Справа № 2/489/2082/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що в 1999 р. її чоловік ОСОБА_5 придбав у відповідачів квартиру АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу на товарній біржі «Українська біржа нерухомості». 09.03.2016 р. ОСОБА_5 помер. На теперішній час позивачка має намір оформити свої спадкові права, однак позбавлена такої можливості, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, всі умови договору були виконані сторонами в повному обсязі, однак на теперішній час нотаріальне посвідчення договору є неможливим.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований 26.01.1999 р. на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 770/1.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 01.12.1998 р. № 5983, зареєстрованого в ММБТІ 30.12.1998 р. за № 16578.

26.01.1999 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 770/1 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_5 - з однієї сторони, та ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 - з іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 був зареєстрований ММБТІ за № 16578 на імя ОСОБА_5

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до Свідоцтва про смерть 09.03.2016 р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище квартири. На теперішній час позивачка має намір оформити свої спадкові права, однак позбавлена такої можливості, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачки порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_5 - з однієї сторони, та ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 - з іншої сторони, зареєстрований 26.01.1999 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 770/1 дійсним

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: