Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/130/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого - судді Лешко С.М.,

з секретарем Подвисоцькою Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна та визнання права власності на 1/8 обов'язкову частку спадкового майна

В С Т А Н О В И В :

В суд з позовом звернулась ОСОБА_1 і просить встановити факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_6, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнати правочин удаваним та визнати за нею право на 1/2 частину у спільній сумісній власності подружжя та на 1/8 обов'язкову частку спадкового майна.

Позов мотивовано тим, що вона та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В цей період ними було придбано домоволодіння АДРЕСА_1, легковий автомобіль SKODA Favorit, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ГАЗ 33021, випуску 1999 року, номерний знак НОМЕР_2.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали з тих підстав, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав з тих підстав, що факт спільного проживання позивачки і ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження в суді, а крім того, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути підставою визнання майна, придбаного в цей період, спільною сумісною власністю. Також безпідставними вважав вимоги про визнання правочину удаваним та визнання права 1/8 обов'язкову частку спадкового майна.

Відповідачка ОСОБА_5 позов про визнання правочину удаваним визнала і пояснила, що в дійсності не дарувала належний їй будинок ОСОБА_6, а продала його за 4000 доларів США. У неї не було ніяких підстав дарувати будинок зовсім чужій людині.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивачка і ОСОБА_6 прожили разом як чоловік та дружина довгий час, приблизно з 1992 року. Вони разом працювали в їдальні, мали спільний бюджет, спільно вели господарство. В 2001 вони придбали будинок, робили ремонт, купували меблі і проживали в ньому разом.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні дали покази про те, що ОСОБА_6, не дивлячись на розірвання шлюбу не припиняв родинних зв'язків з сім'єю, у всьому допомагав і практично жив з сім'єю. Свідок ОСОБА_16 показала, що вона проживає по сусідству з покійним ОСОБА_6 і їй відомо, що він по господарству робив все сам, а позивачку вона бачила рідко, бо до нього приходило багато жінок, а з ким він жив - їй не відомо.

Вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

У відповідності до ст. 256 ч.1 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З пояснень свідків слідує, що в період з 1992 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали разом як чоловік та дружина, мали спільний бюджет і вели спільне господарство, однак шлюб вони не зареєстрували.

Однак, встановлення вказаного факту почало мати юридичне значення тільки з 01.01.2004 року, з часу набрання чинності Цивільним та Сімейним кодексами України, а тому факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1992 до 01.01.2004 року для позивачки юридичного значення не має. Крім того, судом встановлено, що до 10.07.2001 року ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою (а.с.37).

З цього слідує, що вимоги про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 1992 до 01.01.2004 року, визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя домоволодіння АДРЕСА_1 та легкового автомобіля SKODA Favorit, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також визнання правочину удаваним, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, у суду є підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6, як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.01.2004 року до дня смерті останнього.

Судом встановлено, що 28.01.2010 року за взаємною згодою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був придбаний автомобіль ГАЗ 33021, випуску 1999 року, номерний знак НОМЕР_2, власником якого був зареєстрований ОСОБА_6.

Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права сумісної власності, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, тобто застосуванню підлягає ст.70 ч.1 СК України, якою передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Аналогічна норма закріплена і в ст. 370 ЦК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що зазначений автомобіль являється об'єктом спільної сумісної власності позивачки та покійного ОСОБА_6 і вона має право на 1/2 його частину.

Розподіл судових витрат суд проводить пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 209 ч.3, 213 - 215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 60, 61, 65, 74 СК України, ст.ст. 368, 370 Цивільного кодексу України, ст.ст.16-18 Закону України «Про власність», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати вантажний, бортовий малолітражний автомобіль ГАЗ 33021, випуску 1999 року, номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 об'єктом спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1200 гривень понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 162,40 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду С.М.Лешко