Провадження №2/428/479/2016
26 жовтня 2016 року Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася , про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю згідно матеріалів наданих позивачем та згідно діючого законодавства, на позовних вимогах наполягала, проти заочного рішення не заперечувала. Також просила суд при ухваленні рішення врахувати витрати позивача на розміщення оголошення у пресі про виклик відповідачів, що документально підтверджено.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися , про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджено оголошенням у газеті «Урядовий курєр» №184 (5804) від 30.09.2016р., про причини неявки до суду не повідомили.
У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 26.10.2016р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, згідно умовам договору. Порушенням зобовязання є її невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено, що 09.08.2006р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №DNH4KS21750708, який складається з «Заяви позичальника», «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» та «Тарифів», згідно якого ОСОБА_3 було надано строковий кредит у розмірі 7023,36грн. на строк 24 місяців по 11.08.2008р. включно з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти на умовах та в строки передбачені цим договором. Погашення кредиту повинно здійснюватись з «21» по «28» число кожного місяця, шляхом надання позичальником грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 376,36грн.. Для виконання зобовязань Банк відкриває Позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам. Відповідач ОСОБА_5 з вказаними умовами погодився, був згоден що «Заява позичальника» із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, про що містить підпис ОСОБА_3.
Відповідно до копії Статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» , у звязку зі зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, 17.07.2009р. відбулася державна реєстрація зміни найменування юридичної особи.
Відповідно до копії актового запису про смерть №1285 від 04.10.2014р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3, 28.09.1981р.н., помер 03.10.2014р. у м. Сєвєродонецьк, Луганська область, Україна. Відповідно до повідомлення Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори №27/01-16 від 20.01.2016р., після смерті ОСОБА_3, померлого 03.10.2014р., до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався, спадкової справи не заведено. Відповідно до повідомлення Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори №16/01-16 від 26.01.2016р., спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 03.10.2014р., в Другій Сєвєродонецькій державній конторі не заводилась. Відповідно до повідомлення Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради №136 від 02.02.2016р., квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 14/1 станом на 01.02.2016р. не приватизована. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №295 від 03.02.2016р., ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1981р. по день смерті 03.10.2014р.. На день смерті 03.10.2014р., з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 батько; ОСОБА_2 мати.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Нарахування платежів після смерті позичальника не відповідає чинному цивільному законодавству (зокрема, ст.608 ЦК України), оскільки настання смерті фізичної особи тягне за собою припинення зобовязання. Крім того, згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Відповідно до ст.ст. 1282, 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Після смерті позичальника ОСОБА_3 03.10.2014р., його спадкоємцями у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, є його батьки ОСОБА_1, ОСОБА_2, які постійно проживали зі спадкодавцем на момент його смерті. При цьому суд зазначає, що до нотаріальної контори спадкоємці померлого не звертались, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, та свідоцтва про право на спадщину не видавались. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро звернулося до суду з уточненою позовною заявою до правонаступників померлого ОСОБА_3 у вересні 2016 року. Відомостей про іншу дату звернення Банком до спадкоємців померлого позичальника з вимогою погасити кредитну заборгованість позивачем не надано.
Відповідно до пункту 5.5 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Враховуючи те, що кредитний договір був укладений 09.08.2006р. з кінцевим терміном повернення по 11.08.2008р., збільшену сторонами позовну давність 5 років, а також те, що позичальник помер 03.10.2014р., то строк вимоги за кредитним договором починає спливати з 03.10.2014р.. Саме від цієї дати, у відповідності до положення ст.1281 ЦК України, слід обчислювати річний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відомості про те, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» протягом року, починаючи з 03.10.2014р. предявив вимоги до спадкоємців, відсутні. Крім того, спадкоємці померлого ОСОБА_3 хоча і вважаються у відповідності до чинного законодавства такими, що прийняли спадщину, проте визначити межі вартості майна, в яких вони б відповідали перед кредитором, наразі не має можливості, оскільки спадкова справа після смерті 03.10.2014р. ОСОБА_3 в нотаріальних конторах не заводилась, нерухомого майна за ОСОБА_3 не зареєстровано.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факти , наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим , суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,197,212-215,223, 224-226 ЦПК України , ст. ст. 526, 610, 611, 1046, 1050 , 1054, 1218, 1231, 1268, 1281, 1282 ЦК України , суд , -
Копію заочного рішення надіслати відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що її ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя