АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6667/13-ц 22-ц/774/1578/К/16
Справа № 216/6667/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1578/К/16 суддя Биканов І.Р.
Категорія № 20 (IV) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача за основним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - Виконавчий комітет Центрально-Міської районної в місті ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталя Іванівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного під впливом обману, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. та зареєстрованого у КП ДОР «Криворізьке БТІ», є власником квартири АДРЕСА_1. Однак, в даній квартирі залишається зареєстрованою та продовжує проживати колишня її власниця - відповідач за основним позовом ОСОБА_4, у зв'язку з чим, він позбавлений можливості користуватися належним йому на праві приватної власності житлом. З моменту продажу квартири, відповідач втратила своє право користування даним житлом, тому вона має бути виселена з квартири та знята з реєстраційного обліку.

За таких обставин, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги в останній редакції від 28 квітня 2016 року, просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності щодо квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з реєстрації з вказаної квартири ОСОБА_4

05 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного під впливом обману.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що вона хворіє цукровим діабетом, гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, дифузійним кардіосклерозом, без сторонньої допомоги майже не пересувається по квартирі. Приблизно осінню 2010 року ОСОБА_4 познайомилася з ОСОБА_6, та він почав її відвідувати, надавати духовну підтримку, оскільки є прихожанином церкви «Вефіль», іноді приносив продукти харчування, церковну літературу.

В подальшому ОСОБА_4 довірилася ОСОБА_6, фактично, будучи одинокою людиною, оцінювала його візити як турботу, та запропонувала оформити договір або інший документ, за яким би він пообіцяв турбуватися про неї в майбутньому, забезпечувати продуктами, одягом, лікуванням, сплачувати за квартиру, зробити ремонт в квартирі, а після її смерті належна їй квартира за адресою: АДРЕСА_1, залишиться відповідачу, і лише у випадку виконання умов по догляду. У зв'язку зі станом здоров'я ОСОБА_4 порекомендувала ОСОБА_6 зайнятись правовим забезпеченням правовідносин. 22.03.2011 року між нею та ОСОБА_2, було укладено правочин, об'єктом якого була квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не могла самостійно пересуватись, нотаріус приїжджала до неї за місцем проживання - у спірну квартиру.

Після укладання договору, ОСОБА_6, пославшись на необхідність владнання формальностей по реєстрації договору, забрав екземпляр договору ОСОБА_4, і все рідше став навідуватись та ігнорував її вимоги щодо придбання ліків. Дійсні наміри, мету відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 щодо заволодіння чужим майном без створення обов'язків для себе, вона зрозуміла згодом, коли він не збирався надавати їй допомогу, а всі дії його були спрямовані на заволодіння її квартирою шляхом зловживання довірою та обманом.

Зважаючи на те, що у неї було відсутнє вільне волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу квартири та вона не розуміла зміст та наслідки підписаного договору, ОСОБА_4, уточнивши зустрічні позовні вимоги в останній редакції від 01 квітня 2016 року, просила суд визнати недійсним з моменту його укладання договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 22 березня 2011року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І.; зобов'язати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. повернути ОСОБА_4 правовстановлюючий документ - дублікат виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 року, за р.НОМЕР_2; зобов'язати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дублікату, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 року, свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 року, за р.НОМЕР_2 та зареєструвати в реєстрі речових прав на нерухоме майно; а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., реєстр № НОМЕР_3.

Зобов'язано приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. повернути ОСОБА_4 правовстановлюючий документ - дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 року, свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 року, а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 року, за р.НОМЕР_2.

Зобов'язано приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 року, свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 742,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач за основним позовом ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким основний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не враховано, що спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу вже був предметом судового розгляду та рішенням, яке вступило у законну силу, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні її позовних вимог.

Також апелянт зазначає, що відповідач за основним позовом отримала грошові кошти за квартиру, а потім почала відмовлятись від договору та подала позов про визнання договору недійсним, не повертаючи грошей.

Позивач за основним позовом вважає, що суд безпідставно визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири, не взявши до уваги, що факт обману відповідача за основним позовом ОСОБА_4 не доведений.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. повернути ОСОБА_4 правовстановлюючий документ - дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, а також зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_4, з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2011 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,9 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. Право власності на квартиру зареєстровано КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім'я ОСОБА_2, про що в реєстровій книзі НОМЕР_4 зроблено відповідний запис за № 155 (а.с. 7-10 том 1).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні основного позову ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що правочин у формі договору купівлі-продажу не відповідав внутрішній волі відповідача ОСОБА_4, суперечив закону та укладений внаслідок омани.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судове практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на обман, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що цій обман дійсно був і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Будь-яка дія має вольовий аспект, тобто імперативно сформовану

позицію на виникнення, зміну чи припинення прав.

Одним з видів дефектів волі є стан, при якому людина внаслідок функціональних особливостей (вік, стан здоров'я, тривалість взаємовідносин сторін) не може сформувати об'єктивну позицію на виникнення, зміну, чи припинення прав.

Правочин, укладений у такому стані, не відображає справжньої волі особи щодо встановлення, припинення тощо цивільних прав і обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є особа похилого віку, яка за станом здоров'я потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, що підтверджується висновком ЛКК № 131 від 23.01.2014 року (а.с. 55 том 1), іншого жита, крім спірної квартири не має (а.с. 221-223 том 1) та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_4 по теперішній час продовжує мешкати у спірній квартирі.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат», а також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до Звіту про оцінку» квартири АДРЕСА_1, її вартість на момент укладання договору купівлі-продажу 02.03.2011 р. складала 177033 грн. (а.с. 92-103 том 1), а як вбачається з п. 3 договору купівлі-продажу від 22.03.2011 року, вартість склала 39136 грн., що є меншим за реальну та ринкову вартість квартири.

На думку колегії суддів, суд першої інстанцій вірно зазначив, що приватним нотаріусом не в повній мірі роз'яснено зміст укладеного правочину, не доведено до відома його наслідки та не оцінено, що визначена ціна договору протирічить моральним засадам суспільства з огляду на відсутність у особи похилого віку іншого житла та близьких родичів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний правочин, а саме - договір купівлі-продажу від 22.03.2011 року було укладено під впливом обману, оскільки позивач ОСОБА_2 заздалегідь будучи знайомим з відповідачем ОСОБА_4, оцінивши всі ризики правочину, врахував об'єктивні дані, а саме: похилий вік, відсутність реальної допомоги та близьких родичів, усунувши перешкоди до укладення правочину, вважаючи, що здійснив всі необхідні дії, уклав з ОСОБА_4 договір, застосувавши неправильне сприйняття іншою стороною об'єктивної характеристики природи вчиненого правочину, породжуваних прав та обов'язків. У зв'язку з чим посилання в апеляційній скарзі на те, що факт обману відповідача за основним позовом ОСОБА_4 не доведений, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу вже був предметом судового розгляду та рішенням, яке вступило у законну силу, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні її позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки справу, на яку посилається ОСОБА_2, було розглянуто за позовом ОСОБА_4, що був поданий за фактом помилки та розглядався за вимогами ст. 229 ЦК України, а з зазначеним зустрічним позовом ОСОБА_4 звернулась в порядку ст. 230 ЦК України, посилаючись на те, що правочин було укладено під впливом обману.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо застосування абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, яким передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, оскільки ч. 2 ст. 230 ЦК України передбачено, що сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину, однак такі позовнім вимоги ОСОБА_4 заявлені не були.

Згідно з пунктами 7.6 та 7.7 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним, нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору (він зберігається в матеріалах нотаріальної справи), долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, якщо можливо, на усіх інших примірниках договору. Правовстановлюючий документ повертається відчужувачу майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_9 щодо зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. повернути їй правовстановлюючий документ - дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, а також зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, є такими, що не ґрунтуються на законі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог вимог ОСОБА_4 та зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. повернути ОСОБА_4 правовстановлюючий документ - дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, а також зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І. здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Наталію Іванівну повернути ОСОБА_4 правовстановлюючий документ - дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2, а також зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Наталію Іванівну здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. 04.10.2004 р., за р.НОМЕР_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих зустрічних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Л.В. Михайлів