У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МартинюкВ.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рога від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

В обґрунтування позову зазначила, що 3 листопада 2013 року під час ДТП було пошкоджено її автомобіль, вартість відновлюваних робіт згідно висновку експерта становить 55 768,81 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року винною у вчинені ДТП визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова відповідальність останньої застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна» з лімітом відповідальності 50 000 грн., франшиза за полісом становить 510 грн.

За її, позивача, заявою ПАТ «Страхова компанія «Країна» у квітні 2014 року виплатила частину страхового відшкодування в сумі 24289,82 грн.

Просила суд стягнути на її користь з ПАТ «Страхова компанія «Країна» невиплачену у повному обсязі суму страхового відшкодування у розмірі 12357,18 грн, пеню в розмірі 1514,91 грн, 3% річних в сумі 349,23 грн, а з ОСОБА_3 стягнути матеріальну шкоду у розмірі 16823,74 грн та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 12357,18 грн, пеню в розмірі 1514,91 грн, 3% річних в сумі 349,23 грн, а всього 14221,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди 16 823,74 грн та моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «Країна» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, 3 листопада 2013 року сталась ДТП за участю двох автомобілів «Нyundai Elantra» під керуванням водіїв ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач).

Винною у вказаній ДТП визнано ОСОБА_3, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна» з лімітом відповідальності 50 000 грн (франшиза 510 грн).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ОСОБА_2 у встановлений законом термін повідомила ПАТ «Страхова компанія «Країна» про ДТП, а у грудні 2013 року подала відповідну заяву на виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Частину страхового відшкодування, в розмірі 24 289,82 грн, ОСОБА_2 отримала у квітні 2014 року.

Спір між ОСОБА_2 та страховою компанією виник з приводу незгоди з оціночною вартістю матеріальних збитків.

В матеріалах справи наявні два висновки експертів, щодо вартості матеріальних збитків, зокрема: №7262 від 17 січня 2014 року (дослідження проведено ТОВ «Експертум-АВЕ») на загальну суму 29759,78 грн та експертне автотоварознавче дослідження №Д18/04/14 від 16 квітня 2014 року (виконаного судовим експертом автотоварознавцем) на суму збитків 55 768,81 грн.

Із тексту звіту №7262 від 17 січня 2014 року, зокрема із п.6 розділу «Перелік обмежень у використанні результатів оцінки» вбачається, що звіт дійсний тільки для вказаних в ньому цілей і може використовуватися тільки замовником оцінки або його представником на законних підставах протягом двох місяців. В зв'язку з чим суд, при ухвалені рішення взяв за основу висновок автотоварознавчого дослідження №Д18/04/14 від 16 квітня 2014 року, як належний та допустимий доказ у справі.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Також судом правомірно застосовано ст. 625 ЦК України, в зв'язку з неналежним виконанням страховою компанією фінансових зобов'язань, яка зокрема передбачає що, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рога від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк