Провадження 2/235/288/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Стоілової Т.В.,

при секретарі Мінаковій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування будинком шляхом вселення, про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом та надати ключі від спірного будинку-

В С Т А Н О В И В:

16.12.2015р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування будинком шляхом вселення, про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом та надати ключі від спірного будинку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.02.2005 року відділом РАГС м.Красноармійська Донецької області був зареєстрований шлюб між ним і відповідачкою ОСОБА_2 Від даного шлюбу дітей не мають. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2014 року шлюб розірвано.

01 жовтня 2014 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області задоволені його позовні вимоги до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за ним та відповідачкою ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 кожному.

Відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 де він зареєстрований та ? частина якого належить йому на праві особистої приватної власності. До зазначеного будинку вона його не впускає, замінила замки від вхідних дверей, ключі не надає, коли він приходить до будинку викликає поліцію, виганяє його. 15.11.2015 року відповідачка самовільно вивезла з будинку всю техніку, яка є спільним майном подружжя. Тобто відповідачка одноособово користується та володіє будинком, який належить їм обом, а його позбавила можливості користуватися будинком, що є порушенням його прав співвласника.

Посилаючись на норми статей 150 ЖК України, ч.1 ст.316, ст. 317, ч.1, ст.319, ч.3 ст.368, ч.1 ст.383 ЦК України, ст.47 Конституції України та з врахуванням того, що відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає йому користуватися належним йому будинком, позивач просить суд вселити його у будинок АДРЕСА_1 зобов'язавши ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в користуванні вказаним будинком шляхом його доступу до будинку з усіма приміщеннями та господарсько-побутовими будівлями та передати йому ключів від вхідних дверей даного будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позову мотивуючи тим, що

у позивача є ключ від вхідних дверей будинку, ніхто його не забирав, замок на дверях не змінював. Позивач дійсно приїздив з батьком, щоб забрати майно, яке ще не поділене в судовому порядку, але вона його не впустила. На цей час в Красноармійському міськрайонному суді розглядається спір про розподіл їх майна, що є спільним майном подружжя, а тому до розподілу майна вона не бажає, щоб позивач вивозив частину майна з будинку. Крім того, позивач має на цей час іншу сім»ю, дружину та її доньку, з якими проживає в квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , тобто має інше житло для проживання. В спірному будинку вона проживає зі своїм цивільним чоловіком і вселення позивача в будинок та його сумісне проживання і користування, на її думку, неможливе. Тому відповідачка просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, який в судовому засіданні під присягою підтвердив, що колишня дружина його сина - ОСОБА_2 не впускає позивача до будинку АДРЕСА_1 що належить йому на праві власності, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі знаходились в юридичному шлюбі з 26.02.2005 року по 05.09.2014 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2014 року, яке набрало чинності 16.09.2014 року, шлюб між сторонами розірвано( а.с.20).

01 жовтня 2014 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, кожному. Рішення набрало законної сили 19 жовтня 2014 року (а.с.18-19).

Із пояснень сторін по справі та свідка ОСОБА_3 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 на надає позивачеві доступ до будинку АДРЕСА_1 що є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки(квартири), що є у власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком( квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Статтею 316 ЦК України визначено поняття права власності, зокрема правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до вимог закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЖК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 що є спільною сумісною власністю подружжя і позивачеві, як і відповідачці в цьому будинку належить на праві власності ? частина будинку з відповідними господарськими будівлями та побутовими спорудами, а відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачеві в користуванні будинком, не впускаючи його до будинку та не надаючи ключ від вхідних дверей будинку, суд вважає, що вимоги позивача про вселення до спірного будинку, зобов'язання відповідачки ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням -будинком АДРЕСА_1 надати ключі від вхідних дверей спірного будинку, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1, ст.150 ЖК України, ст.60, 61, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст.316, 317, 319, 328, 368, 369, 383 ЦК України, ст.ст.10, 11, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування будинком шляхом вселення, про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом та надати ключі від спірного будинку, задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1 що належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2014р., що набрало чинності 10.10.2014р.

Зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом його доступу до будинку з усіма приміщеннями та господарсько-побутовими будівлями та надати йому ключі від вхідних дверей даного будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя