Справа № 466/3842/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» в особі ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» Львівської регіональної дирекції Львівська страхова агенція про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в якому просить стягнути з ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» 63093,65 грн. страхового відшкодування, 1949.69грн. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування, 12449,47грн. інфляційні втрати від суми невиплаченого страхового відшкодування, 5000 гривень моральної шкоди, 4000 грн. витрат на правову допомогу та 1000 грн. витрат за проведення експертного авто товарознавчого дослідження.

В обгрунтування позову посилається на те, що 13 травня 2014 року між позивачем та страховою компанією АТ«СК «АХА Страхування» Львівська регіональна дирекція Львівська страхова агенція укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №131312Га/14лв/лчАС, яким застраховано її автомобіль марки «Нyundаі «Ассеnt», сірого кольору, кузов №Z94СТ41СВВR014825, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ735539.

21 січня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на вул. Дитяча, 8 в смт. Брюховичі автомобіль ОСОБА_2 отримав пошкодження, що відповідно до п. 24 Договору страхування визнається страховим випадком.

Пунктом 9.2. Договору страхування передбачено, що страховими ризиками, зокрема, є збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що у відповідності з п.24.2.2. Договору страхування, слід розуміти, як будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Згідно п. 10.2. Договору страхування, франшиза за ризиком - збитки внаслідок ДТП, становить 625,00 грн.

Розділом 18 Договору страхування передбачено, що Договір страхування діє з 01 червня 2014 року до 31 травня 2015 року.

Внаслідок ДТП, позивачка повідомила страховика АТ«СК «АХА Страхування» про настання страхового випадку та звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування і у відповідності до п.27.1.2.2. Договору страхування подала усі необхідні документи, в т.ч. довідку відділу автоінспекції Львівського міського управління ГУВС України у Львівській області №36/4 від 21.01.2015 року, яка підтверджує факт ДТП.

11 березня 2015 року на заяву позивачки страховиком АТ«СК «АХА Страхування» було надано відповідь №2613/18ув, якою їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Підставами відмови АТ «СК «АХА Страхування» зазначила те, що у відповідності до розділу 23 Договору, повна загибель ТЗ є випадком коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору.

З метою визначення розміру збитків, завданих ОСОБА_2 внаслідок пошкодження її ТЗ, страховиком було замовлено товарознавче дослідження у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4

Відповідно до Звіту №278/15 від 10 лютого 2015 року про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складеного СПД ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ становить 103 798,87 грн., що, як зазначає страховик, перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору (125 000,00 грн.) та згідно з умовами Договору є повною загибеллю ТЗ (розділ 23 Договору).

Позивач також вказує, що страховик, покликаючись на п.28.25 Договору страхування зазначив, що враховуючи дані Інтернет платформи АUТО оnlаіn вартість пошкодженого транспортного засобу (залишків ТЗ) становить 155 500,00 грн., яка перевищує розмір страхової суми за Договором (125 000,00 грн.), відповідно у такому випадку страхове відшкодування не виплачується.

ОСОБА_2 не погодилась із проведеним Звітом про оцінку, проведеним СПД ОСОБА_4, так як, проводячи огляд ТЗ «Нyundаі «Ассеnt», д.н.з. НОМЕР_1, ні оцінювач СПД ОСОБА_4, ні страховик не повідомили її про огляд ТЗ, чим позбавили позивача можливості переконатися у достовірності відображення у протоколі отриманих ушкоджень ТЗ.

Окрім цього, є незрозумілим на яку дату визначалася вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Як вбачається з Звіту, то датою оцінки є 05 лютого 2015 року, а датою складання звіту - 10 лютого 2015 року. Однак, вартість відновлювального ремонту необхідно було визначати на дату ДТП - 21 січня 2015 року, чого оцінювачем СПД ОСОБА_4 не було зроблено.

Розрахунок вартості робіт та запчастин необхідних для відновлювального ремонту визначено шляхом перерахунку по курсу «Євро». Однак, оцінювачем протиправно застосовано курс валюти станом на 10 лютого 2015 року, який на вказану дату становив 28,5674 грн. до 1 Євро. Враховуючи, що ДТП мало місце 21 січня 2015 року, то при визначенні вартості збитків необхідно було застосовувати курс який діяв на цю дату, а саме 18,2771 грн. до 1 Євро.

Оцінювач СПД ОСОБА_4 у протоколі огляду автомобіля та Звіті про оцінку зазначив ушкодження автомобіля, яких не існує, а страховик, маючи намір це приховати, не надав позивачу копії фотокарток, які мали бути здійснені при огляді транспортного засобу та вказані як додатки у Звіті про оцінку.

Зокрема, безпідставно вказаною є необхідність проведення ремонту та заміни наступних частин автомобіля: стійка ліва; крило заднє ліве; повітряний фільтр в моторній частині; фара ліва в зборі (блок фари); передня панель; скло-піднімач передній лівий облицювання дверей передніх лівих; облицювання дверей передніх лівих; облицювання даху.

З огляду на викладені порушення, для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту позивачем, у відповідності до п. 25.4.4. Договору страхування, звернулася до незалежного судового автотоварознавчого експерта ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5

Проведення огляду транспортного засобу судовим експертом ОСОБА_5 було призначено на 03 квітня 2015 року, про що страховика було повідомлено та підтверджується його підписом на повідомленні про проведення огляду автомобіля.

За результати огляду транспортного засобу «Нyundаі «Ассеnt», д.н.з. НОМЕР_1, судовим експертом ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5 складено Висновок №85 від 16 квітня 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно вказаного Висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, на дату ДТП (21 січня 2015 року) становить 63 718,65 грн. Вказаним Висновком також підтверджено невідповідність зазначених оцінювачем СПД ОСОБА_4 ушкоджень автомобіля.

Після отримання Висновку, 21 квітня 2015 року, позивачка звернулася через адвоката ОСОБА_6, який є її представником, до страховика про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У зверненні було викладено необхідні пояснення, долучено оригінал Висновку з фотокартками ушкоджених частин автомобіля та тих які помилково визначені ушкодженими СПД ОСОБА_4, довідку ТзОВ «Дністер-Сервіс» про те, що блок передньої правої фари автомобіля підлягає поліруванню та те, що автомобіль перебуває на їхньому зберіганні і щодо нього будь яких ремонтних робіт не проводилося.

15 травня 2015 року адвокатом ОСОБА_6В отримано відповідь страховика №4513/18ув від 12.05.2015 року, якою констатовано про відсутність правових підстав для задоволення вимог у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Таку відмову позивач вважає безпідставною, незаконною та такою, що порушує її права та інтереси, положення законодавства та Договору страхування та є підтвердженням лише того, що відповідач свідомо порушує умови Договору страхування з метою уникнення виплати страхового відшкодування.

Своїми діями Відповідач порушив свої обов'язки за Договором страхування, п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», ч. 1 ст. 990 ЦК України, порушив її право на вчасне та повне отримання страхового відшкодування.

Кожне зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525 та ст. 526 ЦК України). В даному ж випадку наявна одностороння відмова Відповідача від виконання договірних зобов'язань.

Так, у відповідності до Договору страхування вказує, що страховик зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_2 збитки отримані нею у зв'язку ушкодження ТЗ внаслідок ДТП. Сума страхового відшкодування становить 63 093,65 грн. та є різницею між сумою вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (63 718,65 грн.) та сумою франшизи (625,00 грн.).

Крім того зазначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди, (ч. 4 ст. 1 ст. 611 ЦК України).

У відповідності із п. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Також, відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України, Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Розмір 3% річних становить 1949,69 грн. та розмір інфляційних витрат становить 12449,47грн.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (п. 3. ст. 386 ЦК України).

У відповідності із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач вказує, що затягування Відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт пошкодженого транспортного засобу, порушення ним своїх зобов'язань за договором страхування, та наступна відмова у виплаті, спричинило їй значні душевні хвилювання. Також, такі протиправні дії Відповідача не дають їй можливості провести ремонт ТЗ та використовувати його, що безумовно змінило звичний для неї ритм життя і потягло за собою значні незручності, постійні нервові стреси. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000 грн. У звязку з вищенаведеним, змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_6 повністю підтримали уточнені позовні вимоги, давши пояснення аналогічні фабулі позовних вимог та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» ОСОБА_7 в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_8, ОСОБА_5, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 травня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 та страховою компанією АТ «СК «АХА Страхування» Львівська регіональна дирекція Львівська страхова агенція укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №131312Га/14лв/лчАС, яким застраховано автомобіль марки «Нyundаі «Ассеnt», сірого кольору, кузов №Z94СТ41СВВR014825, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ735539.

21 січня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на вул. Дитяча, 8 в смт. Брюховичі, автомобіль ОСОБА_2 отримав пошкодження, що відповідно до п. 24 Договору страхування визнається страховим випадком. Розділом 18 Договору страхування передбачено, що Договір страхування діє з 01 червня 2014 року до 31 травня 2015 року.

Внаслідок ДТП, позивачка ОСОБА_2 повідомила страховика АТ «СК «АХА Страхування» про настання страхового випадку, звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування та у відповідності до п.27.1.2.2. Договору страхування подала усі необхідні документи, в т.ч. довідку відділу автоінспекції Львівського міського управління ГУМВС України у Львівській області №36/4 від 21.01.2015 року, яка підтверджує факт ДТП.

11 березня 2015 року на заяву позивачки, страховиком АТ «СК «АХА Страхування» було надано відповідь №2613/18ув, якою їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Підставами відмови АТ «СК «АХА Страхування» зазначила те, що у відповідності до розділу 23 Договору, повна загибель ТЗ є випадком коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору.

З метою визначення розміру збитків, завданих ОСОБА_2 внаслідок пошкодження її ТЗ, страховиком було замовлено товарознавче дослідження у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4

Відповідно до Звіту №278/15 від 10 лютого 2015 року про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складеного СПД ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ становить 103 798,87 грн., що, як зазначає страховик, перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору (125 000,00 грн.) та згідно з умовами Договору є повною загибеллю ТЗ (розділ 23 Договору). Страховик, покликаючись на п.28.25 Договору страхування зазначив, що враховуючи дані Інтернет платформи АUТО оnlаіn вартість пошкодженого транспортного засобу (залишків ТЗ) становить 155 500,00 грн., яка перевищує розмір страхової суми за Договором (125 000,00 грн.), відповідно у такому випадку страхове відшкодування не виплачується.

ОСОБА_2 не погодилась із проведеним Звітом про оцінку, проведеним СПД ОСОБА_4, так як, проводячи огляд ТЗ «Нyundаі «Ассеnt», д.н.з. НОМЕР_1, ні оцінювач СПД ОСОБА_4, ні страховик не повідомили її про огляд ТЗ, чим позбавили позивача можливості переконатися у достовірності відображення у протоколі отриманих ушкоджень ТЗ.

Для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту позивач, у відповідності до п. 25.4.4. Договору страхування, звернулася до незалежного судового автотоварознавчого експерта ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5

Проведення огляду транспортного засобу судовим експертом ОСОБА_5 було призначено на 03 квітня 2015 року, про що відповідача було повідомлено та підтверджується його підписом на повідомленні про проведення огляду автомобіля.

За результати огляду транспортного засобу «Нyundаі «Ассеnt», д.н.з. НОМЕР_1, судовим експертом ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5 складено Висновок №85 від 16 квітня 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно вказаного Висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 63 718,65 грн.

Відтак, суд не визнає, як належний доказ Звіт №278/15 від 10 лютого 2015 року про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складений СПД ОСОБА_4, яким визначено вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ становить 103 798,87 грн., що, як зазначає страховик, перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору (125 000,00 грн.) та згідно з умовами Договору є повною загибеллю ТЗ (розділ 23 Договору), та кладе в основу рішення Висновок №85 від 16 квітня 2015 року незалежного судового автотоварознавчого експерта ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

У відповідності до ч.1. ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 25 вищезгаданого закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У відповідності до ст. 22.1 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, у відповідності до Договору страхування, АТ СК «АХА Страхування» зобов'язана відшкодувати ОСОБА_2 збитки, отримані у зв'язку пошкодження ТЗ внаслідок ДТП. Сума страхового відшкодування згідно висновку експерта ТзОВ фірма «Експертиза» ОСОБА_5 становить 63 093,65 грн., що є різницею між сумою вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (63 718,65 грн.) та сумою франшизи (625,00 грн.).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2, у відповідності до п. 33.1.4 ст. 33 до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подала заяву про настання страхового випадку, копія якої долучена до матеріалів справи, у АТ СК «АХА Страхування». Крім цього встановлено, що 21.04.2015 року позивач, як власник транспортного засобу, який отримав пошкодження під час ДТП, згідно ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подала повторну заяву про виплату страхового відшкодування у АТ СК «АХА Страхування», а також у встановлені строки подано інші документи передбаченні страховим договором.

Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином АТ СК «АХА Страхування» у відповідності до вимог закону, зобов'язана була здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до лімітів відповідальності страховика, однак виплату страхового відшкодування станом на день винесення рішення здійснено не було.

Крім цього, у разі визначення розміру шкоди в порядку п.34.3 ст. 34 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), у звязку з чим відповідний висновок експерта, який складений згідно законодавчих вимог, не може бути залишений страховиком поза увагою.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що із АТ СК «АХА Страхування» підлягає стягненню в користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у вигляді вартості витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 63093,65грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з АТ СК «АХА Страхування» 1949.69грн. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування та 12449,47грн. інфляційні втрати від суми невиплаченого страхового відшкодування, на думку суду підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Отже, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобовязанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобовязань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до останнього виду грошових зобовязань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору страхова сума.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І Загальні положення про зобовязання книги 5 ЦК України , а тому поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Отже, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якого, в разі порушення стороною договору своїх грошових зобовязань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що із АТ СК «АХА Страхування» підлягає стягненню в користь ОСОБА_2 1949.69грн. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування та 12449,47грн. інфляційні втрати від суми невиплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Крім того, як вбачається з вимог ст. 611 ЦК України, відповідно до яких, відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобовязання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відтак, на думку суду, у позовній вимозі щодо стягнення з відповідача АТ СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000 грн., слід відмовити за безпідставністю, оскільки суду не представлено жодних доказів на підтвердження такої.

Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З квитанції від 27.03.2015р. за надану правову допомогу вбачається, що позивачу ОСОБА_2 надано правову допомогу вартістю 2000 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги щодо відшкодування витрати на правову допомогу підлягають задоволенню та такі слід стягнути з відповідача АТ СК «АХА Страхування».

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 79, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 509, 510, 536, 549, 624, 625, 901, 979, 988, 990, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про Страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 63093,65 грн. страхового відшкодування, 1949,69грн. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування та 12449,47грн. інфляційні втрати від суми невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 4000 грн. витрат на правову допомогу та 1000 грн. витрат за проведення експертного авто товарознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_3 товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 в доход держави 243,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_9