АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №644/9188/15-ц Головуючий І інстанції Ізмайлов І.К.
Провадження №22ц/790/3584/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: недоговірні зобовязання

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Довгаль А.П ., ОСОБА_2,

за участі секретаря Брулевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

28 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (надалі ПАТ "СК "Країна") звернулося із зазначеним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 07 червня 2011 року між ПАТ "СК "Країна" та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №02/157/2.1.5.1, предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме, автомобілем "Hyundai Tucson", державний номерний знак НОМЕР_1.

09 вересня 2011 року, відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21102 номерний знак 690 16 ХК, в м. Харкові, допустив зіткнення з автомобілем "Hyundai Tucson", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП стверджується постановою Фрунзенським районного суду м. Харкова від 08.12.2011 року.

В результаті зіткнення, автомобілю "Hyundai Tucson", державний номерний знак НОМЕР_1, спричинено ушкодження, матеріальні збитки від яких становили 74283,26 грн.

ПАТ "СК "Країна", відповідно до ЗУ "Про страхування" було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та платіжним дорученням №417 від 26.12.2011р., здійснила виплату страхового відшкодування згідно заяви ОСОБА_4 в розмірі 70818,06 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Лафорт" (надалі ПрАТ "СК "Лафорт") згідно полісу №АА/2026843, ліміт відповідальності - 50 000,00 грн.

19.07.2012 року ПАТ "СК "Країна" направила претензію ПрАТ "СК "Лафорт" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70818,06 грн.

У звязку з не виконанням ПрАТ "СК "Лафорт" своїх зобовязань, ПАТ "СК "Країна" 27 грудня 2012 року звернулась до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ "СК"Лафорт".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28 січня 2013 року позов задоволено.

В зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача у порядку вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування 21818,06 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди - 70818,06 грн. і страховою виплатою 49000,00 грн.

Справу розглянуто без участі представника ПАТ "СК "Країна" та відповідача ОСОБА_3 у відповідності до наданих заяв.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову та подав заяву про застосування строків позовної давності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "СК "Країна" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Проте, в судове засідання сторони не зявились, відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу та прохання про розгляд справи за його відсутності.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4, ч1. ст.309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції керувався тим, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, страховик має право вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в межах строків позовної давності, який сплинув.

Свої висновки суд обґрунтував з посиланням на п.1 ст.18 Конвенції про позовну давність в міжнародній купівлі-продажу товарів, ратифікованою Верховною Радою України від 14.07.1993 р. № 382-ХІІ.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно ч.1 «Основні положення. Сфера застосування» статті 1 Конвенція визначає умови, за яких вимоги покупця та продавця один до одного, що випливають з договору міжнародної купівлі-продажу товарів або пов'язані з його порушенням, припиненням або недійсністю, не можуть бути задоволені внаслідок закінчення певного періоду часу.

Отже, вказана Конвенція має виключну сферу її дії - договірні відносини між покупцем та продавцем за договором міжнародної купівлі-продажу, а тому не врегульовує правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі. Відносини, які виникли між сторонами є не договірними (ст. 1194 ЦК України), також сторони не є продавцем чи покупцем.

Судовим розглядом встановлено, що 09 вересня 2011 року, відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21102 номерний знак 690 16 ХК, в м. Харкові, допустив зіткнення з автомобілем "Hyundai Tucson", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП стверджується постановою Фрунзенським районного суду м. Харкова від 08.12.2011 року.

В результаті зіткнення, автомобілю "Hyundai Tucson", державний номерний знак НОМЕР_1, спричинено ушкодження, матеріальні збитки від яких становили 74283,26 грн.

ПАТ "СК "Країна", відповідно до ЗУ "Про страхування" було прийнято рішення про визнання події страховим випадком, та платіжним дорученням №417 від 26.12.2011р., здійснила виплату страхового відшкодування згідно заяви ОСОБА_4 в розмірі 70818,06 грн.

За ч.22.1 ст.22 Закону від 1 липня 2004 р. N1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N1961-IV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Лафорт" (надалі ПрАТ "СК "Лафорт") згідно полісу №АА/2026843, ліміт відповідальності - 50 000,00 грн.

19.07.2012 року ПАТ "СК "Країна" направила претензію ПрАТ "СК "Лафорт" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70818,06 грн.

У звязку із не виконанням ПрАТ "СК "Лафорт" своїх зобовязань, ПАТ "СК "Країна" 27 грудня 2012 року звернулась до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ "СК"Лафорт".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28 січня 2013 року позов задоволено.

Зазначені обставини настання події ДТП та розмір збитків відповідачем не заперечується.

Згідно зі ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім того, таке ж право визначено положеннями чинного законодавства окремо для страхових компаній (ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування»), згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика який виплатив страхове відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки.

Позивач просив стягнути з відповідача у порядку вимоги до винної особи збитки у розмірі виплаченого відшкодування 21818,06 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди - 70818,06 грн. і страховою виплатою 49000,00 грн.

Предметом позову ПАТ "СК "Країна" до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» до господарського суду була лише частина вимоги, право на яку має позивач - 49 000,00 гривень. Оскільки, страхове відшкодування становило 70 818,06 гривень, а тому, ПАТ "СК "Країна" вправі пред'являти вимоги саме на загальну суму 70 818,06 гривень.

Звернувшись із позовом до господарського суду до одного з кількох боржників, а саме ПрАТ «СК «Лафорт» позивачем було перервано строк позовної давності одночасно з двох підстав, передбачених ч.2 ст.264 ЦК України: пред'явлення позову до одного з кількох боржників; предметом спору є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

ПАТ "СК "Країна" надано суду достатньо доказів, які свідчать про факт переривання строку позовної давності, факт звернення до Господарського суду м. Києва з позовом 27.12.2012 року, зокрема суду першої інстанції було надано:

- копію позовної заяви до ПрАТ «СК Лафорт»,

- копію Ухвали Господарського суду м. Києва порушення провадження у справі від 08.01.13р. у справі №910/267/13,

- копію Рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2013 р. у справі №910/267/13 у якому відображено обставини ДТП, вина відповідача та підтверджено факт настання цивільно-правової відповідальності страховика (СК Лафорт) як одного з боржників, а також підтверджено що предметом спору була лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Отже, 27.12.2012 року було перервано строк позовної давності, який почався заново.

Судова колегія вважає, що ПАТ "СК "Країна" 28.08.2015 року звернулась із позовом до одного із боржників - ОСОБА_3 в межах строку позовної давності.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне позов ПАТ "СК "Країна" задовольнити, стягнувши з ОСОБА_3 у порядку вимоги до винної особи збитки ПАТ "СК "Країна" у розмірі виплаченого відшкодування 21818,06 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди - 70818,06 грн. і страховою виплатою 49000,00 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ПАТ "СК "Країна" сплачено 267,96 грн. судового збору, та 243,60 грн. при подачі позову, разом 511,56 грн. зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ "СК "Країна" .

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Країна» у порядку зворотної вимоги (регресу) 21818,06 грн. та 511,56 грн. судових витрат.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.С. Кіпенко

Судді А.П. Довгаль

ОСОБА_2