Справа № 522/1920/16-ц
Провадження № 2/522/3744/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ ГІДРОЛОГІЧНОГО ЦЕНТРУ ЧОРНОГО ТА ОСОБА_3 (ГМЦ ЦАМ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 із позовом до відповідача, по якому просив зобовязати адміністрацію ГМЦ ЧАМ усунути перешкоди позивачу у користуванні жилим приміщенням на Французькому бульварі, 89 та вселити його до приміщення.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що право користування зазначеним приміщенням отримав як член родини особи, що отримала службове житлове приміщення. Його мати ОСОБА_4 працюючи в Одеській гідрометеорологічній обсерваторії в 1958 році отримавала право користування вказаною житловою кімнатом, де, крім неї, були зареєстровані та проживали позивач та його брат ОСОБА_1 В 1994 році ОСОБА_2 поставили диагноз шизофренія, у звязку з чим він багато років знаходився на лікуванні в Одеській обласній психіатрічній лікарні №1, в кімнаті залишився проживати його брат ОСОБА_1, який виїхав до Росії в 2014 році. Після виїзду брата, почали виникати конфлікти з адміністрацією ГМЦ ЦАМ стосовно користування позивачем кімнатою, що стало підставою для звернення позивачем до суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому посилаючись на те, що ОСОБА_4 з 1958 року працювала на посаді прибиральниці та тимчасово на посаді кочегара котельної в Одеській ГМО (зараз ГМЦ ЧАМ), рішенням місцевого комітету профспілки їй було дозволено проживати на території Одеського ГМО, у звязку з виконанням службових обовязків. Наказом по Одеській ГМО від 16.11.1958 року №154 кімнату у флігелі №3 було віднесено до службового перехідного фонду та з ОСОБА_4 було взято зобовязання, по якому у разі припинення трудових відносин з Одеським ГМО ОСОБА_4 та члени її родини зобовязуються звільнити надану їй кімнату. У звязку з чим, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у позивача відсутністі правові підстави проживання у вказаному приміщенні.

Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення учасників судового розгляду, допитавши сторін, ознайомившись з матеріалами справи, наданими доказами, вважає позов, таким що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст..ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

По справі встановлені наступні обставини.

Гідрометеорологічний центр Чорного та ОСОБА_3 морів (ГМЦ ЧАМ) - державна бюджетна неприбуткова установа, яка фінансується за кошти державного бюджету, знаходиться у сфері управління ДСНС України та безпосередньо підпорядковується Українському гідрометеорологічному центру.

Майно ГМЦ ЧАМ - це державне майно, закріплене за ним на праві оперативного управління відповідно до Положення про ГМЦ ЧАМ затвердженого Наказом УкрГМЦ від 21.05.2013 №86.

ОСОБА_4, мати позивача, працювала в Одеській ГМО (зараз - ГМЦ ЧАМ) з 1958 року на посаді прибиральниці, та тимчасово на посаді кочегара котельної, що підтверджується матеріалами справи та у судовому засіданні не заперечувалось сторонами.

Рішенням місцевого комітету профспілки, ОСОБА_4, було дозволено проживати на території Одеської ГМО, у звязку із виконанням своїх обовязків щодо опалення приміщень та прибирання території.

Наказом по Одеській ГМО від 16.11.1958р. № 154, кімнату у флігелі № 3 було віднесено до службового перехідного фонду, та з ОСОБА_4 було взято зобовязання щодо проживання в неї (а. с. 49).

Згідно із зобовязанням , у разі припинення трудових відносин із Одеською ГМО ОСОБА_4 і члени її родини зобовязуються звільнити надану її кімнату та ніяких претензії щодо забезпечення житлом предявляти не будуть (а. с. 50).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

В той же час, відповідно до ст. 123 Житлового Кодексу порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Згідно п. 17 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37 перед винесенням рішення про надання службового жилого приміщення адміністрація підприємства, установи, організації зобов'язана роз'яснити працівникові особливості договору найму зазначеного приміщення.

Відповідно до п. 18 зазначеного вище Положення громадяни, вказані в рішенні про надання службового жилого приміщення, дають письмове зобов'язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жилі приміщення належать на праві приватної

власності).

Таким чином, заняття особою у встановленому законом порядку службового житлового приміщення, яке за своїм характером призначене для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього (ст. 118 ЖК) та припинення згодом трудових відносин із підприємством, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд також враховує керівні роз'яснення Верховного Суду України, викладені в його правових висновках, що містяться в Постанові від 25 грудня 2013 року, згідно яких в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право особи, що звернулася до суду.

Вказане кореспондується з нормами ст. ст. 3 та 15 ЦК України відповідно до яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховний Суд України зазначає, що у випадку відсутності у особи відповідного права вимоги її позов не може бути задоволений.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ ГІДРОЛОГІЧНОГО ЦЕНТРУ ЧОРНОГО ТА ОСОБА_3 (ГМЦ ЦАМ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук