Справа №: 398/95/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" жовтня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» про стягнення шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» в якому просив усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою, зобов»язавши ТОВ «Доброульянівка» звільнити та повернути в натурі на його користь самовільно зайняту земельну ділянку площею 7.04 га, розташовану на території Добронадіївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та стягнути з відповідача судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 487.20 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до державного акту серії І-КР № 033768 він являється власником земельної ділянки площею 7.04. га, яка розташована на території Добронадіївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. 31 березня 2000 року він уклав з ТОВ «Агрофірма «Добронадіївська» договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, його дія не поновлювалась, інші договори відносно спірної земельної ділянки не укладались. У грудні 2014 року з листа-запрошення на отримання орендної плати йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка самовільно зайнята та використовується з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Доброульянівка». 13.08.2015 року він звернувся до ТОВ «Доброульянівка» з вимогою не здійснювати сільськогосподарських робіт на його земельній ділянці

, але його вимога була залишена без відповіді та без задоволення. Тому за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду.

До початку розгляду справи по суті представником позивача було змінено предмет позову. Посилаючись на те, що відповідач добровільно звільнив спірну земельну ділянку та в рахунок відшкодування шкоди , завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, перерахував ОСОБА_1 15 485.10 грн, остаточно представник ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , виходячи з наданих розрахунків, 22091.56 грн шкоди , завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 487.20 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу (а.с. 35-37).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» звернулось до ОСОБА_1 з зустрічним позовом в якому просить стягнути з відповідача 15 442.47 грн безпідставно набутих коштів та судові витрати . Позовні вимоги мотивовано тим, що наприкінці 2015 року до ТОВ «Доброульянівка» звернувся ОСОБА_1 та повідомив, що його земельна ділянка на підставі договору оренди використовується ТОВ «Доброульнівка» та просив виплатити орендну плату. В зв»язку з чим ОСОБА_1 було виплачено 15 442.47 грн. Після отримання з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позовної заяви ОСОБА_1 , було з»ясовано, що договір оренди земельної ділянки між ТОВ «Доброульнівка» та ОСОБА_1 не укладався та його земельна ділянка ТОВ «Доброульнівка» не використовувалась. Тому кошти виплачені ОСОБА_1 були помилково та підлягають поверненню.

Ухвалою суду від 17.06.2015 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги за первісним позовим підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини зазначені у ньому та в запереченнях на первісний позов.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні первісного позову відмовити, а вимоги за зустрічним позовом задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії І-КР № 033768 від 20 лютого 2001 року ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 7.04 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Добронадіївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.7)

Листом від 02 грудня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Доброульнівська» було запрошено ОСОБА_1 до товариства для отримання коштів за оренду земельного паю за 2012, 2013, 2014 роки (а.с. 10, 119)

ТОВ «Доброульянівка» 04.12.2015 року було перераховано ОСОБА_1 15 442.47 грн орендної плати за 2015 рік (а.с. 53, 54).

При цьому договір оренди, належної ОСОБА_1 земельної ділянки з ТОВ «Доброульянівка» не укладався, що не заперечується представниками сторін.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Сторонам у справі було роз»яснино обов»язок надання доказів та наслідки їх ненадання (а.с.58 зворотний бік )

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (п.б ч.1 ст.211 ЗК України).

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків, порядок визначення та відшкодування яких встановлюється Кабінетом Міністрів України ( ст.152, ст.157 ЗК України).

Згідно п. 6 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України Держсільгоспінспекція та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до її компетенції, звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

В матеріалах справи відсутні об'єктивні та беззаперечні докази того, що саме товариство з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» самовільно використовувало та здійснювало обробіток земельної ділянки, що належить ОСОБА_1

Допустимим засобом доказування факту володіння земельною ділянкою є акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення, припис (розпорядження) про усунення порушень, при складанні яких передбачається участь підприємств, установ та організацій відносно яких здійснюються заходи контролю.

Крім того, Постановою КМУ від 25.07.2007 року № 963 ( з наст. змінами) затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу.

Згідно п.4 цієї Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначається для всіх категорій земель ( крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс= Пс х Нп х Кф х Кі, де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс -площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп -середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі -коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2000 року.

За п.7 цієї Методики розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Держземінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держземінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619.

Наявний в матеріалах справи розрахунок розміру шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки здійснений не на підставі матеріалів обстеження земельної ділянки, проведеної відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт ( а.с.31-32).

Визначення поняття самовільного зайняття земельної ділянки наведено у ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" де, зокрема, зазначено, що такими є - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Відтак, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Зазначеного обсягу документів ОСОБА_1 та його представником у справі не надано.

Відповідно до статті 15 Земельного кодексу України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", статті 16 Закону України "Про охорону земель" державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснюють Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи зокрема шляхом проведення перевірок. Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003р. № 312 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2003р. за № 1223/8544

Відповідно до п. 3.2 названого Порядку за наявності інформації щодо самовільного зайняття земельної ділянки та використання без правовстановлюючих документів відповідний орган Деркомзему здійснює перевірку такої інформації.

Пунктом 4.1 Порядку встановлено, що державні інспектори органу Держкомзему проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що при виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: з'ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; встановлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину; обстежує земельну ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода земельним ресурсам унаслідок їхньої господарської та іншої діяльності.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що при проведенні всіх видів перевірок державний інспектор складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства у двох примірниках. В акті державний інспектор зазначає: дату та місце складання акта; посаду та прізвище інспектора (інспекторів), який (які) проводив (проводили) перевірку; посади та прізвища осіб, які були залучені до перевірки; посаду та прізвище представника юридичної особи чи прізвище фізичної особи, які були присутні при перевірці; місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються; місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується; категорію земель та склад угідь; цільове призначення та фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки; наявність документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; обставини порушення земельного законодавства; суть порушення з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені (пп. 5.4 Порядку).

З аналізу вказаних норм законодавства виходить, що відшкодування шкоди у разі самовільного зайняття земельної ділянки здійснюється лише у разі встановлення самого факту завдання шкоди, порушення цивільного права чи інтересу власника землі, вини порушника та причинного зв'язку, між шкодою та діями порушника.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про нанесення шкоди: ні в якості реальних збитків, ні у якості упущеної вигоди, ні того що саме визначений позивачем відповідач здійснювава самовільне використання земельної ділянки. Тому підстави для задоволення вимог за первісним позовом відсутні.

А наданий позивачем лист-запрошення для отримання орендної плати та опис до нього не може бути розцінений судом як єдиний , беззаперечний та належний доказ самовільного використання відповідачем земельної ділянки.

Стосовно вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч.1 ст 1213 ЦК України).

Оскільки правові підстави для виплати ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 15442.47 грн зі сторони ТОВ «Доброульянівка» судом не встановлені, вказані кошти підлягають поверненню.

Відповідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, судові вітрити за зустрічним позовом суд покладає на рахунок ОСОБА_1

Керуючись ст. 10,11, 60, 88, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» за зустрічним позовом до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброульянівка» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 15 442 (п»ятнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 47 коп та судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн., а всього 16820 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 47 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення , шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Т.А.Бугайченко