Справа № 147/1547/15-ц Провадження № 22-ц/772/2459/2016Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 23Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді: Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Спесивцева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Агропромислова фірма Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою приватного підприємства «Агропромислова фірма Іззія» на заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПП «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого відділом Держкомзему у Тростянецькому районі на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 26.12.2003 року за №346, належить земельна ділянка площею 2,9020 га, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

30.04.2004 року між нею та ПП АФ «Іззія» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано 10.05.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за №80. Строк дії договору оренди земельної ділянки становить 20 років, тобто до 30.04.2024 року.

Позивач зазначила, що ПП «Агропромислова фірма «Іззія» всупереч пунктів 9, 11 договору оренди земельної ділянки систематично порушує свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою з 2010 по 2015 роки, в зв'язку з чим просила розірвати зазначений договір оренди земельної ділянки укладений між нею та відповідачем.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_4 до приватного підприємства Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 30 квітня 2004 року між ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія», зареєстрований 10.05.2007 року Вінницькою регіональною філією Центр ДЗК - запис №80, згідно якого ОСОБА_4 передала в оренду Приватному підприємству «Агропромислова фірма «Іззія» земельну ділянку, загальною площею 2,9020 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з заявою про його перегляд.

Ухвалою заяву приватного підприємства Агропромислова фірма «Іззія» про перегляд заочного рішення по справі №147/1547/15-ц від 12.05.2016 року за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" про розірвання договору оренди земельної ділянки залишено без задоволення в зв'язку з чим відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, неповне з'ясування судом обставин справи, заявник просив заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, - під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правові норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 2,9020га, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 23.04.2004 року на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 26.12.2003 року №346(а.с.7).

30.04.2004 року між ОСОБА_4 та ПП АФ «Іззія» укладено договір оренди землі строком дії 20 років відповідно до п.8 договору, який зареєстровано 10.05.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №80 (а.с.8-10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався нормами статей 638, 792 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України, зазначивши, що правовідносини, які виникли і мають місце між сторонами у справі, регулюються вказаними законодавчими актами, при цьому виходив з того, що відповідач не спростував доказів, наданих позивачем та не довів належне виконання ним умов п.11 укладеного договор.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне:

Правилами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно п. 35 договору оренди землі від 30.04.2004 року умовою розірвання договору в односторонньому порядку є несвоєчасна виплата орендної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п. «д» ст. 141 ЗК України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2013 року встановлено, що ОСОБА_4 була виплачена орендна плата за 2011-2012 роки у грошовому еквіваленті та продукцією.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо сплати орендної плати позивачу за період 2011 та 2012 року, а тому висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають встановленим колегією суддів обставинам.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині сплати відповідачем орендної плати за період 2013-2015 років.

Так, обґрунтовуючи хибність висновків суду першої інстанції щодо систематичної несплати орендної плати за вказаний період, ПП АФ «Іззія» призверненні з заявою про перегляд заочного рішення так і при подачі апеляційної скарги додало копію договору про спільний обробіток землі від 22.03.2013 року, укладений ним з ТОВ «Торгмортранс 1» та копії видаткових касових ордерів від 11 листопада 2013 року, 7 листопада 2014 року та 12 липня 2015 року про отримання ОСОБА_4 від ТОВ «Торгмортранс 1» орендної плати (готівкова форма) за 2013, 2014 та 2015 роки .

Однак, ОСОБА_4 та її представник заперечили отримання від товариства орендної плати в період 2013-2015 років, стверджують про фіктивність підпису позивача у наданих суду представником відповідача копіях видаткових касових ордерів від 11 листопада 2013 року, від 07 листопада 2014 року та від 12 липня 2015 року.

З метою встановлення зазначених обставин, ОСОБА_4 просила суд апеляційної інстанції призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу на доведення істинності своїх тверджень в цій частині, оскільки суд першої інстанції був позбавлений реальної можливості виконати таку ж експертизу у зв'язку з ненаданням відповідачем оригіналів видаткових касових ордерів.

З метою сприяння повному і всебічному з'ясуванню обставин справи ( стаття 10 ЦПК України ), при вирішенні заявленого представником позивача клопотання про проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи, судом апеляційної інстанції витребовувалися у ТОВ «Торгмортранс 1» оригінали видаткових касових ордерів без номерів від 11 листопада 2013 року, від 07 листопада 2014 року та від 12 липня 2015 року про отримання ОСОБА_4 готівкових коштів в якості орендної плати за вказані роки.

Проте, судове поштове відправлення повернуто без виконання, незважаючи на те, що в листі вказана судом адреса ТОВ «Торгмортранс 1» визначена в договорі про спільний обробіток землі від 22 лютого 2013 року, інше місцезнаходження учасникам розгляду справи невідоме.

Разом з тим, представник відповідача на доведення своїх тверджень про дійсність оспорюваних фінансових документів з виплати орендної плати, не звертаючи увагу на позицію позивача, такого клопотання суду не заявляв, хоча, саме він як відповідач у справі, мав би доводити істинність доказу, на який посилався.

Таким чином, зважаючи на категоричні заперечення ОСОБА_4 та її представника факту підписання видаткових касових ордерів і, як наслідок, неотримання орендної плати у 2013-2015 роках, відповідач зобов'язаний був подати суду оригінали вказаних документів як докази для доведення тих обставин, на які посилався його представник у спростування заперечень протилежної сторони у спорі ( частини 1-3 статті 60 ЦПК України ).

Однак, ПП АФ «Іззія» не надала суду належних і допустимих доказів про сплату позивачеві у 2013, 2014, 2015 роках орендної плати за використання належної йому на праві власності земельної ділянки, а тому колегія суддів апеляційного суду визнає правильними та об'єктивними висновки суду першої інстанції про існування факту систематичного порушення відповідачем умов договору оренди землі та наявність законних і достатніх підстав для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність ухваленого судом рішення не впливають.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агропромислова фірма Іззія» відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: