АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5401/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/8769/15-ц Назаренко О.В.
Категорія: договірні Доповідач - Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 938 062 гривні 46 коп. основної суми боргу за договором позики від 29.08.2015 року з урахуванням індексу інфляції 10% за кожен місяць прострочення сплати боргу в сумі 134 455 гривень 62 коп. та 3% річних від суми простроченого боргу.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що 29.08.2015 року між сторонами у простій письмовій формі укладено договір позики, за яким позивач передала відповідачу 878 712 гривень, що на час укладення договору відповідало 41 221 долару США строком на один місяць, але відповідач своїх зобов'язань не виконав, тому представник позивача просила суд позов задовольнити в повному обсязі, з урахуванням законодавства, що регулює наслідки невиконання грошового зобов'язання.

Відповідач у судовому засіданні не визнав позовних вимог, пояснивши, що він працював на підприємстві позивача, яка займала посаду директора. Підприємство займалось купівлею лому металу, а відповідач постійно займався закупівлями металобрухту в іншому регіоні. Розрахунки проводились за готівку без будь-якого бухгалтерського обліку, про що відповідач звертався до правоохоронних органів. 29.08.2015 року позивач в присутності дійсного власника підприємства та начальника служби безпеки підприємства примусили відповідача написати таку розписку з метою визнання нібито факту недостачі. Написання такої розписки відповідач не заперечує, але пояснив, що не отримував коштів від позивача. Також відповідач письмово подав суду свої пояснення, в яких зазначив, що при перевезенні готівки в сумі 300 000 гривень, що належали позивачу, в результаті нападу іншого співробітника поранено, а грошові кошти викрадені, що і стало причиною написання такої розписки.

Рішення від 11 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 13 669 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 29.08.2015 року відповідач власноруч написав розписку, в якій зазначив, що отримав від позивача 878 712 гривень, що еквівалентно 41 221 доларів США. Строк повернення боргу визначено в 1 місяць до 29 вересня 2015 року включно. Визначена відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 10% в один місяць. Крім того визначено, що борг повертається у гривні, але при цьому сума боргу визначається як еквівалент 41 221 долару США. Відповідач в розписці зазначив, що цією розпискою підтверджується як факт укладення договору позики, так і факт отримання коштів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ні в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Визнав той факт, що розписка ним була написана власноручно, але обставини написання розписки пояснити не міг.

Посилався на те, що працював у фірмі позивачки, отримував заробітну плату у конверті, офіційно не оформлений. Між тим, представник позивачки ці обставини спростовував і заперечував факт роботи у позивачки. Суду не були надані докази на підтвердження доводів відповідача про його роботу у фірмі позивачки, з позовними вимогами про встановлення факту роботи, отримання заробітної плати він не звертався.

Клопотання відповідача про виклик в суд в якості свідка начальника охорони підприємства для підтвердження його роботи було залишено без задоволення, так як дані питання не відносяться до розгляду саме цих позовних вимог.

В запереченнях на позов відповідач зазначав, що розписка була написана ним під тиском з боку позивачки та осіб, які працювали на фірмі, але безпосередньо після написання розписки він до правоохоронних органів не звертався, обставини написання розписки пояснити не зміг, як і те, який існує взаємозв'язок між фактом нападу і крадіжкою 300 000 грн. під час перевезення цієї готівки і написаннямрозписки на суму 878 712 гривень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник забов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

За нормою статті 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Боргові документи мають підтверджувати дві обставини: по - перше, факт отримання боржником грошей або речей; по - друге, точно визначений строк повернення грошей або речей, а у разі його відсутності - момент пред'явлення вимоги.

Обов'язковими реквізитами боргового документа є власноручний підпис боржника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо.

Оригінал боргової розписки, який знаходиться на а.с. 25 цивільної справи цим вимогам відповідає.

Судова колегія вважає, що відповідачем не доведено належними доказами заперечення щодо укладеного між сторонами договору позики.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і вимоги щодо стягнення 10% інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Як вбачається з розписки грошовою одиницею боргових зобов'язань є еквівалент долара США до національної одиниці - гривні.

Відповідно до позовних вимог, а судова колегія розглядає справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, розрахунок основного боргу здійснювався відповідно до ставки НБУ станом на 12.11.2015 року, який становив 22,756907 (41221,00 х 22,756907 = 938 062,46 грн. Тобто, сума основного боргу склада 938 062,46 грн., а тому інфляційні ризики були враховані так як сума основного боргу була нарахована виходячи з курсу долара.

Застосування норми т. 525 ЦК в частині нарахування 3% річних є правильним, так як боргові зобов'язані є невиконаними. Згідно з розрахунком 3% річних складе суму 3 469,55 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України х відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 6 090 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,313,308, 313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 938 062,46 грн. (дев'ятсот тридцять вісім тис. шістдесят дві грн.) 46 коп., 3% річних в сумі 3 469,55 грн. (три тисячі чотириста шістдесят дев'ять грн.) 55 коп. Усього 941 532 грн.00 коп. (дев'ятсот сорок одна тисяча п'ятсот тридцять дві грн..) 00 коп. та судові витрати в сумі 6 090 грн. (шість тисяч дев'яносто грн.) 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - С.С. Кругова

- Ю.А. Пономаренко