Справа № 2-21/10
Провадження № 4-с/477/14/16
У Х В А Л А

02 листопада 2016 р. м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2016 року заявник публічне акціонерне товариство УкрСиббанк (далі Банк) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу щодо відмови у відкритті виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів по справі № 2-21/2010р. та зобовязати державного виконавця скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 52470736, 52470924, 52471118 від 04 жовтня 2016 року.

Зазначав, що Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2-21/2010 за позовною заявою АТУкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Виконавчі листи видані судом 14 травня 2010 року декілька разів направлялись на виконання до органів ДВС. Вперше листи направлялись на примусове виконання до ДВС в 2010 році та 28 грудня 2010 року вони були повернуті без виконання на підставі ст. 40 п.5 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно листи булим направлені на виконання в 2014 році та 18 червня 2014 року повернуті без виконання з аналогічних підстав. Втретє банк направив на виконання вказані виконавчі листи в жовтні 2016 року та отримав постанови від 04 жовтня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52470736, 52470924, 52471118, в зв'язку з пропущеним строком для їх пред'явлення на примусове виконання на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження. Хоча згідно ст. 23 Закону України Про виконавче провадження( в редакції Закону від 21.04.1999р. зі змінами від 27.11.2009р.) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Банк направив виконавчі листи на виконання в строк пред'явлення виконавчих документів на виконання, а саме протягом трьох років з наступного дня після набрання рішення законної сили згідно Закону України Про виконавче провадження( в редакції Закону від 21.04.1999р. зі змінами від 27.11.2009р.). Таким чином, банк мав право направити на виконання вищезазначені листи протягом трьох років з останньої дати їх повернення стягувачу без виконання, а саме, з 18 червня 2014 року до 19 червня 2017 року.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник скаржника надіслав заяву, в якій підтримав викладені в скарзі вимоги та просив скаргу розглянути у його відсутність.

Від Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшла заява про розгляд скарги у відсутність свого представника.

Перевіривши матеріали скарги та дослідивши матеріали цивільної справи № 2-21/10, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року задоволено позов публічного акціонерного товариства УкрСиббанк та вирішено стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитом на загальну суму 100946,30 доларів США, що еквівалентно 774651 грн. 82 коп., та стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 в солідарному порядку заборгованість за кредитом на загальну суму 100946,30 доларів США, що еквівалентно 774651 грн. 82 коп. А також в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати по справі (а.с.100-101). Ухвалою судової колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 21 квітня 2010 року вищевказане рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області залишено без змін та набрало законної сили (а.с.147-148).

На виконання зазначеного рішення суду 14 травня 2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку зазначеного боргу, які були звернені до виконання та, відповідно до наявних у них записів, поверталися 28.12.2010р., 18.06.2014р. та 04.10.2016р.

Відповідно до постанов державного виконавця від 04 жовтня 2016 року ВП № 52470736, 52470924, 52471118, заявнику відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, в зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Після набрання рішенням суду законної сили, виконавчі листи були пред'явлені до виконання, відповідно до Закону України Про виконавче провадження 1999 року (зі змінами), а 08 березня 2011 року набрала чинність нова редакція цього закону, прийнятого 04.11.2010 року.

Відповідно до ст.22 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року (в редакції, яка діяла на момент видачі та пред'явлення до виконання виконавчих листів), визначені строки пред'явлення виконавчих документів до виконання. Зокрема, для пред'явлення до виконання судових рішень законом встановлений строк в три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом статті 22 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону від 04.11.2010 року, що набрав чинності 08.03.2011р.) передбачено, що виконавчий документ, що виданий на виконання судових рішень, може бути пред'явлено до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2010 року, яким закон України Про виконавче провадження викладено в новій редакції, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання, у строки, встановлені на момент їх видачі.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України Про виконавче провадження (в редакції 04.11.2010 року, що набрав чинності 08.03.2011р.), у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Вказана норма регулює інші процесуальні дії, ніж пред'явлення до виконання виконавчих документів, відповідно до ст.22 Закону України Про виконавче провадження, тобто після набрання рішення законної сили, та не підлягає застосуванню на підставі Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження від 04.11.2010 року.

Аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що строк пред'явлення виконавчих документів до виконання після переривання у заявника виник 18 червня 2014 року, тобто за Законом України Про виконавче провадження, який діяв на той час, та сплинув через рік, а саме 19 червня 2015 року, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин норми п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2010 року.

Отже заявник, звернувшись в жовтні 2016 року до відділу ДВС, пропустив строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання неправомірними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів по справі № 2-21/2010р. та скасування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 52470736, 52470924, 52471118 від 04 жовтня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання протиправними дій державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1В та скасування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 52470736, 52470924, 52471118 від 04 жовтня 2016 року, відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області на протязі п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя А.А. Саукова