Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № № 310/2206/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження №22-ц/778/4158/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Савченко О.В.

за участю секретаря Мельник З.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у її доньки ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7. Відомості про батька дитини записані зі слів матері. ОСОБА_6 проживає з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, останні ведуть аморальний спосіб життя та зловживають спиртними напоями. 15 травня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_5 до актового запису дитини були внесені зміни і батьком ОСОБА_8 вказано ОСОБА_5 Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, проявляють агресію до малолітнього, зловживають спиртними напоями, ОСОБА_4 просила відібрати дитину від відповідачів без позбавлення батьківських прав.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року позов задоволено. Відібрано від матері - ОСОБА_6 та батька ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 під опіку його бабусі - ОСОБА_4

Рішення в частині відібрання дитини допущено до негайного виконання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції справа до розгляду призначалася двічі на 04.10.2016 року, на 01.11.2016 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи , про що свідчить поштове повідомлення про отримання ними судових повісток, які приєднані до матеріалів справи ( а.с.102, а.с. 104 т. 2, а.с. 125-126 т. 2 ) до апеляційного суду не з"явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матір"ю малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 травня 2015 року до актового запису дитини були внесені зміни і батьком ОСОБА_8 вказано ОСОБА_5

21 серпня 2015 року відповідачі зареєстрували шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За змістом статей 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_6, (том 1 а.с. 48-51), вказувала, що в сім'ї відповідачів створені всі належні умови для забезпечення матеріальних та духовних потреб дитини. Крім того, доводи позивача, що батько дитини є наркоманом, спростовуються сертифікатом проходження профілактичного наркологічного огляду. У родині відповідачів у повному обсязі забезпечено право дитини на достойне життя, фізичний та моральний розвиток. Малолітній проживає у чотирикімнатній квартирі, що належить його батькові, та забезпечений відповідним харчуванням, іграшками та одягом у повному обсязі відповідно до потреби. Мати дитини слідкує за здоров'ям ОСОБА_7, систематично відвідує дитячого лікаря. Батько офіційно працевлаштований, характеризується позитивно, що підтверджується відповідними довідками. Батьки дитини жодного разу не притягувались до адміністративної та кримінальної відповідальності, на обліку у службах у справах дітей ОСОБА_5 не перебуває. Крім іншого, згідно висновку державного органу, який уповноважений здійснювати захист прав дітей, у родині ОСОБА_6 створено усі умови для нормального росту та розвитку останнього.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що залишення дитини у її батьків є небезпечним для його життя здоров"я і морального виховання, оскільки вони виконують свої батьківські обов"язки неналежним чином, зловживають спиртними напоями і в стані алкогольного сп"яніння не можуть керувати своїми діями, поводяться безвідповідально, що загрожує життю і здоров"ю малолітньої дитини.

Зазначені висновки суду підтверджуються поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,. ОСОБА_15, з яких вбачається, що батьки дитини не займаються вихованням дитини, зловживають наркотичні та алкогольні напої. Неодноразово були свідками того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в стані алкогольного сп"яніння, не піклувалися про дитину, яка в цей період перебували з ними. Всі свідки говорили про те, що малолітній ОСОБА_7 повинен залишитись разом з бабусею ОСОБА_4, бо вона надасть йому належне виховання, його перебування з бабусею є безпечнішим, ніж з батьками.

Свідок ОСОБА_11 пояснила про те, що вона неодноразово бачила ОСОБА_3, ОСОБА_5 в стані алкогольного сп"ягніння, бачила як вони йшли з коляскою де лежав малолітній ОСОБА_7 та переходили через проїзжу частину дороги ледь тримаючи коляску, та ледь стоячи на ногах, дитина весь час плакала, що загрожувало життю та здоров"ю дитини.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що знає ОСОБА_3 з дитинства, і їй відомо, що вона зловживає спиртними напоями, а ОСОБА_5 вживає наркотичні засоби, була очевидцем, як ОСОБА_3 годували дитину грудним молоком в стані алкогольного сп"яніння.

Судом встановлено, що 08.02.2015 року малолітній ОСОБА_7 з вини батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які в цей час перебували в стані алкогольного сп"яніння потрапив у дитяче відділення хірургії КУ БГС «Бердянське територіальне медичне об"єднання» з параорбітальним набряком у області лоба, ударом м"яких тканин лоба, що підтверджується виписним епікризом підписаним завідуючим відділенням ОСОБА_16 Також встановлено, що швидку допомогу викликали зовсім сторонні люди, батько дитини знаходився поряд з дитиною в стані алкогольного сп"яніння, малолітній ОСОБА_7 впав з коляски та до приїзду швидкої залишався лежати на холодній землі в морозну погоду без взуття ( а.с. 16 т. 1).

Зазначені обставини також були встановлені проведеною перевіркою та висновком Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 21.08.2015 року ( а.с. 67, а.с. 176 т. 1).

Відповідно до виписки зі швидкої допомоги від 02.05.2015 року та показів в судовому засіданні лікаря ОСОБА_17 вбачається, що 02.05.2015 року у малолітнього ОСОБА_9 була висока температура та підозри на пневмонію, бабуся викликала швидку допомогу, лікар запропонувала батькам госпіталізувати дитину, тому що для цього були показники, але батьки дитини від госпіталізації відмовились і не бажали виконувати рекомендації лікаря.

Зазначені обставини свідчать про те, що батьки не займаються станом здоров"я малолітньої дитини.

В матеріалах справи є дві характеристики на ОСОБА_3 за місцем її мешкання, які були підписані головою ОСББ АДРЕСА_2 ОСОБА_15 одна позитивна друга незадовільна.

Допитана в якості свідка в суді першої інстанції ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за місцем мешкання дійсно характеризуються з негативної сторони, залежні від алкоголю, а ОСОБА_5 і від наркотиків, не займаються належним чином вихованням дитини, це робить бабуся - ОСОБА_4, підтвердила, що від сусідів на них надходили скарги. Також ОСОБА_15 пояснила, що дала позитивну характеристику на ОСОБА_3, оскільки остання вела її в оману, сказавши, що характеристика їй необхідна для отримання на дитину грошей в управлінні праці та соціального захисту населення.

Всі дослідженні судом докази у їх сукупності спростовують обставини зазначені відповідачами в запереченнях на позов, та свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не виконують батьківських обов'язків, за їх безвідповідальної поведінки 08.02.2015 року малолітній ОСОБА_9 впав з коляски та тривалий час в зимовий період лежав на землі без взуття рядом з п"яним батьком, у зв"язку з чим отримав тілесні ушкодження, матері рядом не було, отже, залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя.

Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 03.10.2016 року вбачається, що станом на 03.10.2016 року батьки не цікавляться дитиною , не піклуються про її здоров"я, її фізичний, духовний та моральний розвиток , придбані бабусею дитячі речі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були закладені до ломбарду. В серпні 2016 року ОСОБА_5 потрапив до стаціонарного відділення Бердянського психоневрологічного диспансеру з діагнозом алкогольного отруєння, про що в усній бесіді підтвердила ОСОБА_3 і головний лікар цього диспансеру. На теперішній час відповідачі проживають в орендованій квартирі. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому ОСОБА_3, ОСОБА_5 не з'явились, вищезазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 самоусунулись від виконання батьківських обов"язків по відношенню до сина ОСОБА_9, без поважних причин не опікуються дитиною, не займаються його вихованням, тому орган опіки та піклування вважає доцільним відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав ( а.с.119-122 т. 2 ).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов до правильного висновку про доцільність, обґрунтованість та правомірність вимог позивача щодо відібрання дитини ОСОБА_7 від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_5 без позбавлення їх батьківських прав та передання дитини під опіку його бабусі ОСОБА_4 Позивачем надано беззаперечні докази про те, що своєю поведінкою відповідачі створила реальну загрозу для життя, здоров'я, фізичного та морального розвитку малолітнього сина та перебування ОСОБА_7 на вихованні матері та батька суперечить інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: