У х в а л а

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах вартості спадкового майна,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 рокута рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Глобал Фінанс») звернулося до суду з позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило:

- стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року в розмірі 55 555,80 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 17 квітня 2015 року - 1 149 907 грн 39 коп.), в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір від 22 вересня 2008 року № 014/5810/9/23338, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 70 000 доларів США з терміном користування коштами до 21 вересня 2015 року та сплатою 15 % річних на поточні потреби. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки № 014/5810/9/23338, за умовами якого в іпотеку передано нежитлову будівлю АЗС та земельну ділянку площею 0,2707 га, наданої для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позивач вказав, що 26 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» і ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1 та договір про відступлення прав за договором іпотеки № 1, внаслідок чого ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» стало єдиним власником усіх прав вимог за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» посилалось на те, що внаслідок відсутності погашень з боку позичальника працівниками банку було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а 01 серпня 2014 року спадкоємцям за законом - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було направлено листи-вимоги з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором, проте погашення не відбулось, і станом на 02 вересня 2014 року розмір заборгованості складав 55 555,80 доларів США, у зв'язку з чим просило позов задовольнити.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року № 014/5810/9/23338, укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_7, в розмірі 55 555,80 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 1 149 907 грн 39 коп.), в межах вартості спадкового майна, прийнятого кожним з них у спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_4, задоволено частково, рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 року змінено в частині стягнення із спадкодавців усієї суми кредиторської заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 383 302 грн 46 коп.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 383 302 грн 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 383 302 грн 46 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, врахував дотримання кредитором строків пред'явлення вимог до спадкоємців, обсяг боргових зобов'язань на день смерті спадкодавця та виходив із того, що після смерті позичальника спадщину прийняла його дружина та неповнолітні діти, з яких підлягає стягненню залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 555,80 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 1 149 907 грн 39 коп.), в межах вартості спадкового майна, прийнятого кожним з них у спадщину за законом.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, погодився із його висновком про стягнення із спадкоємців боржника залишку заборгованості за кредитним договором, проте, враховуючи прийняття спадщини трьома спадкоємцями, частки яких є рівними, дійшов висновку про стягнення з кожного з них 1/3 від боргових зобов'язань спадкодавця.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого ПАТ «Фібоданк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 014/5810/9/23338, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000 доларів США з терміном користування кредитними коштами до 21 вересня 2015 року, зі сплатою 15 % річних на поточні потреби.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором цього ж дня між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки № 014/5810/9/23338, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу ТвердушкінимР.Д., зареєстрований за № 2163, згідно з яким в іпотеку передано нежитлову будівлю АЗС та земельну ділянку площею 0,2707 га, що знаходяться по АДРЕСА_1, наданої для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (обслуговування АЗС). Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у сумі 525 869 грн (п. 1.3 договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 23 вересня 2011 року ДРАЦС Сокирянського РУЮ Чернівецької області (а. с. 94).

З копії спадкової справи № 79/2011 вбачається, що 27 вересня 2011 року дружина померлого ОСОБА_3 подала заяву до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.М. про прийняття нею спадкового майна, а неповнолітня дочка ОСОБА_6 та малолітній син ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті батька в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України (а. с. 73).

14 лютого 2012 року до Сокирянської державної нотаріальної контори надійшла заява ПАТ «Ерсте Банк» від 08 лютого 2012 року № 6.2.0240-05/007 щодо боргу ОСОБА_7 на суму 56 609,76 доларів США за договором кредиту та іпотечним договором, а 15 лютого 2012 року приватним нотаріусом було направлено відповідачці ОСОБА_3 письмове повідомлення про надходження вищезазначеної заяви ПАТ «Ерсте Банк» та роз'яснено зміст ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (а. с. 92, 105)

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що ПАТ «Ерсте Банк» у межах шестимісячного строку було пред'явлено вимогу до спадкоємців, в подальшому переадресовану відповідачці ОСОБА_3, яка на той час була законним представником неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5

26 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1 та договір про відступлення прав за договором іпотеки № 1, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., за яким було передано, зокрема, і кредитний договір від 22 вересня 2008 року, укладений з ОСОБА_7, із сумою заборгованості, яка була визначена на час його смерті у розмірі 55 555,80 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило ч. 1 ст. 1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. У разі виникнення спору між спадкоємцями щодо виділу їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку (ч. 1 ст. 1279 ЦК України) суд повинен враховувати використання цього майна одним із спадкоємців, тривалість такого користування, призначення цих предметів, інші обставини, які мають істотне значення.

З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком апеляційного суду, що відповідачі за відсутності заповіту прийняли спадщину за законом, а тому розмір їх часток встановлюється ст. 1267 ЦК України, і оскільки сторонами в обґрунтування позовних вимог та запереченнях на них не надано доказів зміни часток у спадщині відповідно до ч. 3 цієї норми, то суд дійшов обґрунтованого висновку щодо рівності часток кожного із спадкоємців за законом.

При цьому апеляційним судом правильно враховано, що вартість земельної ділянки, яка згідно з п. 1.2.2 є предметом іпотеки, визначається для випадків спадкування за правилами ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку землі», тобто за нормативною грошовою оцінкою, яка згідно з повідомленням відділу Держземагентства у Сокирянському районні Чернівецької області від 14 липня 2015 року становить 1 210 066 грн 21 коп. (а. с. 27, т. 2).

Колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, врахував дотримання кредитором строків пред'явлення вимог до спадкоємців, обсяг боргових зобов'язань на день смерті спадкодавця та виходив із того, що після смерті позичальника спадщину прийняла його дружина та неповнолітні діти, та виходячи з факту прийняття спадщини трьома спадкоємцями, частки яких є рівними, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованості за кредитним договором з кожного з них по 383 302 грн 46 коп.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк

Т.О. Писана