Справа № 202/6124/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 січня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, представник третьої особи ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Дочірнє підприємство «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А», Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А», ОСОБА_7, ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, про визнання ордеру на житлову площу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивачі зазначають, що 15 травня 2012 року Дочірнім підприємством «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» ОСОБА_7 як працівнику цього підприємства для поліпшення житлових умов був виданий ордер на право зайняття з сином ОСОБА_2 житлової площі в кімнаті АДРЕСА_1. На підставі отриманого ордеру позивачі зареєструвалися в зазначеній кімнаті, але до теперішнього часу не мають можливості вселитися до неї, так як спірна кімната зайнята відповідачем ОСОБА_4, який виселятися відмовляється. Посилаючись на те, що відповідач самоправно зайняв дане житлове приміщення, позивачі просять усунути їм перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 без надання іншого житла.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просить визнати недійсним ордер № 8, виданий 15 травня 2012 року Дочірнім підприємством «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» на житлову площу кімнати АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, посилаючись на те, що 1 листопада 2008 році за клопотанням керівництва Лівобережної міжрайонної податкової інспекції йому як службовцю цієї установи, який потребував отримання житла, ДП ЖКК ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод", на балансі якого на той час перебував вищевказаний гуртожиток, була виділена в користування вказана кімната, директором ДП ЖКК ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" видано на його ім'я ордер № 01/11 серії VII на право зайняття кімнати АДРЕСА_1, а також укладено між ним та ДП ЖКК ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" договір про надання житла по найму та надання послуг з утримання будинку (гуртожитку), дія якого вважається продовженою на наступний рік, якщо жодна зі сторін не заявляє про припинення дії цього договору. Вважає, що спірна кімната зайнята ним на законних підставах, а ордер, виданий на ім'я позивачів, повинен бути визнаний недійсним як такий, що виданий з грубим порушенням закону та порушує його право на користування кімнатою в гуртожитку.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2, а також їх представник ОСОБА_3 свій позов підтримали, проти зустрічного позову ОСОБА_4 заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позов не визнали, наполягали на задоволенні його зустрічного позову, крім того, вважали, що позивачі пропустили строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про його виселення.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти позову ОСОБА_7 та ОСОБА_2, пояснивши, що з 2014 року гуртожиток по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі підприємства. За наявними даними спірна кімната АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 15.05.2012 року рахується за ОСОБА_2 Дані щодо видачі ордеру на ім'я ОСОБА_4 відсутні, договір найму житла з ним не укладався.

Представник Дочірнього підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» (правонаступник Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод"), яке є третьої особою за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом, у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові за наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору про надання житла по найму та надання послуг з утримання будинку (гуртожитку) та прибудинкової території, укладеного 1 листопада 2008 року між Дочірнім підприємством "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" та ОСОБА_4, останньому як працівнику Лівобережної міжрайонної податкової інспекції м. Дніпропетровська була надана в тимчасове користування кімната АДРЕСА_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1. Відповідно до п. 7.1 цього Договору цей договір діє до 1 листопада 2009 року; договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Пунктом 7.3 цього Договору передбачено, що договір може бути розірваний достроково, зокрема, у разі переходу права власності (користування) на кімнату до іншої особи. Крім того, 1 листопада 2008 року адміністрацією Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" на ім'я ОСОБА_4 був виданий ордер № 01/-11 серії VII на право зайняття кімнати АДРЕСА_1

5 квітня 2012 року та 11 травня 2012 року адміністрація правонаступника Дочірнього підприємства "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" - Дочірнього підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» зверталося до ОСОБА_4 з вимогою звільнити зазначену кімнату, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями листів на ім'я ОСОБА_4, а також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Зі змісту зазначених листів вбачається, що спірна кімната надавалася ОСОБА_4 для проживання тимчасово до 31.12.2011 року.

Після цього 15 травня 2012 року Дочірнім підприємством «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» кімната АДРЕСА_1 була виділена в якості другої ОСОБА_7 як працівнику цього підприємства, яка разом із сином ОСОБА_2 потребувала поліпшення житлових умов у гуртожитку, проживаючи в кімнаті АДРЕСА_2 цього ж гуртожитку. Адміністрацією Дочірнього підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» на ім'я ОСОБА_2 як члена сім'ї працівника ОСОБА_7 15 травня 2012 року був виданий ордер №08 серії 0012 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1

31 травня 2012 року позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зареєструвалися за цією адресою.

Також судом встановлено, що 14 березня 2012 року Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення № 173 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку за адресою: вул. Сагайдачного, 6" та наразі вказаний гуртожиток перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

До теперішнього часу відповідач спірну кімнату не звільнив, продовжує проживати в ній без реєстрації.

Відповідно до вимог статті 128 Житлового кодексу України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Статтею 129 Житлового кодексу України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Відповідно до ст. 59 Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Згідно з частиною 1 статті 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Статтею 821 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу.

Відповідно до статті 814 Цивільного кодексу України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Положеннями статті 61 Житлового кодексу України, яка визначає порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, також передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Враховуючи, що договір про надання житла по найму та надання послуг з утримання будинку (гуртожитку) та прибудинкової території від 1 листопада 2008 року укладався між Дочірнім підприємством "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" та ОСОБА_4 на визначений строк, останній не перебував у трудових відносинах з цим підприємством, спірна кімната була виділена йому в тимчасове користування на прохання керівництва Лівобережної міжрайонної податкової інспекції м. Дніпропетровська як працівнику цієї установи, після зміни власника гуртожитку його правонаступник Дочірнє підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» з 2012 року не виявило бажання продовжувати з відповідачем строк дії договору найму житла в гуртожитку, після передання гуртожитку в комунальну власність територіальної громади міста між відповідачем та підприємством, на балансі якого перебуває гуртожиток, договір найму житлового приміщення не укладався, ордер на ім'я відповідача таким підприємством не видавався, в той час як спірна кімната 15 травня 2012 року була виділена позивачу ОСОБА_7 Дочірнім підприємством «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А» як працівнику цього підприємством, у зв'язку з тим, що остання потребувала разом із сином ОСОБА_2 поліпшення житлових умов, підприємством на ім'я ОСОБА_2 як члена сім'ї ОСОБА_7 був виданий ордер на право зайняття кімнати АДРЕСА_1, а умовами договору найму, укладеного між Дочірнім підприємством "Житлово-комунальна контора" ВАТ "Дніпропетровський силікатний завод" та ОСОБА_4 було погоджено його дострокове розірвання у разі переходу права власності (користування) на кімнату до іншої особи, крім того, даних щодо видачі ордеру на спірну кімнату на ім'я відповідача ОСОБА_4 в Комунальному підприємстві «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, на балансі якого наразі перебуває гуртожиток, немає, натомість представником вказаного підприємства у судовому засіданні підтверджено видачу 15 травня 2012 року ордеру на ім'я ОСОБА_2, суд вважає, що законним правом на проживання у спірній кімнаті гуртожитку наділені лише позивачі за первісним позовом, а правові підстави для проживання у цій кімнаті відповідача ОСОБА_4 відсутні.

Оскільки відповідач звільнити спірне житлове приміщення відмовляється, чим чинить позивачам перешкоди в користуванні даним житлом, він підлягає виселенню зі спірної кімнати без надання іншого житлового приміщення.

Вимоги відповідача ОСОБА_4 про визнання ордеру на спірну кімнату на ім'я ОСОБА_2 недійсним у зв'язку з тим, що такий ордер був виданий з порушенням порядку і умов надання жилого приміщення, виданий на кімнату, яка не є вільною, суд вважає необґрунтованими, оскільки ордер на жиле приміщення з огляду на його видачу на зайняте жиле приміщення може бути визнаний недійсним лише у випадку, якщо особа, яка фактично проживає у приміщенні зайняла його на законних підставах, а судом встановлено, що на час видачі вказаного ордеру в травні 2012 року у відповідача ОСОБА_4 не було законних підстав для проживання в спірній кімнаті. Крім того, суду не надано доказів, що вищевказаний ордер був виданий неправомірно з порушенням порядку і умов надання жилого приміщення.

Посилання відповідача на те, що він проживає в спірній кімнаті та здійснює плату за житло і комунальні послуги не свідчить про законність його проживання в цій кімнаті та не перешкоджає його виселенню.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачами трирічного строку позовної давності для звернення з вимогами про його виселення, то суд вважає її безпідставною виходячи з того, що в даному випадку відповідач з 2012 року без укладення договору найму жилого приміщення та отримання ордеру продовжує проживати в спірній кімнаті, а відтак таке порушення прав позивачів є триваючим, отже до нього не можуть застосовуватися строки позовної давності.

З урахуванням наведеного, позов ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням первісного позову та відмовою в зустрічному позові з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а витрати понесені відповідачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Дочірнє підприємство «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А», Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Самара» Приватного підприємства «Кіаніт-А», ОСОБА_7, ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, про визнання ордеру на житлову площу недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. на користь кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко