АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1344/15-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/175/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 50 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину за минулий час, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_6, в обґрунтування якого зазначив, що він з 05 вересня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем вони не мешкають разом з серпня 2011 року, з цього часу донька проживає з ним та він прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, а відповідач не вважає за потрібне утримувати свою доньку.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2015 року з ОСОБА_6 на його користь на утримання доньки ОСОБА_7 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 грудня 2014 року.

Однак по теперішній час відповідач не вважає за потрібне утримувати доньку та не згодна сплачувати 1/4 частку свого заробітку, при цьому вона є працездатною та може надавати матеріальну допомогу. Просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти за минулий час с серпня 2001 року по грудень 2014 року в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року, в якому ухвалою від 18 грудня 2015 року виправлена описка, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину за минулий час відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, поклавши судові витрати на відповідача. Вважає, що суд не врахував, що донька проживає разом з ним і він прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, а мати відповідач по справі не вважає за потрібне утримувати свою дитину та розповідає про те, що донька мешкає разом з нею, що не є дійсним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2008 року було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Гулевський) та ОСОБА_6, актовий запис № 155 (а.с. 3).

Позивач ОСОБА_5 є батьком, а відповідач ОСОБА_6 матірю неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частуи усіх сидів заробітку (доходу), щомісячно, але не меншу ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття на користь батька ОСОБА_5, починаючи з 18 грудня 2014 року (а.с. 42).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту вжиття заходів за період з серпня 2011 року по грудень 2014 року щодо одержання аліментів з відповідача, а також те, що він не міг їх одержати у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Так, колегія суддів вважає та погоджується з висновком суду про те, що позивачем, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду першої та апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач знала, що повинна платити кошти на утримання доньки, але постійно міняла місце проживання, роботи, ухилялась від обовязку утримувати дитину, а позивач, в свою чергу, був змушений розшукувати відповідача через органи міліції, через родичів, батьків. Тобто позивачем, в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України, не доведено, що він вживала заходів у період з серпня 2011 року по грудень 2014 року щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував, що донька проживає разом з ним і він прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, а мати не вважає за потрібне утримувати свою дитину, на думку колегії, для задоволення позову, є безпідставними.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: