АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/365/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Смоляр А. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з цим позовом, яким просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_6 по догляду за дитиною-інвалідом в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, які стягуються згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014 та повернути сплачені ним аліменти на користь дружини ОСОБА_6 від дня припинення виплати останній надбавки на догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_8 з 01.08.2015 до дня постановлення рішення суду, мотивуючи про те, що на підставі судового рішення його зобов'язано сплачувати на користь відповідачки аліменти на її утримання, як особи, що здійснює догляд за дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Після досягнення дитиною шестирічного віку, з 28.07.2015, відповідачка вийшла на роботу в ТОВ «Хімтехнологія» у м. Черкаси. Працює на посаді інженера повний робочий день, отримує офіційну заробітну плату, що дає їй змогу самостійно забезпечувати себе. Син, ОСОБА_8, відвідує дошкільний дитячий заклад №54 в м. Черкаси. З 01.08.2015 рішенням УПСЗН Придніпровського району м. Черкаси ОСОБА_6 знято з обліку, як особу, у якої дитина потребує домашнього догляду, та припинено виплату надбавки на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років, так як відповідачка перестала потребувати матеріальної допомоги, що й стало фактичними підставами для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2015 позов задоволено та припинено стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на її утримання, які стягнуто рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014 з 01.08.2015; зараховано стягнуті на підставі вказаного рішення суду з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 кошти за період з 01.08.2015 по день ухвалення рішення по даній справі в рахунок відшкодування заборгованості по аліментам.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апелянт указує на те, що суд першої інстанції не врахував, що право на утримання аліментів згідно ст. 88 СК України (право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід), що має місце у даному випадку, не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким проживає дитина-інвалідом. У зв'язку із хворобою дитини та пов'язаним з цим оперативним втручанням відповідачка змушена періодично перебувати на лікарняних по догляду за дитиною, а з 10.11.2015 - тимчасово звільнена від роботи без збереження заробітної плати (наказ ТОВ «Хімтехнологія» №47-15/А від 10.11.2015). Крім того, відповідачка пішла на роботу у зв'язку з тим, що їй не вистачало коштів на утримання дитини, лікування якої є дорогим. Суд неправомірно застосував до правовідносин у справі норми ст. 82 СК України (припинення права одного з подружжя на утримання), оскільки їх врегульовано ст. 88 СК України (право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід). Суд помилково вказав про те, що відповідачка визнає позов у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 працює повний робочий день, отримує офіційну заробітну плату, що дає їй змогу самостійно забезпечувати себе, перестала потребувати матеріальної допомоги, що є підставою для припинення стягнення аліментів тому з подружжя з ким проживає дитина-інвалід, відповідно до вимог ч.3 ст.82 СК України (припинення права одного з подружжя на утримання).

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014 у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів, на ОСОБА_7 покладено обов'язок сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.

З 28.07.2015 ОСОБА_6 вийшла на роботу в ТОВ «Хімтехнологія» м. Черкаси, працює на посаді інженера повний робочий день, отримує офіційну заробітну плату.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Придніпровського району м. Черкаси ОСОБА_6 з 01.08.2015 рішенням УПСЗН знято з обліку, як особу у якої дитина потребує домашнього догляду та припинено виплату надбавки на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років, так як відповідачка перестала потребувати матеріальної допомоги.

Указані фактичні обставини у справі не оспорюються.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_7 та його пояснень у суді вбачається, що позивач обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_9 про припинення стягнення з нього аліментів на її утримання саме тим, що вона перестала потребувати матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції у своєму рішенні, прийшов до висновку про те ,що відповідачка дійсно перестала потребувати матеріальної допомоги з боку ОСОБА_7 ,тому, відповідно до вимог ч.3 ст.82 СК України, визнав його вимоги законними, обґрунтованими та таким що підлягають до задоволення.

При цьому, суд першої інстанції не звернув свою увагу на те, що згідно положень ч.1 ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Вказана норма права та рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014, яке є чинним , і стали підставами для стягнення з чоловіка (позивача у даній справі) на користь дружини з якою проживає дитина-інвалід, аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід.

Положеннями ст.88 СК України передбачено право на утримання саме того з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід. При цьому особливістю цього права є його тривалий характер, оскільки воно триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Далі, ч.ч.1, 3 ст.82 СК України передбачено, що право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Із системного аналізу ст. 82 та ст. 88 СК України вбачається, що вони регламентують різні правовідносини: ст.82 - припинення права одного з подружжя на утримання, як такого, що виникло із загальних підстав (зокрема, ч.2 ст.75 СК України - право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу), а ст. 88 - право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, тобто лише з цієї конкретної підстави.

Таким чином норми ст. 82 СК України, на які посилається позивач та на яку послався суд, ухвалюючи оскаржене рішення, у даному випадку не можуть бути застосовані до правовідносин з приводу утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, які врегульовано іншою правовою нормою - ст. 88 СК України.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_7 про припинення стягнення з нього аліментів на дружину, з якою проживає дитина - інвалід з тих підстав, що відповідачка перестала потребувати матеріальної допомоги, є незаконними танеобґрунтованими, тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проаналізувавши викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2015 у даній справі належить скасувати у зв'язку з неправильним застосування норм матеріального права - ст.ст. 82, 88 СК України, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у сумі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів, - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у сумі 606,32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :