Справа №167/1006/16-ц
Провадження №2/167/431/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

при секретарі Ісаковій Н.Ю.

з участю прокурора - Касарди І.І.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 обласна клінічна лікарня до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 обласна клінічна лікарня звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свій позов мотивує тим, що в рамках кримінального провадження встановлено, що 13.12.2015 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21112», номер кузова ХТА 077, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись з центру м.Рожище по вул.Промисловій в напрямку смт.Дубище Рожищенського району, напроти будинку №82, порушуючи п.19.3 Правил дорожнього руху України, маючи обєктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та постійно контролювати її, своєчасно виявивши зустрічний автомобіль, який світлом передніх фар засліпив його, проявляючи злочинну самовпевненість, при засліпленні, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив заходів щодо зупинки керованого ним транспортного засобу, не змінюючи смугу руху, та не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а навпаки, продовжив подальший рух, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя дороги, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який рухався по узбіччю дороги в попутному з автомобілем напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням та наявністю рани по передній поверхні; закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку; забійно-рваних ран носа, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.Вироком Рожищенського районного суду від 26.07.2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання згідно санкції статті. Вказує, що внаслідок отриманих під час вчинення злочину травм, потерпілий проходив стаціонарне лікування у ОСОБА_2 обласній клінічній лікарні в період з 14.12.2015 року по 04.01.2016 року у ортопедично-травмотологічному відділенні. Відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 обласною клінічною лікарнею витрати на лікування потерпілого від злочину становлять 8 681,16 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 обласної ради витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 8 681,16 грн..

В судовому засіданні прокурор Рожищенського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області позовну заяву підтримав повністю з підстав викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник позивача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судове засідання не з»явилися.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.

Заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Відповідно до ст.93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті6, статтями 7, 7-2, 8 , 9 і 10 цього Кодексу.

Згідно зі ст.61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 13.12.2015 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21112», номер кузова ХТА 077, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись з центру м.Рожище по вул.Промисловій в напрямку смт.Дубище Рожищенського району, напроти будинку №82, порушуючи п.п.10.1, 19.3 Правил дорожнього руху України, маючи обєктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та постійно контролювати її, своєчасно виявивши зустрічний автомобіль, який світлом передніх фар засліпив його, проявляючи злочинну самовпевненість, при засліпленні відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив заходів щодо зупинки керованого ним транспортного засобу, не змінюючи смугу руху, та не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а навпаки, продовжив подальший рух, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя дороги, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який рухався по узбіччю дороги в попутному з автомобілем напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 26.07.2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання (а.с.6-7). Даний вирок суду набрав законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що потерпілий від злочину ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у ОСОБА_2 обласній клінічній лікарні в період з 14.12.2015 року по 04.01.2016 року у ортопедично-травмотологічному відділенні, тобто 21 ліжко-днів, з діагнозом: закритої черепно-мозкової травми, переломом обох кісток лівої гомілки. (а.с.8).

З повідомлення ОСОБА_2 обласної клінічної лікарні від 15.09.2016 року № 1849/2-10 встановлено, що розмір витрат на лікування хворого ОСОБА_3 становить 8 681,16 грн. (а.с.9).

Таким чином, кошти затрачені медичним закладом на лікування потерпілого повинні бути відшкодовані за рахунок винної особи.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 обласної ради витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 8 681,16 грн.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі ст.1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 обласна клінічна лікарня до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 обласної ради (отримувач: місцевий бюджет, обласний; код отримувача (ЄДРПОУ): 38009371; банк отримувача (ГУДКСУ): ГУДКСУ у Волинській області; код банку (МФО ГУДКСУ): 803014; номер рахунку: 0001; код класифікації доходів бюджету: 24060300/інші надходження) витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 8 681,16 (вісім тисяч шістсот вісімдесят одна грн. 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.І.Сіліч