АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Лисенка Дмитра Вячеславовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УПСК», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме з ПрАТ «УПСК» в сумі 16895,73 грн., з ОСОБА_3 в сумі 14901,98 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 15895,73 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.; в решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «УПСК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК», зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 15895,73 грн., оскільки страхова компанія у повному обсязі виконала зобов'язання за полісом № АІ/1140723 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що потерпілий не мав права на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди, оскільки страховик протягом 10 робочих днів, а саме протягом 1-го дня направив експерта (ОСОБА_6.) для визначення розміру шкоди. Також зазначає, що у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування реальних (фактичних) збитків, позивач мав право вимоги безпосередньо до заподіювача шкоди у відповідності до ст. 1194 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «УПСК» - Лисенко Д.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 761/23874/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10965/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 21 березня 2015 року в м. Києві на вул. Стеценка сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням позивача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 21 березня 2015 року.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, відповідач ОСОБА_3 здійснював керування автомобіля НОМЕР_1, на відповідній правовій підставі.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», д.н. НОМЕР_1, застрахована у відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АІ 1140723.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 90/3-15 від 23 травня 2015 року, який складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу - автомобілю НОМЕР_2, складає 29595,00 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 44496,98 грн. (а. с. 15-39).

На замовлення відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ФОП ОСОБА_11 було проведено оцінку транспортного засобу позивача, за результатами якої 23 березня 2015 року було складено звіт № 1879.

Відповідно до даного звіту вартість відновлювального ремонту складає 16439,12 грн., в тому числі ПДВ 2739,85 грн. З урахуванням ПДВ та безумовної франшизи, яка становить 1000,00 грн., страховик прийняв рішення виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 12699,27 грн. (а. с. 70-77).

Факт перерахування позивачу даної суми підтверджується платіжним дорученням № 635 від 29 липня 2015 року (а. с. 80).

Отже, сторонами надано два звіти з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Нyundai», д.н. НОМЕР_2, які були замовлені позивачем та відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, складає 29595,00 грн., при цьому страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 12699,27 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 15895,73 грн., при цьому судом враховано, що франшиза становить 1000,00 грн. Також судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_3 в розмірі 14901,98 грн., оскільки позивачем не надано доказів понесення ним витрат, пов'язаних з ремонтом автомобіля НОМЕР_2.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно положення ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, зроблено два звіти з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Нyundai», д.н. НОМЕР_2, які були замовлені позивачем та відповідачем ПрАТ «УПСК».

Судом вірно взято до уваги звіт № 90/3015 від 23 березня 2015 року, який складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 на замовлення позивача, на перевагу звіту № 1879 від 23 березня 2015 року, який складений СПД ФОП ОСОБА_11 на замовлення відповідача, з огляду на наступне.

Так, працівником відповідача ПрАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, що підтверджується актом огляду від 23 березня 2015 року (а. с. 68-69), який підписаний позивачем та представником відповідача ПрАТ «УПСК» ОСОБА_12. Разом з тим, звіт № 1879 складено та підписано оцінювачем ОСОБА_13, який в огляді транспортного засобу участі не приймав та відповідачем ПрАТ «УПСК» не направлявся.

Відповідно до абз. 2 п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (із змінами і доповненнями), визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Звіт № 1879 складено та підписано оцінювачем ОСОБА_13, який в огляді транспортного засобу участі не приймав та відповідачем ПрАТ «УПСК» не направлявся.

Таким чином, технічний огляд транспортного засобу є первинним заходом, що започатковує дослідження, від якого оцінювач може відступити тільки за умов, вказаних у п. 5.2. методики.

Крім того, звіт № 1879 не містить калькуляції вартості ремонту та відомостей про складові відновлювального ремонту транспортного засобу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про визначення матеріального збитку транспортного засобу «Нyundai», д.н. НОМЕР_2, по звіту № 90/3015 від 23 березня 2015 року, який складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 на замовлення позивача.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, що тільки страхова компанія має право на звернення до оцінювача з метою визначення розміру шкоди, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 34.4 ст. 34) дозволяє замовляти оцінку як страховику, так і потерпілому. Обов'язок страховика передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат (про що свідчить п. 34.3 Закону) та не наділяє страховика монопольним правом на звернення до оцінювача.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмовити в задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Лисенка Дмитра Вячеславовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова