Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Мельник С.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати договір довічного утримання, укладений 26 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №715, та скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 26.05.2010 р. №715, а саме на ? (одну другу) частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Чернівецька, 28. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.05.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_2 зобовязувалась повністю довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони встановили в сумі 400 грн. на місяць з індексацією у порядку, встановленому законом. Умови договору ОСОБА_2 не виконує, допомоги не надає, не потреби та стан здоровя позивачки уваги не звертає, не забезпечує харчуванням, медикаментами і взагалі погано ставить до позивачки, стверджуючи, що частина будинку у будь-якому разі вже її, незважаючи на невиконання відповідачкою зобовязань за договором. Оскільки відповідачка не виконує взяті за договором довічного утримання зобовязання, позивачка за захистом своїх прав змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити та розірвати договір довічного утримання, оскільки відповідачка умови договору не виконує, за нею не піклується, продукти харчування та медикаментами не купує, гроші не дає. Допомога відповідачки включала приготування борщу або каші раз на тиждень та купівля ліків за гроші, які давала сама позивачка. Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, позов просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, в задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 виконувала умови договору довічного утримання, піклувалась разом зі своїми батьками за позивачкою, зробили ремонт, купували харчі, ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_6 готували для позивачки, прибирали в будинку, прали речі позивачки. Також придбали для ОСОБА_1 телефон, телевізор, одежу, проте, доказів, підтверджуючих ці факти, надати не можуть.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлена про місце та час судового розгляду, тому суд розглядає справу в її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

26.05.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №715.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст.744 ЦК України).

Згідно умов договору відповідачка ОСОБА_2 зобовязувалась повністю довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи їй необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони встановили в сумі 400 грн. на місяць з індексацією у порядку, встановленому законом (пункти 5, 6 договору).

Відповідно до п.9 договору в разі невиконання ОСОБА_2 взятих на себе за цим договором обовязків, договір може бути розірваний згідно ст.755 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка наполягала на тому, що відповідачка умови договору довічного утримання належним чином не виконує, оскільки не надає їй необхідної допомоги, не піклується за позивачкою, матеріальної допомоги не надає, продукти харчування не приносить, а медикаментами купувала за власні гроші позивачки.

Жоден з допитаних в ході слухання справи свідків не дав переконливих пояснень, що відповідачка надавала щомісячну допомогу позивачці саме на 400 грн. та така допомога мала систематичний характер, а не у вигляді періодичних дій.

Те, що деколи відповідачка приходила до позивачки та приносила їй їжу, не є доказом виконання зобовязань за договорами довічного утримання, а є лише свідчення певної допомоги, яка не є доглядом у розумінні вимог договору довічного утримання.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказів забезпечення позивачки продуктами харчування, медикаментами та одягом, а також надання необхідної допомоги в розмірі 400 грн. на місяць з індексацією у порядку, встановленому законом, відповідачка не надала.

Статтею 755 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримування у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання або догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Слід розірвати договір довічного утримання, укладений 26.05.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, та скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 26.05.2010 р. №715, а саме на ? (одну другу) частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Чернівецька, 28.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 214, 744, 755, 756 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати Договір довічного утримання, укладений 26 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №715.

Скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 26.05.2010 р. №715, а саме на ? (одну другу) частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Чернівецька, 28.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ