Справа № 465/4637/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1701/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левик Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» - Левчука О.О. на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про зобов'язання зарахування коштів та повернення надлишок коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача - ПАТ «Банк Київська Русь» здійснити зарахування коштів в сумі 19 768 грн. 44 коп. з депозитного рахунку НОМЕР_1.980 відкритого 19 грудня 2014 року на підставі договору банківського вкладу №06 на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами по Кредитному договору № 443/02-15 від 25 лютого 2015 року. Зобов'язано ПАТ «Банк Київська Русь» повернути ОСОБА_2 залишок коштів з депозитного рахунку № НОМЕР_1.980 відкритого 19 грудня 2014 року на підставі договору банківського вкладу № 06 в сумі 22 370 грн. 56 коп. Вирішено питання стягнення на користь держави судового збору.

Дане рішення оскаржив представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» - Левчук О.О. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районний суд помилково прийшов до висновку, що справа підсудна Франківському районному суду м. Львова, оскільки відповідно до ст. 17-19 Кодексу адміністративного судочинства заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Окрім того вказує, що згідно п.8 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язання за домовленістю сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Також звертає увагу, що майнові права на грошові кошти в сумі 42 139, 00 грн. які розміщенні в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі Договору банківського вкладу «Новорічні свята 2015» № 06 було передано позивачем в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 4443/02-15 від 25 лютого 2015 року.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 19.12.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір банківського вкладу у національній валюті «Новорічні свята 2015» № 06, відповідно до якого банк прийняв від вкладника на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу на суму 42 139,00 грн. із кінцевим терміном повернення 19 березня 2015 року. (а.с.13)

Згідно договору про внесення змін до договору банківського вкладу № 06 від 19.12.2014 року укладеного 25.02.2015 року - термін повернення вкладу був змінений на 26.03.2015 року. (а.с. 18)

Відповідно до кредитного договору № 443/02-15 від 25 лютого 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» (кредитовдавець) надано ОСОБА_2 (позичальник) кредит в сумі 19 000 грн. Процентна ставка по кредиту встановлена в розмірі 28,00%. (а.с. 9-11)

Згідно договору застави №443/02-15 ЗМПДК від 25 лютого 2015 року ОСОБА_2, як заставодавець передала ПАТ ПАТ «Банк «Київська Русь», як заставодержателю з метою забезпечення належного виконання основного зобов'язання (щодо повернення кредиту в сумі 19 000 грн. не пізніше 26 березня 2015 року) передала в заставу майнові права за договором банківського вкладу («Новорічні свята 2015» № 06 від 19.12.2014р. зі всіма договорами про внесення змін та/або доповнень). Погоджена сторонами вартість предмета застави становить 42 139, 00 грн. (а.с. 15-17)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 районний суд прийшов до висновку про те, що такі є підставні, оскільки позивач просить зобов'язати відповідача здійснити зарахування вимог за кредитним договором та договором банківського вкладу, що по своїй суті є зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а не вимогою щодо виконанням, банком своїх зобов'язань з надання банківських послуг з перерахування коштів. Вимоги щодо виконання зобов'язання з перерахування коштів (надання банківських послуг) та вимоги щодо сплати заборгованості по кредитному договору і обов'язок сплатити грошові кошти) є однорідними вимогами.

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним. (а.с. 58-59)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 р. № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» 19.03.2015 прийнято рішення № 61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненій тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» запроваджено строком на 5 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненні тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено Волкова Олександра Юрійовича. (а.с. 60-61)

В подальшому, 15 червня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вклад» фізичних осіб було прийнято Рішення № 116, відповідно до якого здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» було продовжено по 19 липня 2015 року включно та продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

17 липня 2015 року, на підставі Рішення №138 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочалася процедура ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та було призначено Уповноваженою особо фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича. (а.с. 81)

Відповідно до ч. ч. ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Частиною першою та частиною другою ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», відповідно до якого, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої ст. 26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п. 4 р. III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09.08.2012).

Отже, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднання боржника і кредитора в одній особі.

Згідно п.8 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язання за домовленістю сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Вищенаведена правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Однак районний суд вищенаведені положення закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 19 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку. На момент ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції (03 грудня 2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж як це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як встановлено судовою колегією та не заперечується позивачкою ОСОБА_2, що вона відповідно до вимог чинного законодавства в позасудовому порядку не зверталась до Фонду.

Відповідно до ч.1 ст .61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 зверталась з заявами від 23-27 березня 2015 року щодо врегулювання зарахувань лише до Банку «Київська Русь» (а..с.22-27) де їй було роз»яснено порядок звернення та вирішення питання (а.с.29-36).

Таким чином колегія суддів вважає, що зобов'язання ПАТ «Банк Київська Русь» здійснити зарахування коштів в сумі 19 768 грн. 44 коп. з депозитного рахунку НОМЕР_1.980 відкритого 19 грудня 2014 року на підставі договору банківського вкладу №06 на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами по Кредитному договору № 443/02-15 від 25 лютого 2015 року та зобов'язання ПАТ «Банк Київська Русь» повернути ОСОБА_2 залишок коштів з депозитного рахунку № НОМЕР_1.980 відкритого 19 грудня 2014 року на підставі договору банківського вкладу № 06 в сумі 22 370 грн. 56 коп. порушить порядок задоволення вимог кредиторів, встановлений вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про зобов'язання зарахування коштів та повернення надлишок коштів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» - Левчука О.О. задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про зобов'язання зарахування коштів та повернення надлишок коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Я.АЛевик