Справа № 441/595/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі:

головуючого - судді Румілової Н.М.

при секретарі Кіптілі В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 /3-ті особи: Відділ державної виконавчої Городоцького районного управління юстиції, Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції/ про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом, у якому просить звільнити з-під арешту майно, накладений постановами ВП № 29425331 від 24.10.2011 р., ВП № 35934081 від 24.01.2013 р., ВП № 36923876 від 11.03.2013 р., належне на праві власності відповідачам. Свої вимоги мотивує тим, що 05.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно із яким відповідач отримала кредит у розмірі 33000 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачі уклали договір іпотеки квартири від 05.07.2007 року. Відповідно до договору іпотеки відповідачі передали позивачеві у заставу квартиру загальною площею 44,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, смт. Рудне, вул. Миру, буд. 70, кв. 2. Постановою державного виконавця Миколайчука Б.В. ВП № 29425331 накладено арешт на майно, належне ОСОБА_1 Постановою державного виконавця ВП № 35934081 накладено арешт на майно, належне ОСОБА_2 Постановою державного виконавця ВП № 36923876 накладено арешт на майно, належне ОСОБА_2 Станом на 05.05.2016 р. заборгованість відповідачів перед позивачем становить 113113,14 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

Представник позивача до суду не зявився, однак 01.11.2016 р. подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.

Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку, без відповідачів, які без поважних причин у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання через оголошення у пресі. Однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Вивчивши матеріали справи. з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 05.07.2007 р., ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 33000 /а.с.5-7/.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 05.07.2007 року, відповідно до якого відповідачі надали в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв. м. /а.с.8-15/.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, постановами державного виконавця ВП № 29425331 від 24.10.2011 р., ВП № 35934081 від 24.01.2013 р., ВП № 36923876 від 11.03.2013 р., накладено арешт на майно відповідачів /а.с.21-29/.

Згідно із ч. 1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту, що й стало підставою для звернення до суду.

У випадку невиконання своїх зобовязань за кредитним договором, позивач в силу ст. 572 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та право одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що позивач має вищий пріоритет перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, арештоване заставлене майно підлягає звільненню з-під арешту.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до висновку, що накладеними постановами ВП № 29425331 від 24.10.2011 р., ВП № 35934081 від 24.01.2013 р., ВП № 36923876 від 11.03.2013 р. арешт на майно відповідачів, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв. м., порушує переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, а також перешкоджає ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізації повноважень щодо предмету іпотеки, а тому наявні підставі для задоволення позовних вимог банку про звільнення майна з-під арешту.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути в користь позивача 1378 гривень судового збору, тобто по 689 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, що на праві власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв. м, що був накладений відповідно до постанов відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції серії ВП № 29425331 від 24.10.2011 р., Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ серії ВП № 35934081 від 24.01.2013 р., ВП № 36923876 від 11.03.2013 р.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» по 689 грн. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Оригінал рішення.