РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/552/16-ц

Справа № 2/600/242/2016

18 серпня 2016 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Фещак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що бабі ОСОБА_3 належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,76 га. та 0,07 га. на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акта.

15 січня 2003 року ОСОБА_3 померла, заповіту не залишила.

Державний акт втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода».

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради, площею 1,76 га. та 0,07 га., належали ОСОБА_3 на підставі державного акта.

В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Справу просить розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, просить справу розглядати за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_3 належали земельні ділянки площею 1,76 га. та 0,07 га. на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акта серії Р2 №707722 від 01 листопада 2002 року, підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1909-99.61-2562/2-16 від 22 липня 2016 року.

15 січня 2003 року ОСОБА_3 померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №290202 (а.с.2).

ОСОБА_1 вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3, підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради №266 від 01 червня 2016 року (а.с.3).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради №264 від 27 травня 2016 року з ОСОБА_3 на час смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.4).

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 №707772 від 01 листопада 2002 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.6).

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №404/01-16 від 09 червня 2016 року (а.с.5).

Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Батько позивача ОСОБА_4 відмовляється приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_3, щодо позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, підтверджується заявою від 03 червня 2016 року (а.с.9).

Відповідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності слід задовольнити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1223, 1225, 1268, 1273 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР, Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, площею 1,76 га., кадастровий номер на час звернення в суд не присвоювався, належала ОСОБА_3 на підставі державного акта серії Р2 №707772 від 01 листопада 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, площею 0,07 га., кадастровий номер на час звернення в суд не присвоювався, належала ОСОБА_3 на підставі державного акта серії Р2 №707772 від 01 листопада 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно