Номер провадження: 22-ц/785/3656/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 3-4).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 09.11.2003 року між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Вартість квартири склала 20 000 гривень. ОСОБА_3 передав вказану суму ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а останні передали позивачу правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Оформити договір у встановленому законом порядку не вдалося, оскільки 18.11.2003 року помер ОСОБА_5 Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2005 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру (а. с. 19).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 36-39).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що сторони по справі домовились про виконання усіх істотних умов, а саме, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було передано, а позивачем було прийнято у свою власність квартиру та, дотримавшись простої письмової форми, сторони уклали між собою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 24,8 кв.м. Після укладання вказаного вище договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була отримана грошова сума у розмірі 20 000 гривень, а позивачем була повністю прийнята у своє володіння та розпорядження спірна квартира. Оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, а також відбулось фактичне його виконання, суд вважав, що договір купівлі-продажу від 09.11.2003 року, укладений між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає визнанню дійсним.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, загальною площею 24,8 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м. належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2003 року, серії ВАЕ за № 017528, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 21.04.2003 року та записано у реєстрову книгу за № 481пр-стр.172-р.36 (а. с. 9).

09 листопада 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Договірну ціну майна було визначено у розмірі 20 000 гривень, що також підтверджується розпискою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про отримання вказаних грошей (а. с. 6, 7).

15 листопада 2003 року ОСОБА_5 помер, що вбачається із запису акта про смерть № 10350 від 18.11.2003 року, складеного у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а. с. 17).

Суд першої інстанції, в порушенні приписів норм процесуального права, не зупинив розгляд справи для зясування кола спадкоємців померлого та залучення правонаступників до участі у справі. Доказів належного повідомлення ОСОБА_4 про дату, час та місце слухання справи матеріали справи не містять.

23 квітня 2006 року померла ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 28.04.2006 року, Серії 1-ЖД за № 050822 (а.с.41). Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (а. с. 42).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 була залучена до участі у страві в якості правонаступника ОСОБА_4, померлої 23 квітня 2006 року.

Спір про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири за цим позовом має вирішуватися за нормами ЦК України, який діяв на 2003 рік, тобто за нормами ЦК України 1963 року.

Стаття 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Згідно з ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК України (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Відповідно розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» із змінами і доповненнями, внесеними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Однак при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу від 09 листопада 2003 року не був нотаріально посвідчений, доказів того що вказана угода виконана сторонами матеріали справи не містять, тому такий правочин не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, і, відповідно, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

ОСОБА_6 вказувала, що ОСОБА_4 документи на квартиру ОСОБА_3 не передавала, постійно, до смерті, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, була там зареєстрована, оплачувала комунальні послуги, що свідчить про те, що остаточної домовленості щодо купівлі-продажу спірної квартири досягнуто не було, згоди по всіх істотних умовах досягнуто не було, а відтак договір купівлі-продажу не може вважатися укладеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, судом не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого доведено не було, оскільки відсутні докази ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Отже, при ухваленні рішення, суд першої інстанції не враховував зазначені вище приписи Закону та обставини справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2005 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2005 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

ОСОБА_7