Справа № 212/3861/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Більченко Ю.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізнорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

04 липня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачОСОБА_4, працювала Рудоуправлінні ім. Дзержинського об'єднання «Кривбасруда» на шахті Саксагань:

*з 21.11.1983 р. до 21.01.1986 року підземним замірником на маркшейдерських роботах;

*з 22.01.1986 р. до 31.03.1991 року у маркшейдерському бюро підземним гірничим робітником першого розряду;

*з 01.04.1991 р. до 22.02.1993 року у маркшейдерському відділу підземним гірничим робітником;

*з 11.04.1995 р. до 23.12.1997 року у об'єднанні «Кривбасруда» на шахті «Гігант» підземним гірничим робітником 3 розряду маркшейдерського відділу;

Пунктом 17 ОСОБА_2 розслідування хронічного профзахворювання форми 11-4 від 23.04.2008 р. встановлені причини профзахворювання, це: робота на протязі 12 років 5 міс. в умовах пилу підвищених параметрів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом було роз'яснено представнику позивача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі.

Представник позивача судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Представник відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Судом встановлено, що позивач з 21.11.1983 року по 22.08.1993 року та з 11.04.1995 року по 23.12.1997 року працював на різноманітних посадах в структурних одиницях ВО «Кривбасруда».

Як вбачається з ОСОБА_2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 квітня 2008 року, є те, що працюючи з 21.11.1983 року по 22.08.1993 року та з 11.04.1995 року по 23.12.1997 року на шахті «Саксагань» РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда» та шахтах «Саксагань» «Гігант» ВО «Кривбасруда», ОСОБА_4 виконувала роботи в підземних умовах шахти, де підпадала під шкідливу дію пилу, концентрація якого перевищувала ГДК внаслідок мавше місце порушень нормативного провітрювання гірничих виробіток і незастосування комплексів вилеподавлення.

Висновком МСЕК від 14 травня 2008 року позивачу встановлено первинно втрата працездатності 20 %, Переогляд призначено безстроково.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 квітня 2008 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання робота позивача в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку із професійним захворюванням позивача ОСОБА_4 повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 14 травня 2008 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Наказом міністерства промислової політики України від 29.06.1998 року № 263 на базі Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було створено «Криворізький державний залізорудний комбінат», який з липня 1999 року, згідно наказу міністерства промислової політики України від 12.07.1999 року № 248, перетворено у дочірнє підприємство державної акціонерної компанії «Укррудпром», яке з липня 2001 року, згідно наказу державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України № 66 від 19.02.2001 року та № 245 від 19.02.2001, перетворено у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», яке з 04.04.2011 року було перейменовано на публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат».

Отже, саме ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», є правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», (до складу якого входили інші структурні одиниці (у тому числі різноманітних шахт відособлені підрозділи, які не були самостійними юридичними особами).

Тому, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (як правонаступник) відповідає за шкоду завдану здоровю усім працівникам, які працювали у структурних одиницях (у тому числі у шахтах) відособлених підрозділах Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», тобто саме ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (як правонаступник) повинно відшкодувати вищевказаним працівникам моральну шкоду, заподіяну ушкодженням їх здоров'я.

Доводи представника відповідача про те, що структурні підрозділи, у яких працював позивач, були ліквідовані та ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником, як таких, що передані до інших юридичних осіб суддом теж відхиляються з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.37, ч.1 ст.466 Цивільного кодексу Української РСР із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 року до 01.01.2004 року), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року N 1576-XII із змінами і доповненнями, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. Реорганізація товариства відбувається за рішенням вищого органу товариства. Реорганізація товариства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватися також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників.

Аналогічні положення закріплено й ч.ч. 1, 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року N 887-XII, який діяв до 01.01.2004 року.

Відповідно до статті 5 Закону СОЮЗУ РАДЯНСЬКИХ СОЦІАЛІСТИЧНИХ РЕСПУБЛІК «Про державне підприємство (об'єднання)», у галузях народного господарства відповідно до цілей і завдань господарської діяльності, особливостей структури та організації управління діють різні види об'єднань і самостійні підприємства. Основними видами об'єднань є виробничі і науково-виробничі. Об'єднання, незалежно від територіального розташування структурних одиниць і самостійних підприємств, що входять до його складу, функціонує як єдиний виробничо-господарський комплекс, забезпечує органічне поєднання інтересів розвитку галузей і територій. Воно здійснює свою діяльність на основі єдиного плану і балансу.

Підприємство і об'єднання організують фірмове обслуговування своєї продукції та фірмову торгівлю, створюють для цього при потребі відповідні підрозділи.

Виробниче об'єднання створюється для випуску окремих видів продукції (робіт, послуг) на основі більш ефективного використання науково-технічного потенціалу, розвинутої предметної спеціалізації, кооперування і комбінування виробництва. Воно складається із структурних одиниць, які здійснюють промислову, будівельну, транспортну, торговельну та іншу діяльність. До складу об'єднання можуть також входити науково-дослідні, проектно-конструкторські, технологічні організації та інші структурні одиниці.

В об'єднання поряд із структурними одиницями можуть входити самостійні підприємства, які користуються правами відповідно до цього Закону. Об'єднання керує такими підприємствами, здійснюючи щодо них функції вищестоящого органу, має право централізуваті повністю або частково виконання їх окремих виробничо-господарських функцій. При цьому необхідні для виконання зазначених функцій кошти підприємств може бути централізовано за їх згодою.

З вищевикладеного вбачається, що на виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи позивача неодноразово було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, жодного разу не ставилось.

Таким чином, професійне захворювання позивача виникло зокрема під час його перебування у трудових відносинах з виробничим обєднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обовязок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого в даному випадку роботодавцем зроблено не було, що потягло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдає йому моральних страждань.

Отже, законодавством України чітко врегульовано порядок реорганізації підприємств та визначення їх правонаступників у разі проведення такої реорганізації.

Повне відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст..4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач змушений проходити курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Відповідно до розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд беручи до уваги проміжок часу роботи позивача на підприємстві відповідача за період 21.11.1983 року по 22.08.1993 року та з 11.04.1995 по 23.12.1997року в шкідливих умовах, з урахуванням загального стажу роботи, з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_4, який згідно висновку МСЕК становить 20 %, встановлено групу інвалідності, з урахуванням конкретних обставин по справі, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, вважає необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача з в розмірі 5500 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 5500 (пять тисяч пятсот) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Вступна та резолютивна частина рішення суду проголошена без присутності сторін по справі.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. В. Дехта