АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5348/16 Справа № 205/6655/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Осіяна О.М.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 24427,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4112,56 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 18675,98 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1139,43 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24427,97 грн. та судові витрати (а.с.3-4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року в задоволенні позовних вимогу відмовлено (а.с.42).

В апеляційній скарзі (а.с.44-47) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки строк позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повнму обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок порушення умов якого з боку відповідача позичальника виникла заборгованість; позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2006 року відповідно до договору № б/н від 24.01.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 24.01.2006 року складає: заборгованість за кредитом 4112,56 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 18675,98 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1139,43 грн. (а.с.5-7).

Як вбачається з цього розрахунку, останній платіж за кредитним договором здійснено відповідачем з погащення процентів за кредитом в сумі 100,00 грн. 15.09.2009 року, розмір заборгованості за кредитом в сумі 4112,56 грн. є незмінним з 31.07.2012 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком не пропущений строк позовної давності, оскільки строк повернення кредиту пов'язаний зі строком дії картки, строк дії якої за відсутності заперечень з боку відповідача продовжений банком на новий термін, не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Укладений сторонами кредитний договір не містить письмової домовленості сторін про збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже перебіг позовної давності щодо вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4112,56 грн. починається з 01.08.2012 року, а тому строк позовної давності спливає 01.08.2015 року.

З позовом до відповідача ОСОБА_2 банк звернувся до суду 03.09.2015 року (а.с.3), тобто після спливу строку позовної давності.

При цьому судовий збір в сумі 1218,00 грн. за позовом до відповідача ОСОБА_2 сплачений банком 20.08.2015 року (а.с.20) також після спливу строку позовної давності.

В запереченнях на позов банку відповідач ОСОБА_2 просив суд про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.30-31).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмову у позові банку до відповідача ОСОБА_2 за спливом строку позовної давності.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: