхідні дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження.

Разом із тим, ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Після переривання строку пред'явленням виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Суд звертає увагу заявника - АТ Ощадбанк на те, що повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених ст.47 Закону України Про виконавче провадження не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що оскаржуваною постановою не порушене право заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів, то суд вважає, що скарга не обґрунтована. Державний виконавець використав всі надані йому права для виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству Державний ощадний банк України в задоволенні скарги на дії заступника начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом п"яти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні - протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ротар