АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2-др/774/3/16 Справа № 199/8853/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Демченко Е.Л.
09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Демченко Е.Л.
суддів Куценко Т.Р., Лаченкової О.В,
при секретарі Синенко Є.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про ухвалення додаткового рішення, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року апеляційна скарга ПрАТ «УТСК» задоволена частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 17.485 грн.69 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішенні про стягнення з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 7.714 грн.87 коп.

03 серпня 2016 року ПрАТ «УТСК» звернулось до апеляційного суду з заявою про винесення додаткового рішення по зазначеній справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічне розяснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до абзацу четвертого п.4 ч.1 ст.316 ЦПК України в резолютивній частині рішення апеляційного суду має бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Разом з тим Глава 1 Розділу V ЦПК України щодо апеляційного перегляду судових рішень не містить положень про розподіл судових витрат, понесених особою, яка подала апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст.304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Одночасно з цим згідно ч.5 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Зважаючи на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року з ПрАТ «УТСК» було стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (мінімально визначена ставка судового збору на час постановлення рішення), а апеляційним судом ухвалене рішення, яким апеляційна скарга задоволена частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» матеріальної шкоди в розмірі 17.485 грн.69 коп. скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 7.714 грн.87 коп., відсутні підстави для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів наголошує на тому, що зі змісту положень ст.88 ЦПК України вбачається, що ця норма регулює порядок розподілу судового збору за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції, а апеляційний суд, якщо ухвалює нове рішення, змінює розподіл судових витрат, здійснений судом першої інстанції.

В розясненнях, наданих в п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року так саме зазначено, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правилами, передбаченими ст.88 ЦПК України.

Зважаючи на те, що оскаржуваним рішенням з ПрАТ «УТСК» було стягнуто мінімально визначену ставку судового збору, колегія суддів позбавлена можливості змінити розподіл судових витрат, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.220,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити приватному акціонерному товариству «Українська транспортна страхова компанія» в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3