РІШЕННЯ

іменем України

"02" листопада 2016 р. 145/1611/16-ц

2/145/837/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 01.09.1991 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області померла її баба, ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташовано по вул. Затишна (Горького), 2 в с.Селище.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були її мати, ОСОБА_5 та її дядько, а матері брат - ОСОБА_6, однак спадщини після смерті ОСОБА_4 вони не прийняли, з відповідними заявами до нотаріальної контори не звертались.

Оскільки після 1995 року в будинку її баби ніхто не проживав, вони з дядьком вирішили разом здійснювати догляд за ним, утримувати будинок в належному стані.

З цією метою її дядько зареєструвався у будинку, а вона здійснювала догляд та нагляд за будинком без реєстрації в ньому.

18 липня 2014 року її дядько, ОСОБА_6, помер.

Вона сама здійснила його поховання і після його смерті продовжувала користування житловим будинком своєї баби.

На даний час має намір оформити на своє ім'я право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. по вул. Затишна (колишня - вул. Горького), 2 с. Селище, однак провести його державну реєстрацію в реєстраційній службі в немає можливості, оскільки будинок до цього часу рахується за її бабою, ОСОБА_4, спадщини після її смерті ніхто не прийняв. Крім того, за життя її баба не виготовила правовстановлюючі документи на належне їй нерухоме майно.

Разом з тим вважає, що набула права на зазначене нерухоме майно.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А», загальною площею приміщень (розрахованою за формулами розрахунку площ) 48,7 м. кв, загальною площею 42,0 кв.м, житловою 34,0 кв.м., допоміжною 8,0 кв.м., площею літніх приміщень 6,7 кв.м.(який складається з кухні 1-1 площею 8,0 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 12,6 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 7,0 кв.м., житлової кімнати 2-1 площею 14,4 кв.м, передпокою 2-1 площею 6, 7 кв.м.) 1950 року забудови, вартістю 38042 грн., з прибудовою «а» та ганками, та господарські споруди: сарай «Б», погріб з шиєю «Г», хвіртку № 1, ворота № 2 та огорожу № 3, загальною вартістю 66654 грн., які розташовані в с.Селище Тиврівського району Вінницької області, по вул. Затишна, 2, за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився. ОСОБА_3 сільська рада подала заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що знає позивачку більше 30 років, їздила в с.Селище до її родича допомагати в городі (садили, сапали, копали картоплю). ОСОБА_2 показувала їй хату, поділену на 2 частини, показувала ту половину, де народилася. Вони там прибирали, робили ремонт. ОСОБА_2 живе там непостійно, тримає як дачу, одного разу вони там Новий рік зустрічали, влітку сливи рвали.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що знає позивачку більше 35 років. Доки не вийшла заміж в м.Гнівань, ОСОБА_2 проживала в с.Селище у бабусі. Їй позивачка допомагала, потім дядькові. Щороку вона допомогала позивачці обробляти ділянку, збирати урожай, а також ремонтувати дім.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно 01.09.1991 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташовано по вул. Затишна (колишня - вул. Горького), 2 в с.Селище.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були її діти : ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак спадщини після смерті ОСОБА_4 вони не прийняли, з відповідними заявами до нотаріальної контори не звертались.

Позивачка ОСОБА_2 - дочка ОСОБА_5, та її дядько ОСОБА_6 після 1995 року разом здійснювати догляд за ним, утримували будинок в належному стані, однак її дядько зареєструвався у будинку, а вона здійснювала догляд та нагляд за будинком без реєстрації в ньому, що стверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради №1966 від 10.10.2015 р.

18 липня 2014 року ОСОБА_6, помер, вона здійснила його поховання і після його смерті продовжувала користування житловим будинком своєї баби, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.10.2016.

Житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Затишна, 2 в с. Селище згідно записів в погосподарських книгах ОСОБА_3 сільської ради рахується за ОСОБА_4 (бабою позивачки), померлою 01.09.1991 року; позивачка користується нерухомим майном, починаючи з 1995 року, за весь час знаходження майна в її фактичному володінні жодних претензій з цього приводу від юридичних та фізичних осіб не надходило; з моменту заволодіння нерухомим майном, тобто з 1995 року, вона володіла ним, що було очевидним для третіх осіб та ні від кого не приховувалося, володіючи даним майном вона відносилась до нього як до свого, провела його ремонт, за свій рахунок завершила його газифікацію, виготовила на нього технічний паспорт та утримувала в належному стані, тобто безперервно володіє вказаним нерухомим майном з 1995 року.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 добросовісно заволоділа житловим будинком з господарськими спорудами по вул. Затишна, 2 в с. Селище, продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більше 10 років, а тому набула право власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.335, 344 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А», загальною площею приміщень (розрахованою за формулами розрахунку площ) 48,7 м. кв, загальною площею 42,0 кв.м, житловою 34,0 кв.м., допоміжною 8,0 кв.м., площею літніх приміщень 6,7 кв.м.(який складається з кухні 1-1 площею 8,0 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 12,6 кв.м.., житлової кімнати 1-3 площею 7,0 кв.м., житлової кімнати 2-1 площею 14,4 кв.м, передпокою 2-1 площею 6, 7 кв.м.) 1950 року забудови, вартістю 38042 грн., з прибудовою «а» та ганками, та господарські споруди: сарай «Б», погріб з шиєю «Г», хвіртку № 1, ворота № 2 та огорожу № 3, загальною вартістю 66654 грн., які розташовані в с.Селище Тиврівського району Вінницької області, по вул. Затишна, 2, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.