Справа №490/8870/14-ц 27.01.2016 27.01.2016 27.01.2016
Справа №489/8870/14-ц
Провадження № 22-ц/784/202/16
Категорія: 50 Головуючий у першій інстанції: Чулуп О.С.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Довжук Т.С.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - Бєлічкової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про стягнення пені із заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про стягнення пені із заборгованості за аліментами.

Позивачка в обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона з відповідачем мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2010 року, ОСОБА_5 зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 червня 2010 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_3 зазначала, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого станом на 26 липня 2013 року, тобто на час досягнення повноліття, утворилася заборгованість в розмірі 22248 грн. 08 коп.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути на її користь із відповідача 118429 грн. 56 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2010 року по 01 червня 2014 року.

В подальшому позивачка зменшила позовні вимоги і згідно уточненого розрахунку остаточно просила стягнути на її користь з відповідача 50488 грн. 92 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2012 року по 18 липня 2013 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 46133 грн. 55 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягнуто на користь держави судовий збір із відповідача в розмірі 461 грн. 28 коп., а з позивачки - в розмірі 723 грн. 02 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у позові. Відповідач посилається на те, що суд неповно з'ясував дійсні обставини справи щодо наявності його вини у виникненні заборгованості за аліментами та не дав належної оцінки його доводам про те, що заборгованість виникла із вини позивачки та державної виконавчої служби, оскільки позивачка зверталась до керівників підприємств за місцем його роботи із негативною інформацією стосовно нього, у зв'язку з чим він змушений був звільнятись із роботи, а державна виконавча служба несвоєчасно направляла виконавчий лист за місцем його роботи, хоча він повідомляв останню про своє працевлаштування.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Із матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 12 липня 2010 року, ОСОБА_5 зобов'язано сплачувати на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 червня 2010 року і до повноліття дитини (а.с.11).

На виконання зазначеного рішення суду 23 липня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження (а.с. 12).

Згідно розрахунку заборгованості від 26 лютого 2013 року, складеного державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів на користь позивачки із заробітку, отриманого у ТОВ «Золотий екватор» за період із 01 червня 2012 року по 04 грудня 2012 року, становила 1525 грн. 44 коп., оскільки до сплати в указаний період йому було нараховано 2280 грн. 32 коп., а сплачено ним - 754 грн. 88 коп. (а.с. 14).

Із довідки - розрахунку від 08 серпня 2013 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, видно, що загальна сума нарахованої заборгованості відповідача за період з 05 грудня 2012 року по 18 липня 2013 року становила 8118 грн. 73 коп., а доказів сплати аліментів у цей період він не надав (а.с. 16).

Вирішуючи спір, суд відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, правильно виходив із уточнених позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення пені і вірно встановив, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням ОСОБА_5 обов'язків щодо сплати аліментів на користь останньої на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до ст. 196 СК України є підстави для часткового задоволення її позову.

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі стосовно того, що заборгованість за аліментами виникла не з його вини, а з вини державних виконавців Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції та позивачки не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на їх підтвердження він не надав.

Проте, із висновком щодо визначення розміру пені у 46133 грн. 55 коп. не можна погодитись, оскільки суд не навів розрахунку визначення пені по кожному із прострочених періодичних платежів і не врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, а погодився із уточненим розрахунком пені, складеним позивачкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не сплачувались аліменти.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилась сплата аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Із уточненого ОСОБА_3 розрахунку пені, поданого до суду першої інстанції, її пояснень та пояснень її представника в засіданні суду апеляційної інстанції, видно, що розмір пені, яку вона просила стягнути із відповідача за період з червня 2012 року по 18 липня 2013 року, нею визначено у 50488 грн. 73 коп. (а.с.85-86).

Виходячи з викладеної правової позиції Верховного Суду України, та розміру заборгованості відповідача за аліментами за кожен місяць, яка зазначена у довідці Центрального відділу ДВС від 26 лютого 2013 року та у довідці - розрахунку від 08 серпня 2013 року, складеній державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 14, 16), та визначається як різниця між нарахованою і сплаченою відповідачем сумою аліментів, пеня становить:

за липень 2012 року - 383, 29 грн. х 1% х 31 день = 118, 82 грн.;

за серпень 2012 року - 383,29 грн. х 1% х 31 день = 118,82 грн.;

за вересень 2012 року - 383,29 грн. х 1% х 30 днів = 115 грн.;

за жовтень 2012 року - 389,29 х 1% х 31 день = 118,82 грн.

за січень 2013 року - 900 грн. х 1% х 31 днів = 279 грн.;

за лютий 2013 року - 900 грн. х 1% х 28 днів = 252 грн.;

за березень 2013 року - 900 грн. х 1% х 31 день = 279 грн.;

за квітень 2013 року - 900 грн. х 1% 30 днів = 270 грн.;

за травень 2013 року - 1129,9 грн. х 1% х 31 день = 350, 27 грн.;

за червень 2013 року - 1666,41 грн. х 1% х 30 днів = 499,92 грн.;

по 18 липня 2013 року - 967,59 грн. х 1% х 18 день = 174,17 грн.;

Згідно вказаної довідки Центрального відділу ДВС та довідки ТОВ «Золотий екватор» від 05 грудня 2012 року з 01 по 13 червня 2012 року ОСОБА_5 із доходів в Центральному Центрі зайнятості м. Миколаєва було нараховано до сплати 204 грн. 39 коп. аліментів, а із заробітної плати у ТОВ «Золотий екватор» за період з 14 червня по 30 червня 2012 року - 203 грн. 68 коп., а сплачено ним - 306 грн. 91 коп. (а.с.14, 72). Тому заборгованість за аліментами за червень 2012 року із загального доходу відповідача за цей місяць склала 101 грн. 16 коп., а пеня - 30 грн. 35 коп. (204, 39 + 203,68 грн. = 408, 07 грн. - 306, 91 грн. =101,16 грн. х 1% х 30 днів = 30 грн. 35 коп.)

Із цієї ж довідки Центрального відділу ДВС видно, що в листопаді 2012 року із заробітної плати відповідача у ТОВ «Золотий екватор» було нараховані до сплати аліменти в розмірі 365 грн. 64 коп., а сплачено - 494 грн. 88 коп., що свідчить про відсутність заборгованості у даному місяці. Крім цього, в листопаді 2012 року відповідач переплатив нараховану суму аліментів на 129 грн. 24 коп., яку слід врахувати при визначенні заборгованості за грудень 2012 року.

Відповідно до вказаної довідки Центрального відділу ДВС з 01 по 04 грудня 2012 року розмір аліментів відповідача із заробітної плати, нарахованої ТОВ «Золотий екватор», склав 177 грн.84 коп., а згідно довідки відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з 05 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року відповідачу було нараховано до сплати 754 грн. 83 коп. аліментів. Сплачено відповідачем у грудні 2012 року всього 260 грн. аліментів. А тому із врахуванням переплати у 129 грн.24 коп. у листопаді 2012 року, пеня, яка підлягає стягненню із відповідача у грудні 2012 року складає 168 грн. 46 коп., виходячи із наступного: (177,84 грн. + 754, 83 грн. = 932, 67 грн. - 260, 0 грн. - 129, 24 грн. = 543 грн. 43 коп. х 1% х 31 день ).

Із врахуванням наведених обставин загальний розмір пені за період з 01 червня 2012 року по 18 липня 2013 року, яка підлягає стягненню із відповідача, складає 2774 грн. 63 коп.

Розмір нарахованих державними виконавцями аліментів та сплачених відповідачем сум аліментів за період з червня 2012 року по 18 липня 2012 року сторонами не оспорювався.

Відомості Центрального відділу ДВС щодо розміру заборгованості відповідача за аліментами за період з 18 липня 2013 року по 01 липня 2014 року в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин та у зв'язку з помилковим визначенням судом розміру пені оскаржуване рішення суду в силу пункту 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно змінити, стягнувши з із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2774 грн. 63 коп. за період з 01 червня 2012 року по 18 липня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною третьою ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_8 з позовом про стягнення пені у зв'язку із несвоєчасною сплатою останнім аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року за №3674-VІ (далі - Закон) позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Зміст позовних вимог позивачки свідчить, що спірні правовідносини стосуються аліментних зобов'язань відповідача, а тому вона відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону звільнена від сплати судового збору.

Між тим, із матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 на вимогу суду першої інстанції на користь держави сплачено 243 грн.60 коп. судового збору, а з відповідача на користь держави оскаржуваним рішенням стягнуто 461 грн. 28 коп. судового збору (а.с. 35, 38).

Враховуючи, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на її користь із відповідача 2774 грн. 63 коп. пені, то із останнього на її користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп., що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону, положення якого діяли на момент пред'явлення позову, тобто на 09 липня 2014 року.

З огляду на характер спірних правовідносин та положення п.3 ч.1 ст. 5 Закону у суду першої інстанції не було підстав для стягнення із позивачки на користь держави судового збору, виходячи із розміру відхилених вимог.

Враховуючи, що оскаржуване рішення в частині стягнення із відповідача пені підлягає зміні і при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд не врахував вимоги Закону, то відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України його в цій частині слід скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким на користь ОСОБА_9 стягнути із відповідача 243 грн. витрат по сплаті судового збору, а в стягненні із позивачки на користь держави судового збору пропорційно відхиленим вимогам відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_5 пені змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири ) грн. 63 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2012 року по 18 липня 2013 року.

Це ж рішення в частині стягнення на користь держави судового збору із ОСОБА_3 і ОСОБА_5 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три ) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: К.О. Буренкова

Судді: Т.С. Довжук

Т.В. Крамаренко