Справа № 192/2566/16-ц
Провадження № 2/192/451/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"10" листопада 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участі секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,

в попередньому судовому засіданні розглянувши матеріали уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22 липня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, згідно якої просила суд поділити в натурі житловий будинок № 15 та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в с. Микільське-на-Дніпрі по вул. Молодіжна Солонянського району Дніпропетровської області, визнавши за позивачкою право власності на кімнати будинку, які становлять ? частку вартості житлового будинку; визначити порядок користування ? частиною земельної ділянки, яка була виділена для будівництва спірного будинку.

До канцелярії суду 07 листопада 2016 року надала уточнену позовну заяву, згідно якої просила суд поділити в натурі житловий будинок № 15 та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в с. Микільське-на-Дніпрі по вул. Молодіжна Солонянського району Дніпропетровської області, визнавши за позивачкою право власності на жилі та нежилі приміщення будинку та право власності на ? частку господарських будівель; поділити в натурі земельну ділянку площею 0,20 га, яка була виділена для будівництва спірного будинку, визнавши за позивачкою право власності на ? частину цієї земельної ділянки.

Судом було встановлено, що під час звернення з позовом до суду позивач сплатила судовий збір в загальному розмірі 1 102 гривні 40 копійок, тобто двічі по 551 гривні 20 копійок як за вимогами майнового характеру про визнання права власності, зазначивши ціну позову 49 542 гривні, так і за вимогами немайнового характеру визначення порядку користування земельною ділянкою.

Звертаючись до суду з уточненою позовною заявою 07 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та звернулася до суду з двома вимогами майнового характеру, проте не зазначила ціну позову в частині земельної ділянки та не надала доказів її вартості, а суд самостійно не може визначитися з її вартістю та розміром судового збору, який підлягає сплаті відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. При цьому ціна позову визначається відповідно до положень ст.80 ЦПК України, п.2 ч.1 якої передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Проте у поданій позивачем уточненій позовній заяві ціна позову щодо вимог майнового характеру стосовно земельної ділянки не зазначена, оскільки залишилися незмінною з первісного позову (49 542 гривні,) як не викладені в позовній заяві і обставини щодо вартості спірного майна, у звязку з чим суд самостійно не може визначитись з розміром судового збору за даною майновою вимогою.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», в якому позивач подала уточнений позов до суду, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року встановлено у розмірі 1378 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлено у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру - 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто становить від 551 гривні 20 копійок до 6890 гривень 00 копійок.

В той же час, до уточненої позовної заяви позивачем не надано доказів сплати судового збору за позовною вимогою майнового характеру - про визнання права власності на земельну ділянку, як не зазначено і ціну позову та не надано доказів вартості майна, в той час як відповідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається дійсною вартістю майна, у звязку з чим суд самостійно не може визначитись з розміром судового збору.

Частиною ж 2 цієї статті визначено, що якщо на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

До уточненої позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок за другою вимогою, яка у звязку з уточненням стала майновою вимогою, проте докази ціни позову в частині земельної ділянки в розмірі 55 120 гривень суду не надано.

Таким чином, позивач в разі відсутності на час звернення з уточненим позовом до суду доказів дійсної вартості спірного нерухомого майна земельної ділянки, не позбавлений можливості здійснити доплату судового збору до розміру 6890 гривень 00 копійок, тобто в максимальному розмірі на наступні реквізити: отримувач коштів - УДКСУ Солонянського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37916143, банк отримувача ГУДКСУ в Дніпропетровській області, код банку отримувача (МФО)805012, рахунок отримувача 0305, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солонянський районний суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

У разі зменшення розміру позовних вимог або надання доказів дійсної вартості земельної ділянки, питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З урахуванням того, що подана позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, тому є підстави для залишення її без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80,119, 120,121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки не будуть усунені у встановлений строк, уточнена позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги, а в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. О. Щербина