Справа №587/156/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/245/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості по орендній платі, 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням її переплати, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «АФ «Косівщинська» за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому доводить, що орендар не платив орендну плату позивачу у 2011, 2012 роках, чим порушив умови договору оренди. Частково орендна плата була сплачена лише в листопаді 2013 року. Отже вважає, що систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ТОВ «АФ «Косівщинська», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому доводить, що дії ОСОБА_3 про передачу земельної ділянки у користування ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» є протиправним, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. Отже, завдані збитки, відповідно до норм цивільного законодавства та статей 24, 29, 39 Договору, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх завдала, тобто ОСОБА_3

Вказує, що ТОВ «АФ «Косівщинська» сплатила ОСОБА_3 кошти у сумі 925,79 грн., а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 517,59 грн. Оскільки, товариство у 2013-2014 році не могло користуватися земельною ділянкою по незалежним від нього обставинам, порушення ОСОБА_3 умов договору, то воно повинно бути звільнено від орендної плати за 2013 -2014 роки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін у справі, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги іншої сторони, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені. Сам лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АФ «Косівщинська» не надано суду належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновкоми суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Зокрема, п. «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «АФ «Косівщинська» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,7172 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років, який 22 травня 2007 року був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України).

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становила 29466 грн. 74 коп., орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 грн. за рік (1,5% від даної суми).

Відповідно до п.11 договору оренди, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця(п.12 договору).

01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 11 листопада 2010 року.

Відповідно до п.1.3 додаткового договору п.9 договору був викладений у новій редакції, а саме: орендна плата вноситися орендарем у формі натуральної. Орендна плата встановлюється у розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю, яка становить 36125 грн. 14 коп. А також збільшено строк оренди землі з 5 до 10 років.

26 листопада 2013 року відповідач поштовим переказом виплатив ОСОБА_3 3425 грн. 78 коп. орендної плати за користування землею за 2011-2013 роки.

З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договорів оренди землі орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою становить:

за 2011 рік 1133 грн. 60 коп. (1083, 75 грн. х 104,6);

за 2012 рік 11 33 грн. 60 коп.;

за 2013 рік 1139 грн. 27 коп. (1133,60 грн. х 100,5).

Згідно умов п.14а договору розмір пені становить:

за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 26 листопада 2013 року (1133,60 грн. х 697 дн. х 0,01%) = 79 грн. 01 коп.;

за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 26 листопада 2013 року (1133,60 грн. х 331 дн. х 0,01%) = 37 грн. 52 коп.

З урахуванням 15% ПДФО відповідно до вимог ст.168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_3 станом на 23 листопада 2013 року належало:

за 2011 рік (1133 грн. 60 коп. + 79 грн. 01 коп. = 1212 грн. 61 коп. 181 грн. 89 коп.) = 1030 грн. 72 коп.;

за 2012 рік (1133 грн. 60 коп. + 37 грн. 52 коп. = 1171 грн. 12 коп. 175 грн. 67 коп.) = 995 грн. 45 коп.;

за 2013 рік (1139 грн. 27 коп. 170 грн. 89 коп.) = 968 грн. 38 коп., а всього 2994 грн. 55 коп.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності факту лише неналежного виконання орендарем умов договору про строки виплати орендної плати за землю, та відповідності факту несплати взагалі орендної плати як підстави для розірвання договору.

Під час дії укладеного між сторонами договору оренди землі від 17 січня 2005 року 12 грудня 2011 року ОСОБА_3 уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року.

Проте, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року від 03 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між орендодавцем та ТОВ «АВІС-УКРАЇНА».

Під час розгляду даної справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надала суду докази на підтвердження користування нею належною позивачу земельною ділянкою протягом 2013-2014 років.

Отже, посилання у позові та в апеляційній скарзі про наявність у орендаря збитків у вигляді упущеної вигоди лише за самим фактом укладення ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки з іншим орендарем є необґрунтованим.

Крім того, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів як про вжиття заходів до зменшення збитків та їх отримання, так і планів посіву орендованих земельних ділянок, у тому числі і належної ОСОБА_3, саме соняшником та пшеницею, відтак і підтвердження розміру неотриманих доходів.

У той же час, зі звіту форми №4-С2 «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» ТОВ «АФ «Косівщинська» на орендованих землях вирощувало багаторічні трави.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -