Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр"ївка, в порядку заочного розгляду справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 29.12.2003 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне подружнє життя між сторонами не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, при цьому сторони тривалий час шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Дане призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, виникнення почуття неприязні, в зв»язку з чим подальше спільне проживання разом однією сімєю є неможливим.

Відтак, посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, позивачка просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 29.12.2003 року виконкомом Вербуватівської сільської ради Юрївського району по актовому запису № 05, залишивши за нею після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «Самошост».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в її відсутності та позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала повністю, зазначивши, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з лютого місяця 2015 року, при цьому причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди на життя. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати з відповідачем, на утримання останньої позивачка буде надавати матеріальну допомогу. Спору по майну не має. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити за нею дошлюбне прізвище «Самошост», а також залишити за нею судові витрати по справі , при цьому, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення (ас. 33).

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи, відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації останнього (ас. ас. 19, 30-32).

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі не явки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи дане , суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, проти чого позивач не заперечував, зазначивши про це у наданій суду заяві (ас. 33).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- 29.12.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від сумісного проживання до реєстрації шлюбу останні мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем по справі, при цьому позивачка на утримання останнього буде надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку.

Дане підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 195405 від 29.12.2003 року (ас. 5) та копією свідоцтва про народження дитини серії 1-КИ № 052694 від 02.12.1999 року (ас. 9).

Шлюбно сімейні відносини припинені між сторонами починаючи з лютого місяця 2015 року через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги одне до одного.

Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сімю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно сімейних відносин.

Спору про розподіл майна у сторін не має.

При викладених вище обставинах, суд знаходить збереження шлюбу неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їхньої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно до волі позивача суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за останнім, а також після розірвання шлюбу залишити за позивачем дошлюбне прізвище «Самошост».

Керуючись ст. ст. 10, 11, ч.2 ст. 197, 213, 215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 114 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Самошост) 29 грудня 2003 року виконкомом Вербуватівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області по актовому запису № 05 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачем по справі ОСОБА_1 дошлюбне прізвище «Самошост».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення, апеляційної скарги.

Суддя : С.О.Маренич