УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Довгинцівський районний відділ в місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вселення в квартиру, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, який мотивував тим, що 17 листопада 2001 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року донька ОСОБА_10. Всі разом вони проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 09 квітня 2008 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідач добровільно виселилась, але залишилась зареєстрованою у квартирі з дітьми.

На даний момент відповідач створила нову сім'ю, з кінця грудня 2010 року не проживає у спірній квартирі, але залишається в ній зареєстрованою, що спричиняє позивачу додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою, визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю в ньому понад рік без поважних причин.

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, вселення в квартиру, в якому вказала, що 17 листопада 2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 У них народились діти. 09 квітня 2008 року за спільні кошти, перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1, у якій вони разом із дітьми проживали до 2010 року. 08 грудня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано.

На підставі наведеного, ОСОБА_3 просила суд визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю та визнати за нею та за ОСОБА_2 рівні частки в праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 1/2 кожному, вселити її в квартиру, встановити порядок користування квартирою, виділивши їй в користування ізольовану кімнату.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що сторони з 17 листопада 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року розірвано. Від шлюбу мають дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 березня 2006 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбав домоволодіння по АДРЕСА_1

09 квітня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу, згідно якого ОСОБА_8 придбав квартиру по АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та їх діти зареєстровані в спірній квартирі

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі ст.ст. 60,69,70,70 СК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки спірна квартира придбана в період шлюбу, ОСОБА_3 є її співвласником, а не членом (колишнім) сім'ї позивача, а тому вона не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщення, незалежно від часу не проживання в квартирі.

Доводи касаційної скарги про те, що спірна квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_9 є безпідставними та були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, які правильно вказали, що належних та допустимих доказів цьому позивачем не надано.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Довгинцівський районний відділ в місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вселення в квартиру.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова