Провадження № 2/359/1458/2016
Справа № 359/3695/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Пустовіт А.Б., Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради про скасування рішення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -

В С Т А Н О В И В :

27.04.2016 ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, яку в подальшому уточнила в частині належного відповідача - виконавчого комітету Бориспільської міської ради, в якій просить суд: скасувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 04 березня 2016 року №127 «Про звільнення громадянки ОСОБА_1 від здійснення повноважень опікуна» та зобов'язати відповідача повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до сім'ї опікуна ОСОБА_1 (а.с.1-3,28-30).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вона є матір'ю трьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. На підставі рішень Бориспільської міської ради від 28.07.2009 року №640 та 10.11.2009 року №1002 під опікою позивача перебували ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 04 березня 2016 року №127, на підставі пунктів 49 та 51 постанови КМУ від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» позивача звільнено від здійснення повноважень опікуна відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків опікуна, визнані такими, що втратили чинність пункт 3 рішення відповідача від 10.11.2009 №1002 «Про надання малолітній ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» та пункт 3 рішення відповідача від 14.04.2015 №204 «Про встановлення опіки над майном дітей, позбавлених батьківського піклування, та закріплення житла.

Позивач вважає рішення протиправним, таким, що у разі його залишення, завдасть невиправної шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4, негативно вплине на їх майбутнє. В обґрунтування позивач також зазначає, що її чоловік ОСОБА_9, який помер у серпня 2014 року, був фактично дідусем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, хоч був записаний їх батьком, а мати дівчат дочка покійного чоловіка позивача ОСОБА_10 була позбавлена батьківських прав. Позивач зазначає, що з 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від якого в них народились троє дітей, а після смерті чоловіка прийняла на виховання і ОСОБА_3 та ОСОБА_4, її заяви про встановлення опіки були задоволенні у 2009 році. Позивач зазначає, що для дітей були створені усі умови для розвитку та навчання. Їх сім'я проживає у чотирьохкімнатній квартирі, діти здорові, навчаються в музичній шкоді, підопічні дівчата займаються спортивно-бальними танцями, а також з 2011 року ОСОБА_3 займалась брейком, а ОСОБА_4 - хіп-хопом. Позивач зазначає, що робила все, щоб діти мали максимально забезпечені умови та розвивали свої здібності. Вона також зазначає, що в листопаді 2015 року уклала шлюб з ОСОБА_11, після того як впевнилася, що в останнього налагодився контакт з дітьми, які сприйняли його як члена сім'ї. Позивач зазначає, що вони з чоловіком на мають шкідливих звичок, а діти почали називати її чоловіка батьком, що він має вищу освіту та взяв на себе контроль за навчанням дітей, готує з ними домашні завдання. Позивач стверджує, що 20 лютого 2016 року в суботу, ввечері, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повертались з музичної шкоди, по дорозі додому їх побили дві невідомі дівчини, на вигляд - старшокласниці. Медичну допомогу вони з чоловіком надали дочці дома, а 22 лютого 2016 року, в понеділок, вона залишила ОСОБА_4 вдома, а також зателефонувала класному керівнику ОСОБА_12, якому повідомила про те, що ОСОБА_4 побили і через це вона декілька днів не буде відвідувати школу. Позивач зазначає, що наступного дня 23 лютого 2016 року класний керівник ОСОБА_4 ОСОБА_12 разом із соціальним педагогом прийшли до неї додому, оглянули дітей та звинуватили позивача, що це вона побила дітей та повідомили міліції. В це же день до позивача приїхали працівники служби у справах дітей, прокуратури, дитячої кімнати поліції, і працівники служби у справах дітей забрали ОСОБА_4, а 2 березня зі шкоди не повернулась ОСОБА_3, яку також забрали з уроків. Позивач також зазначає, що їй відомо, що дітей помістили до Бориспільської ЦРЛ. 1 березня 2016 року її викликали на комісію при виконавчому комітеті міської ради, де також звинуватили у тому, що це вона побила своїх дітей, де її не хотіли слухати, та про прийняте рішення не повідомили. 7 березня дівчата втекли з лікарні, а 9 березня вона з ними пішла до прокуратури, де просила прийняти заяву з проханням втрутитися в ситуацію та захистити її та дітей, повернути дітей додому у см'ю. В прокуратурі зателефонували до служби у справах дітей, працівники якої принесли та їй вручили оскаржуване рішення. Після цього дітей повернули до Бориспільської ЦРЛ, а згодом помістили до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Родина», розташованому в с.Сезенків Баришівського району. Позивач вважає, що висновки відповідача про наявність загрози для життя або здоров'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є необґрунтованими, що ніхто не застрахований від насильницьких хуліганських дій на вулиці. Що відповідач не врахував тієї обставини, що діти виховуються в її родині коли кожній з них не було і одного року, які все своє свідоме життя прожили з позивачем та її дітьми, позивача називають мамою, і оскаржуване рішення стосується долі цих дітей, які також мають захищені права. Вона звертає увагу, що ст.75 Цивільного кодексу України передбачає, що лише суд має право звільнити особу від повноважень опікуна у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного. На думку позивача, приймаючи оскаржуване рішення відповідач формально поставився до вирішення цього питання, не врахував норм матеріального права, а також ступінь негативних наслідків такого рішення для подальшого життя двох дітей, доля яких залежить від державних посадовців.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Луценко І.О. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача виконавчого комітету Бориспільської міської ради - начальник Служби у справах дітей та сім'ї ОСОБА_14 проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що оскаржуване рішення було ухвалено на підставі отриманої Службою у справах дітей та сім'ї інформації Бориспільської ЗОШ1-ІІ ступенів №6 та зібраних службою документів в ході її перевірки. При прийнятті рішення члени колегіального органу: спочатку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради на засідання 01 березня 2016 року, а в подальшому виконавчого комітету Бориспільської міської ради на засідання 04 березня 2016 року прийшли до висновку, що позивач неналежно виконувала свої обов'язки опікуна, а також, що ситуація, в якій опинились підопічні діти загрожували їх життю та здоров'ю. Вона особисто бачила сліди побиття на тілі ОСОБА_4 23 лютого 2016 року та переконана, що так дитину не могли побити на вулиці, коли вона була вдягнена, що це сталось вдома, а позивач та її чоловік намагались цей факт приховати, не звертались до поліції та до лікарів за медичною допомогою, якої ОСОБА_4 потребувала. Вона також зазначає, що інша дитина ОСОБА_3 знаходилась в сім'ї позивача до прийняття відповідного рішення про її вилучення, питання щодо ймовірного побиття в родині позивача також рідного сина позивача ОСОБА_7, службою у справах дітей та сім'ї не розглядалось. Пояснення малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також сина позивача ОСОБА_7 суду вона вважає наслідком відповідного психологічного тиску з боку позивача, вважає, що діти під впливом позивача та її чоловіка, які заінтересовані у відновленні опіки, оскільки не працюють, та існують за рахунок матеріальної допомоги, що виплачується на дітей, далі в суді неправдиві надумані пояснення в тому числі, коли звинувачували її особисто у спонуканні ОСОБА_4 до протиправної поведінки, що на думку представника відповідача свідчить про шкідливий вплив позивача на дітей. Вона також звертає увагу, що медичні карти та свідоцтва про народження дітей залишились у позивача і та їх не повертає, чим також ставить під загрозу їх життя та здоров'я. Вона також стверджує, що особисто чула, яка позивач казала : «Я ж їх не сильно побила».

Відповідно до вимог ст.171 Сімейного кодексу малолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на підставі ст.35 ЦПК України були залучені судом до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, з метою врахування думки дітей при вирішенні питань, що стосуються їх життя.

Так, малолітня ОСОБА_3 пояснила, що хоче повернутися до родини позивача, яку вважає своєю мамою, де вона виховувалась з дитинства. Про обставини побиття сестри ОСОБА_4, вона з її слів та слів брата ОСОБА_7, про те, що їх побили двоє дорослих дівчат через те, що сестра вкрала в одної з них 500гривень. Сестрі вона вірить, зі слів якої їй відомо, що хрещена мати сестри навчала її робити погані речі, красти. Сестрі вдома мама мазала кремами спину та опіки, сестра могла ходить. Воли ОСОБА_4 забирали, її вдома не було, а через декілька днів її забрали з уроків, теж помістили до лікарні до сестри, вона йти не хотіла. По дорозі їх зустріла ОСОБА_1, вони обидві не хотіли, щоб її забирали до лікарні. Сестрі в лікарні допомогу не надавали, медсестра забрала в сестри телефон, бо вони знімали, як та прибирала. Потім вони з сестрою з лікарні втекли додому, а на даний час живуть в центрі «Сезенків», де їм добре, але з ОСОБА_1 їм було краще.

Малолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні на питання учасників процесу надала пояснення, які після видалення в порядку ст.182 ЦПК України в присутності директора Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» та за відсутності позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_14, підтвердила на питання судді, а саме: що хоче повернутися до своєї мами, позивача у справі. Малолітня досить вільно та охоче пояснила, що виховувалась з дитинства в родини дідуся та позивача, мала сестер та брата, добре вчилась, грала на бандурі, виступала у складі ансамблю. А також не охоче, під впливом хвилювання, проте однозначно дала відповіді, що викрала із сумочки в малознайомої дівчини 500 гривень, а через деякий час, її та брата ОСОБА_7 ця дівчина та ще одна, старші за віком, побили палками, коли вони повертались з музичної школи додому, Їй також припалили цигаркою долоні. Про все розповіла мамі вдома. Мама мазала її синці та опіки кремом. В лікарні в неї брали аналізи, нічого не робили. Вдома їх не били, садили та розмовляли, пояснювали як треба поводитись.

Малолітній свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні, будучи попередженим про необхідність казати суду правду, показав, що є дядею ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якими ріс як з іншими рідними сестрами з дитинства. Йому відомо про те, що сестер забрали з родини, що це сталось через те, що їх з ОСОБА_4 побили двоє дівчат. Вони з ОСОБА_4 були в музичні шкоді, ОСОБА_4 попросила його зачекати, щоб разом повертися додому, а коли вийшли зі шкоди, по дорозі їх перестріли двоє дорослих дівчат, в яких були при собі заокруглені палки, як біти. Ці дівчини їх з ОСОБА_4 схопили, побили, закривали їм обличчя та рот шапкою та капюшоном, ОСОБА_4 припалили долоні цигарками. Коли він вирвався та закричав, вони з ОСОБА_4 втекли. Дома ОСОБА_4 розповіла йому та батькам, що в однієї з дівчат вона вкрала гроші. Поті ОСОБА_4 залишилася вдома, а він пішов до школи, класний керівник побачив в нього синець на руці, став розпитувати, чи це не вдома його побили, наполягав сказати, що це його вдома побили, тому він визнав, сказав, що так, його вдома б'ють.

В судовому засіданні позивач заяву повністю підтримала позовні вимоги, додатково пояснила, що поки не скасовано рішення відповідача, яким уповноважено Управління праці та соціального захисту населення звернутися до суду з заявою про звільнення опікуна, існує можливість такого повторного звернення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 з позитивно сторони характеризували родину позивача, її чоловіка та дітей, а також взаємовідносини між дорослими та дітьми, в тому числі підопічними, зазначали про створені позивачем гарні умови для виховання, проживання та розвитку дітей.

Свідок ОСОБА_11 також показав, що є чоловіком позивача, давно знає її родину та дітей, відносився до дітей як до рідних, в тому числі і до підопічних ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Діти талановиті грають на музичних інструментах, він має музичну освіту, допомагав їм робити домашнє завдання. Він підтверджує, що разом з позивачем знаходився вдома в суботу 22 лютого, коли додому побиті повернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що окрім синців та опіків серйозних ушкоджень в ОСОБА_4 не було і дружина, оглянувши дітей, надала ОСОБА_4 медичну допомогу: змазала ушкоджені ділянки кремом від синців та опіків. На їх питання діти розповіли про те, що їх побили двоє доросли дівчат, та що ОСОБА_4 в однієї з дівчат вкрала гроші. Він підтверджує, що ОСОБА_4 також розповідала, що це хрещена мати ОСОБА_14 телефонувала їй, а також при зустрічах намовляла робити погані речі, красти, не слухатися. На ОСОБА_4 телефон їм зателефонувала жінка, пригрозила, що все про них та дітей знає, де живуть та навчаються та наказала принести 500 гривень, які вкрала дочка. Вони з дружиною ходили на зустріч і дружина віддала гроші, затримати особу, яка приходила на зустріч не змогли. Після того, як дітей забрали, діти втекли з лікарні і повернулись додому, коли їх повертали до лікарні, плакали, не хотіли йти від них, питали: чому їх забирають? Їм з дружиною працівники служби пригрозили статтею, якщо дітей не повернуть. Вони з дружиною відвідували дітей в центрі «Сезенків», і діти плакали, просились додому.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_26 в судовому засіданні показали, що працюють в Бориспільській ЗОШ І-ІІІ ступенів №6, де з вересня 2015 року навчались ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є відповідно класним керівником ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та соціальним педагогом школи. Показали, що відвідали родину ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не з'явилася до школи, а у ОСОБА_7 класний керівник побачив синець. Вдома вони побачили ОСОБА_4 з синцями на обличчі, руках та ногах, почили від ОСОБА_1 та від її чоловіка історію, що дітей побили дві незнайомі дівчини, але тому не повірили та повідомили Службу у справах дітей та сім'ї.

Свідок ОСОБА_27 показала суду, що є працівником інспектора ювенальної превенції Бориспільського відділу поліції, та разом з іншим співробітником ОСОБА_32 та працівником прокуратури відвідала родину ОСОБА_1, бачила ОСОБА_4 в синцях, чула розповідь ОСОБА_1 та її чоловіка про те, як діти повернулись додому побиті, що побіли двоє невідомих дівчат, коли діти повертались з музичної школи, що це сталось через те, що ОСОБА_4 вкрала 500 гривень. В той же день отримали повідомлення з лікарні, про те, що за медичною допомогою звернулась з тілесними ушкодженнями малолітня ОСОБА_4, та їй відомо, що на підставі цієї інформації були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про відкрите кримінальне провадження, результати розслідування їй невідомі.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повідомили суду, що є працівниками Служби у справах дітей та сім'ї виконкому Бориспільської міської ради та разом із начальником служби ОСОБА_14 вилучали дітей з родини ОСОБА_1, відводили їх та поміщали до лікарні. Вони бачили у ОСОБА_4 синці, від ОСОБА_1 почули про те, що діти були побиті двома невідомими дорослими дівчинками, сама ОСОБА_4 також розповідала їм про це, але ні їй ні ОСОБА_1 вони не повірили, вважали, що такі синці не можна отримати, через верхній одяг.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2006 року, було позбавлено батьківських прав громадянку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, стосовно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стосовно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Одночасно було вирішено передати малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на виховання дідусю-юридичному батьку ОСОБА_9 та визначено місце проживання дітей за місцем проживання останнього (а.с.7).

За змістом вказаного рішення ОСОБА_10, 1983 року народження, не перебуваючи в шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також, що при реєстрації актових записів про народження дітей громадянин ОСОБА_9 дав згоду на те, щоб його було записано батьком дітей своєї дочки, відповідачки в справі, тобто визнав своє батьківство.

При розгляді вищевказаної справи судом також було встановлено, що ОСОБА_9, юридичний батько цих дітей забрав до себе на виховання спочатку одну внучку, потім і іншу які на даний час (на час розгляду справи судом 25.10.2016) проживають зі своїм дідусем-юридичним батьком в однокімнатній приватизованій квартирі АДРЕСА_2 (а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, з 19 липня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з дідусем малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.51).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 помер у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 05 серпня 2014 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис про смерть №394 (а.с.52).

Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 28 липня 2009 року №640, а також рішенням виконавчого комітету бориспільської міської ради від 10 листопада 2009 року №1002 малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над ними опіку та призначено опікуном малолітніх дружину дідуся по матері громадянку ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.5-6).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 07 листопада 2015 року, позивач ОСОБА_1 07 листопада 2015 року зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.54)

При медичному обстеженні лікарями Бориспільської ЦРЛ у 2014-2015 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно з висновками лікарів - здорові, виявлений у ОСОБА_4 при обстеження 10.04.2015 астигматизм, в подальшому не значиться (а.с.55-57,61,62).

За попереднім місцем навчання в Бориспільській ЗОШ І-ІІ ступенів №8, Бориспільській музичній школі, хореографічному колективі «Шарм», а також за місцем навчання ОСОБА_3 в школі брейк-дансу (а.с.45-50) малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 характеризуються позитивно, а також зазначено про активну участь дітей батьків у вихованні дітей.

04 березня 2016 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було прийнято оскаржуване рішення № 127 «Про звільнення громадянки ОСОБА_1 від здійснення повноважень опікуна», а саме, виконавчий комітет вирішив: 1. Звільнити громадянку ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 від здійснення повноважень опікуна відносно малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, у зв'язку з неналежним виконанням нею обов'язків опікуна. 2. Пункт 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 10.11.2009 року № 1009 «Про надання малолітній ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, пункт 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 28.07.2009 року №640 «Про надання малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», пункт 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 14.04.2015 року №204 «Про встановлення опіки над майном дітей, позбавлених батьківського піклування та закріплення житла» визнати такими, що втратили чинність (а.с.4).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 04 березня 2016 року №127, воно прийнято відповідно до статті 11 закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», пунктів 49,51 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» підпункту 4 пункту б/ частини 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та, враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.03.2016 року №4 (а.с.4).

Судом встановлено, ця обставина визнана представником відповідача, що за відсутності доказів заподіяння тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_4 в родині позивача, оскаржуване рішення було прийнято у зв'язку з тим, опікун не вирішила питання про надання підопічній медичної допомоги та не звернулась до органів внутрішніх справ

Так, в судовому засіданні встановлено, що оскаржуваному рішенню передували наступні події.

23 лютого 2016 року красний керівник 5-Б класу ОСОБА_12 та соціальний педагог ОСОБА_26 звернулись до в.о. директора Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 ОСОБА_20, з доповідними (а.с.93,94), в яких повідомили про те, що 22 лютого 2016 року ОСОБА_4 не з'явилась до школи, а її брат, в якого класний керівник помітив синці на лівій руці, признався, що побої йому нанесла мати, а під час відвідування родини ОСОБА_1 23 лютого 2016 року їм «відкрилася страшна картина: дівчина сиділа вдома вся в синцях, руки, ноги пухлі від побоїв, спина в смугах від биття, обличчя в крововиливах. неповнолітня була залякана, нічого пояснити не змогла».

Також вчителі з доповідних зазначили, що зі слів вітчима: « ОСОБА_4 разом з братом ОСОБА_7 побили біля музичної шкоди за крадіжку грошей двоє невідомих дівчат, а мати додала, що і сама на емоціях била вдома дітей».

Крім того, в доповідних вчителі вказали наступне: «Оглянувши дитину, я переконався(переконалась), що жорстоке побиття було здійснено безпосередньо на тіло, що суперечить побиттю на вулиці. З усього вище вказаного можна припустити, що дітей били вдома. Я вважаю за потрібне негайно повідомити службу у справах дітей про жорстоке поводження з дитиною» .

При цьому суд звертає увагу, що найбільш важлива інформація в доповідних обох вчителів викладено абсолютно ідентично, що свідчить про те, що ці частини тексту доповідних були скопійовані та відтворені за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Отже об'єктивність викладеної інформації викликає сумніви.

Так свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив про те, що особисто не оглядав дитину та нічого не повідомив про те, що ОСОБА_1 визнавала, що била дітей, а також, що йому не відомі обставини отримання дітьми тілесних ушкоджень, оскільки крім того, хто його побив, він питань сину позивача - ОСОБА_7 не ставив.

Свідок ОСОБА_26, яка стверджує, що попросила ОСОБА_4 підняти футболку, а також, бачила в неї «кроваву» сльозу на щоці, при цьому зазначила, що дослівно позивач в їх присутності сказала, що вона «на емоціях дітям додала».

В той же день, 23 лютого 2016 року, в.о. директора Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 ОСОБА_20 звернулась до начальника служби у справах дітей та сім'ї ОСОБА_14 з листом №99, в якому виклала інформацію, аналогічну до змісту вищенаведених доповідних, стосовно виявленого випадку побиття дітей та просила прийняти міри до винуватців (а.с.95).

Аналогічний лист адміністрації Бориспільської ЗОШ І-ІІІ №6 був 23 лютого 2016 року направлений відділом управління та освіти Бориспільської міської ради начальнику Бориспільського відділу поліції та начальнику Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради (а.с.23)

Згідно з Актом з'ясування обставин вчинення насильства в сім'ї або реальної загрози його вчинення від 23 лютого 2016 року (а.с.100), він складений працівниками Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради ОСОБА_14, ОСОБА_28, ОСОБА_29 , щодо потерпілих малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_7, а також зазначено що дитина негайно вилучена з родини та поміщена до інфекційного відділення Бориспільської ЦРЛ для лікування та обстеження. зазначено також про те, що дитину обстежили у Бориспільський ЦРЛ. Підписи членів сім'ї в Акті відсутній.

Також встановлено, що в той же день 23.02.2016 року представниками служби у справах дітей - ОСОБА_28, ОСОБА_29, органів внутрішніх справ - ОСОБА_32, закладу охорони здоров'я - ОСОБА_33, представника органу опіки та піклування - ОСОБА_14 був складений акт про негайне відібрання дитини у батьків, або осіб, які їх замінюють (а.с.102), за змістом якого 23.02.2016 року о 14.00 год. здійснено негайне відібрання дитини у батьків/ осіб, що їх замінюють з причин виникнення безпосередньої загрози життю та здоров'ю дитини, згідно вимог п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, яке здійснено за адресою: АДРЕСА_1, стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_1 (опікуна).

В акті також мають первинні висновки, висновки членів комісії та примітки, які не скріплені підписом особи, яка його зробила, про необхідність якого зазначено в бланку Акту, які також не засвідчені підписами представників, від імені яких цей акт складений.

Як вбачається зі змісту листа начальника служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради від 23.02.2016 року №01-12-119, адресованому головному лікарю Бориспільської ЦРЛ (а.с.106) служба у справах дітей та сім'ї просила помістити в інфекційне відділення Бориспільської ЦРЛ дитину, позбавлену батьківського піклування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для проходження медичного обстеження.

Згідно з висновком експерта №37 від 02.03.2016 року, який провів судове-медичне обстеження неповнолітньої ОСОБА_4, 2005 року народження, зазначено, що зі слів ОСОБА_4 відомо «2 тижні потому біля музичної шкоди дві дівчини, одна з них ОСОБА_44, другу не знаю, почали бити мене палками, руками, били і брата, потім ми від них втекли. Ще ОСОБА_44 гасила у мене на долонях цигарку». Згідно з висновком судмедексперта ОСОБА_35 при судово-медичному обстеження у ОСОБА_4 виявлені множинні синці і садна на голові, обличчі, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, опікові ділянки долонних поверхонь кистей обох рук; вказані тілесні ушкодження спричинені тупим(и) предметом(ами) і могли утворитись в строк та з обставин, на які вказано у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Опікові ділянки долонних поверхонь виникли від дії високої температури предметом обмеженою поверхнею, наближеною по формі до округлої; виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно з витягом з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради від 01.03.2016 №4, яке проводилось з 14.15 до 15.00 години, на комісії слухали: розгляд інформації управління освіти та науки Бориспільської міської ради та Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ст.№6 про жорстоке поводження з дітьми. З протоколу також вбачається, що комісія заслухала доповідача ОСОБА_14, а також, що виступили ОСОБА_36, ОСОБА_1, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40 та вирішили: розглянувши зазначену інформацію та заслухавши пояснення сторін, доцільно вилучити з родини опікуна громадянки ОСОБА_1 дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з неналежним виконанням опікуном своїх батьківських обов'язків і реальною загрозою вчинення насильства над дітьми та помістити малолітніх до інфекційного відділення Бориспільської центральної районної лікарні. В ході з'ясування обставин, опікун дітей ОСОБА_1 не вирішила питання про надання медичної допомоги ОСОБА_4 та не звернулась до органів внутрішніх справ для зясування інциденту, що можна розцінювати як неналежне виконання нею обов'язків опікуна. Службі у справах дітей та сім'ї вирішити питання про влаштування дітей на виховання до центі соціально психологічної реабілітації «Сезенків» (а.с.104).

Також встановлено, що наступного дня, 02.03.2016 року представниками служби у справах дітей - ОСОБА_28, ОСОБА_29, органів внутрішніх справ - ОСОБА_32, закладу охорони здоров'я - ОСОБА_33, представника органу опіки та піклування - ОСОБА_14, а також за участі директора ЗОШ І-ІІ ст.№6 ОСОБА_41, заступника директора ОСОБА_42, був складений акт про негайне відібрання дитини у батьків, або осіб, які їх замінюють (а.с.101), за змістом якого 02.03.2016 року о 15.30 год. здійснено негайне відібрання дитини у батьків/ осіб, що їх замінюють з причин виникнення безпосередньої загрози життю та здоров'ю дитини, згідно вимог п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, яке здійснено за адресою: м.Бориспіль, вул.Головатого, 17, ЗОШ І-ІІІ ст.№6, стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_1 (опікуна).

В акті також мають первинні висновки, висновки членів комісії та примітки, які не скріплені підписом особи, яка його зробила, про необхідність якого зазначено в бланку Акту, які також не засвідчені підписами представників, від імені яких цей акт складений.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи витягу з кримінального провадження №0000448 від 21.04.2016 року, Бориспільським відділом поліції ГУ національної поліції в київської області 25.02.2016 року були внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.125 ЦПК України за фактом, що 23.02.2016 року невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.92).

Також встановлено, що на момент розгляду справи у суді, малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, перебувають у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків». Дана обставина визнана сторонами та підтверджується поясненнями самих малолітніх, залучених до участі у справі третіх осіб.

Даючи оцінку усім вищенаведеним доказам та встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи, оцінюючи їх у всій сукупності, суд прийшов до переконання, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства без достатніх правових підстав, без урахування та всупереч інтересам малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з порушенням прав позивача.

Так, відповідно до вимог ст. 251 Сімейного кодексу України, особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.75 Цивільного кодексу України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей., позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Крім того, зазначено, що органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань, в тому числі щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми,позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини;

Органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров'ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей.

Статтею 10 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім'ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють;

Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства.

Дитина вправі особисто звернутися до органу опіки та піклування, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, інших уповноважених органів за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів.

Процедура розгляду скарг дітей на порушення їх прав і свобод, жорстоке поводження, насильство і знущання над ними в сім'ї та поза її межами встановлюється законодавством.

Відповідно до вимог ст.11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Встановлено, що всупереч вищенаведеним вимогам чинного законодавства відповідач не заслухав думки малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4,які в судовому засіданні повідомили, що хочуть жити з позивачем та її родиною, не звернувся до суду з відповідним позовом, та своїм рішення звільнив відповідача від повноважень обов'язків опікуна.

Крім того, суд звертає увагу, що негайне відібрання малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснювалось без відповідного рішення органу опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Бориспільської міської ради, без дотримання вимог «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, та без відповідних підстав.

Так, за змістом п.8 Порядку, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

На підставі рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31цього Порядку.

Відповідно до п.51 Порядку, у разі загрози для життя або здоров'я дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті ради може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника.

Якщо дитина відібрана в опікуна, піклувальника, служба у справах дітей за місцем проживання дитини забезпечує її тимчасове влаштування та протягом семи днів подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про припинення опіки, піклування, який протягом десяти днів розглядає клопотання та приймає відповідне рішення.

Також, зі змісту висновку судово-медичного експерта встановлено, що виявлені у малолітньої ОСОБА_4, тілесні ушкодження - є легкими тілесними ушкодженнями.

Будь-яких доказів того, що малолітня ОСОБА_4 потребувала надання стаціонарної медичної допомоги, або що надана їй позивачем медична допомога в домашніх умовах була невідповідною, шкідливою та, дійсно, ставила під загрозу життя та здоров'я підопічної ОСОБА_4, суду надано не було і дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджується.

Про відсутність такої загрози для життя та здоров'я ОСОБА_4 також свідчить та обставина, що за направленням Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради та згідно складеного Акту (а.с.100,106) була поміщена до інфекційного відділення Бориспільської ЦРЛ. Не зважаючи на пояснення представників Служби щодо проведених в лікарні обстежень малолітньої ОСОБА_4, жодних висновків спеціалістів про результати таких обстежень суду надано не було.

Суд також звертає увагу, що дії працівників органу опіки та піклування щодо відібрання у позивача її підопічної малолітньої ОСОБА_3, були обґрунтовані прийнятим рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради від 01.03.2016 про доцільність вилученням з родини опікуна громадянки ОСОБА_1 вилучити з родини опікуна громадянки ОСОБА_1 дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з неналежним виконанням опікуном своїх батьківських обов'язків і реальною загрозою вчинення насильства над дітьми та помістити малолітніх до інфекційного відділення Бориспільської центральної районної лікарні

Проте, ані саме рішення, ані фактичні обставини справи, ані дії працівників Служби у справах дітей та сім'ї не свідчать про існування такої загрози життю та здоров'ю малолітньої ОСОБА_3

Суд звертає увагу, що поза увагою органу опіки та піклування, а також працівників Служби у справах дітей та сім'ї залишилась інформація, повідомлена Бориспільською ЗОШ І-ІІІ №6, щодо виявлених тілесних ушкоджень у малолітнього ОСОБА_7, 2005 року народження, рідного сина позивача, щодо якого питання його негайного відібрання, як і стосовно інших рідних дітей позивача не ставилось та не розглядалось.

Наведене свідчить про те, що орган опіки та піклування не вбачав такої загрози (життю і здоров'ю) в родині позивача по відношенню до її рідних дітей.

Будь-яких доказів того, що діти отримали тілесні ушкодження від дій позивача, або з її відома в її родині від дій іншої особи, суду надано не було, ці обставини позивачем не визнаються та заперечуються опитаними в судовому засіданні дітьми.

Належні і допустимі докази того, що позивач визнавала факт побиття нею дітей також відсутні, і в жодному складеному працівниками Служби у справах дітей та сім'ї, правоохоронних органів документі, а також в рішенні органу опіки та піклування про це не зазначено.

За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, як беззаперечно було встановлено в судовому засіданні оскаржуване рішення суперечить інтересам та волі малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які майже від народження проживали з позивачем та її дітьми, а після їх вилучення з родини позивача з власної воли повернулись до позивача та її родини, та надалі бажають жити в родині позивача.

Встановлено, що внаслідок звільнення її від повноважень опікуна, позивач позбавлена передбачених ст.66 Цивільного кодексу України прав та обов'язків дбати про підопічних, про їх виховання, навчання та розвиток, вимагати повернення підопічних вживати заходів щодо захисту їх цивільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в зв'язку з чим понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 04 березня 2016 року №127 «Про звільнення громадянки ОСОБА_1 від здійснення повноважень опікуна».

Зобов'язати відповідача Виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до сім'ї опікуна ОСОБА_1.

Стягнути з Виконавчого комітету Бориспільської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Муранова-Лесів