У Х В А Л А

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Дарницький районний суд м. Києва рішенням від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 2 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року залишила без змін.

У липні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі − ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відхиливши касаційну скаргу ОСОБА_4 й залишивши в силі рішення судів попередніх інстанцій суд касаційної інстанції погодився з їхніми висновками про те, що банк взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) в банківських металах виконав у визначений договором строк, шляхом перерахуванням вкладу та процентів на депозитний рахунок вкладника у валюті. При цьому суди установили, що на час звернення ОСОБА_4 до суду в банку була введена тимчасова адміністрація й розпочата процедура ліквідації, та дійшли висновку, що на такі правовідносини поширюється заборона на задоволення вимог вкладників, встановлена нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій й передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України вже неодноразово вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених заявником норм права у подібних правовідносинах, зокрема в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (№ 6-2001цс15) міститься висновок про те, що під час дії тимчасової адміністрації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються. При цьому кошти за вкладами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку виплачуються в межах граничної суми відшкодування (200 тис грн.) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у визначений законом спосіб за певною процедурою.

Висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 2 березня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (№ 6-2001цс15).

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк