Справа № 2-1745/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Провадження № 22-ц/783/4993/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника відповідача (апелянта) ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2011 рокупозов Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» 128 814 грн. 42 коп. - заборгованості за кредитним договором.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не встановлено обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Зазначає, що відповідно до п. 1.19-1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доказом видачі позичальнику кредитних коштів готівкою є меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Позивач покликається на невиконання умов Договору, а розмір боргу підтверджує Розрахунком заборгованості, а видачу кредиту - Заявою на видачу готівки, в той час як, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, а тому облік може бути первинним та зведеним, кожна операція/дія суб'єкта господарювання повинна підтверджуватися певними документами бухгалтерського обліку. Вважає, що в основу оскаржуваного рішення судом покладено виключно суб'єктивні твердження позивача, які обґрунтовано неналежними доказами: як доказ видачі кредиту позивачем надано Заяву на видачу готівки, в той час, як мав би подати меморіальний ордер, а Розрахунок боргу є документом, який ґрунтується виключно на припущеннях позивача, оскільки, з тексту Договору та додатків до нього не вбачається методика та підстави розрахунку складових боргу. Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2011 року - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в позові.

Позивач та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача (апелянта) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник по кредитному договору - відповідач по справі - ОСОБА_4 не виконав зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі, а тому за ним утворилася заборгованість станом на 08.02.2011 року, в розмірі 128814,42 грн., а оскільки ОСОБА_2 у відповідності до договору поруки являється поручителем і несе відповідальність перед банком, а тому з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку вищевказану суму заборгованості за невиконаним зобов'язанням.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду із наступних підстав.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено і вбачається із копії кредитного договору № 017-2008-2499 від 23.07.2008р., такий укладено між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 на загальну суму 18 250, 00 дол. США зі сплатою 16,95 % річних для споживчих потреб з кінцевим терміном погашення 10 липня 2022 року. (а.с.10-14)

Як вбачається із копії договору поруки від 23.07.2008р. № 017-2008-2499-Р/1 укладеного між ПАТ «УніверсалБанк» та ОСОБА_2, остання взяла на себе зобов'язання відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань перед кредитором, що випливають із договору кредиту № 017- 2008-2499 від 23.07.2022р.(а.с.15-17)

З копії вимоги ВАТ «Універсал Банк» видно, що на адресу ОСОБА_4 було надіслано вимогу про добровільне погашення існуючої заборгованості (а.с. 18)

Із копії заяви про видачу готівки № 017В04 вбачається, що ОСОБА_4 отримав грошові кошти, в розмірі 18 250,00 дол. США. (а.с.19)

З матеріалів справи вбачається, що позичальник по кредитному договору - відповідач по справі - ОСОБА_4 не виконав зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі, а тому у нього утворилася заборгованість, яка станом на 08.02.2011 року становить 128814,42 грн., а оскільки ОСОБА_2 у відповідності до договору поруки є поручителем і несе солідарну відповідальність перед банком, а тому вказана сума заборгованості підлягає до солідарного стягнення із відповідачів в користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Універсал Банк».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено факт виконання банком умов договору та неналежне виконання його умов позичальником.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи відповідачі в судовому засіданні визнали факт наявності заборгованості, однак не мають можливості такий сплачувати у зв'язку із важким матеріальним становищем, що є обставиною, яка не підлягає доказуванню відповідно до ст..61 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що розрахунки заборгованості не підтверджені належними доказами та з позовної заяви неможливо встановити склад заборгованості, на увагу не заслуговують, оскільки крім наведеного у позовній заяві, матеріали справи містять розрахунки як основного боргу, так і прострочень за кредитним договором.

Апелянтом не подано до суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими (своїх розрахунків), на спростування розрахунків банку, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що сума заборгованості за кредитом є іншою, до уваги прийматися не можуть.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2011 року- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета