Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 02.10.2004 р. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не надає допомогу в утриманні сім'ї. На даний час їхній син є повнолітнім та продовжує навчатися у Карпатському університеті імені Августина Волошина на денній формі навчання. Відповідач працює стрільцем у Мукачівському загоні воєнізованої охорони «ВОХР» та одержує заробітну плату, у зв'язку з чим має змогу утримувати дитину. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 від його доходу, до закінчення навчання або до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить провести засідання без його присутності, заперечень не має.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Враховуючи, сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1.

Довідкою виданою ВНЗ Карпатським університетом імені Августина Волошина за № 327/15 від 02.10.2015 р. стверджується, що ОСОБА_3 навчається у вказаному ВНЗ на денній формі навчання, загальний термін навчання становить чотири роки, навчання є платним.

Відповідач має постійне місце роботи, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується заявою позивачки.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан сторін, наявність у відповідача постійного місця роботи, а також відсутність заперечень проти позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та вимоги ст.ст. 182, 183, 199, 200 СК України, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, до закінчення сином навчання або досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зі змінами від 01.09.2015 р.). Тому з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 551.2 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 182-184, 199, 200 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.10.2015 р. і до закінчення навчання ОСОБА_3 або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.