Справа № 466/640/16 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/4715/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Крайник Н.П.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом до відповідача, у якому на підставі ст.ст.180,194,196 СК України просила стягнути з ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 70974,75 гривень за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року (а.с.1).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8268 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2915 року, стягнуто з нього на користь позивача заборгованість по аліментах в розмірі 6440 гривень та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 179,71 гривень.

Ще у березні 2015 року ним було сплачено на користь позивачки 3038 гривень, а станом на 23 лютого 2016 року заборгованість по аліментах була погашена повністю.

Суд невірно визначив заборгованість по пені залишивши поза увагою висновки викладені у Постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року №6-94цс15 та від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477 цс15.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 8268 гривень з урахуванням того, що відповідачем сплачено у березні 2015 року 3000 гривень заборгованості по аліментах, у жовтні 2015 року - 200 гривень та грудні 2015 року - 700 гривень.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 1992 року задоволено позов ОСОБА_2 та визначено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_4, 09 червня 1987р.н., Ігоря, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/2 частки із всіх видів заробітку але не менше 20 крб. на кожну дитину до їх повноліття.

У подальшому, рішенням Залізничного районного суду м. Львова 19 жовтня 2009 року визначено стягувати з ОСОБА_3 600 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 30 квітня 2010 року Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №2-2200/2009 року.

Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментах в сумі 6440 гривень та пеню за період з жовтня 2006 року по грудень 2009 року в сумі 31179,71 гривень.

Як убачається із матеріалів справи на наведеного розрахунку, позивач ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня по грудень 2015 року виходячи з того, що заборгованість останнього протягом зазначеного періоду становила 6440,54 гривень і не змінювалася (а.с.1;2).

У той же час, беззаперечно установлено, що відповідач у зазначений період проводив певні проплати, погашав наявну заборгованість,

Зокрема, через відділення Укрпошти ним було сплачено позивачці:

25 березня 2015 року - 3000 гривень;

31 жовтня 2015 року - 200 гривень;

05 грудня 2015 року - 200 гривень;

29 грудня 2015 року - 500 гривень.

У 2016 році відповідач продовжував погашати заборгованість, сплативши 23 лютого 2016 року 2040 гривень, а в квітні 2016 року 500 гривень.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29 лютого 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2200 виданого 30.04.2010 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2009 року і до повноліття дитини закінчено.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається додаванням нарахованої пені за кожен із прострочених платежів.

Такої правової позиції дотримується Верховний суд України у справах: №6-94цс15від 01 липня 2015 року, №6-2022цс15від 25 листопада 2015 року, № 6-1477цс15 від 03 лютого 2016 року.

У даному випадку, за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_2 не призначалось аліментів, відтак, пеня на заборговані суми, які були визначені рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року, згідно вищезазначених правових висновків Верховного Суду України, не може бути нарахована.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 31 179,71 гривень пені за період з жовтня 2006 року по грудень 2009 року виходячи із правових позицій постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року №6-81цс13, положення яких, на даний час, судами не застосовуються.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 780 (сімсот вісімдесят) гривень 72 коп. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6