Провадження № 2/431/1136/2016
Справа № 431/3684/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Форощука О.В.,

за участі секретаря Мозуль І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України та вїзд і виїзд в зону АТО без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України та вїзд і виїзд в зону АТО без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 29.05.2010 року. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона має близьких та рідних у державі Росія та других країнах, і для збереження життя і здоров,я своєї дитини має можливість вивезти доньку, оскільки на території Луганської області тривають бої. Крім того, доньку зарахували до школи № 362в 2-а м. Москви, про що свідчить відповідна довідка про навчання № 343 від 20.06.2016 року. Тому донька позивачки має намір продовжувати навчання в даній школі. Враховуючи те, що на території Луганської області, не підконтрольній Україні, проходять бойові дії та те, що позивачка виховує дитину одна не має можливості розшукати відповідача, а тим паче приїхати на підконтрольну територію України вона вважає, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька.

Просила суд надати дозвіл дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з нею матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ОСОБА_3 18- річного віку, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, в своїй заяві просить суд розглянути справу без його участі та позов визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України у Луганській області у судове засідання не з,явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Від представника третьої особи органу опіки та піклування Старобільської РДА до суду надійшов висновок за вих. № 557 від 16.09.2016 року, в якому орган піки та піклування в особі служби у справах дітей Старобільської РДА не заперечує проти позовних вимог.

Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:

Як було встановлено в судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 29 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 095930 (а.с.16)

Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15), де в графі мати вказана ОСОБА_1, а в графі батько вказаний ОСОБА_2.

Відповідно до довідки № 343 від 20 червня 2016 року ОСОБА_3 навчається в ДБЗУ № 362 в 2-а класі м. Москви РФ (а.с.17).

На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України та вїзд і виїзд в зону АТО без згоди та супроводу батька задовольнити в повному обсязі.

Надати дозвіл дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ОСОБА_3 18- річного віку, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Форощук