АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/9493/14-ц Головуючий в І інстанції Котьо І.О. Номер провадження 22-ц/791/552/16 Доповідач: Воронцова Л.П. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1, ОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3,

секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «14» грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до БерштейнРомана про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2009 році і мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

Відповідач проживає і працює в країні Ізраїль і у добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість: є працездатною особою, аліменти нікому не платить, працює механіком на ткацькій фабриці «Айтекс». Законодавством країни Ізраїль не передбачено стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7235 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 2105,03 шекеля щомісячно.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на сина ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі 7180 грн. щомісячно, починаючи з 10 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття до 20.12.2017 року та судовий збір у розмірі 483,44 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5, діючий від імені ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, які представник відповідача вважав доведеними, порушення норм матеріального права, просив скасувати його, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 436 грн. 50 коп. щомісячно.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7, суд І інстанції виходив із розміру ? частини мінімальної оплати праці в Ізраїлі та з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 і ОСОБА_9, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10 листопада 2009 року, про що вчинено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, і мають від даного шлюбу сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 28, 29/. Дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні /а.с. 31/.

Батько дитини відповідач у справі з 25.07.1999 року проживає у Ізраїлі /а.с. 27/.

Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що він не в змозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі, зазначеному позивачкою, на спростування чого ним надано договір оренди житла, довідку про заборгованість перед банком і довідку про отримання ним позики у банку для погашення боргу, яким суд І інстанції не дав належної оцінки, підлягають відхиленню, як такі, що є неналежними і недопустимими доказами та висновки суду не спростовують.

Так, відповідачем і його представником не надано суду доказів на підтвердження того, що він не має постійного місця роботи та отримує мінімальний розмір заробітної плати, встановлений у певній галузі.

Наданий представником відповідача лист про наявність у нього та позивачки боргу за позикою грошових коштів датований 03.12.2007 року. Докази на підтвердження його існування на момент ухвалення у справі рішення стороною відповідача не надано /а.с. 118/.

Довідка про наявність у відповідача зобовязань за позикою грошових коштів містить інформацію про дату виникнення цих зобовязань: 15.12.2014 року і 2015 рік, у тому числі два зобовязання по Інтернету. Дані зобовязання відповідача виникли через 5-6 років після розірвання шлюбу з позивачкою та не містять доказів використання цієї позики в інтересах їх сімї /а.с. 120/.

Наданий представником відповідача договір оренди квартири не містить підписів його сторін, печатки, не посвідчений належним чином, тобто має характер проекту, а не договору оренди, є неналежним та не допустимим доказом на підтвердження витрат відповідача на оренду житла.

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження його заробітку (доходу), однак погоджується з розрахунком розміру щомісячних аліментів, які має сплачувати відповідач, виходячи з довідки про мінімальний розмір оплати на підприємствах текстилю, одягу, шкіри та пральних, яка у 01.04.2015р. становить 4650 шекелей на місяць без урахування надбавок, доплат за стаж роботи відповідача з 1999 року, наявність спеціальності механік та таке інше.

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що в Інтернеті відповідач викладає знімки про його подорожі в інші країни світу, відвідування ресторанів та зроблені ним замовлення, що свідчить про вище середнього та достатній рівень його матеріального забезпечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд І інстанції відповідно до приписів ст.ст. 181, 182, 184 СК України вирішив даний спір, і посилання представника відповідача на ч.2 ст. 182 СК України за вказаних обставин, є безпідставними, такими, що висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3