Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, Реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції, Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі, Комунального підприємства "ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації", треті особи без самостійних вимог - Державна інспекція сільського господарства в Рівненській області, прокуратура Здолбунівського району Рівненської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, припинення права власності на земельну ділянку, зобов"язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки оскаржуваним позивачем рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки неправильно визначив предмет спору оскарження незаконних рішень органу місцевого самоврядування.

Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зазначивши у рішенні про майнові вимоги позивача, які позивач узагалі не ставив як у позові, так і під час розгляду справи, а саме про «сарайчик».

Стверджує, що суд першої інстанції неправильно застосував ч.ч.1,2 та 4 ст.42 Земельного Кодексу України, оскільки позивач посилався на ч.3 ст.42 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що порядок використання земельних ділянок, на яких

________________________________________________________________________________________________

Справа № 562/2551/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/1232/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_6

розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Рахує, що суд порушив і інші норми матеріального права, бо не застосував їх, а саме ст.ст. 39, 106, 141, ч.2 ст.149 Земельного Кодексу України.

Покликаючись на план забудови кварталу № 58а в м. Здолбунові доводить, що позивач і інші співмешканці багатоквартирного будинку був фактичним землекористувачем земельної ділянки площею 1280 кв.м., відведеної для користування рішенням № 90 виконкому ОСОБА_2 народних депутатів від 25.02.1981 року та зареєстрованого 16.03.1981 року.

Зазначакє, що між співвласниками житлового будинку не було визначено порядок використання земельної ділянки, на якій розташовано цей будинок.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу начальник управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Рівненської області ОСОБА_7 вважає, що позовні вимоги пред»явлені до Управління є необґрунтованими, оскільки Управління не наділене повноваженнями щодо здійснення реєстрації об»єктів нерухомого майна.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на право власності чи право користування спірною земельною ділянкою, а відтак відсутні підстави для визнання оспорюваних рішень ОСОБА_2 міської ради недійсними та скасування їх.

Проте погодитись з таким висновком районного суду не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суб»єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини (правова позиція Верховного Суду України у справі від 06 червня 2012 року).

Судом установлено, що позивач є власником квартири № 1 в багатоквартирному житловому будинку, до складу якого входить більше ніж одна квартира, що розташований в м.Здолбунові Рівненської області по вулиці Гончара, 29. Власником квартири № 2 є ОСОБА_4, власником квартири № 3 являється ОСОБА_3

Відповідно до викопіювання із плану забудови кварталу 17 вересня будинку № 29 кварталу № 58а за вказаним будинком рішенням виконкому ОСОБА_2 народних депутатів № 90 від 25.02.1981 року «Про затвердження кварталів по обміру земель» значиться земельна ділянка площею 1280 кв.м (а.с.33).

25.04.2007 року рішенням ОСОБА_2 міської ради № 107 ОСОБА_3 надано дозвіл на проведення перепланування квартири АДРЕСА_1.

Згідно рішення ОСОБА_2 міської ради № 177 від 31.08.2011 року поштову адресу вказаної квартири змінено на вул. Гончара, 29а, м. Здолбунів.

На підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 302 від 05.10.2011 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Здолбунова, по вул. Гончара, 29а на території ОСОБА_2 міської ради.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.03.2012 року № 479 затверджено акт від 16.01.2012 року про встановлення, погодження та закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/, що передається у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. І. Гончара, 29а.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.03.2012 року № 480 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Гончара, 29 в м.Здолбунові.

04.06.2012 року ОСОБА_3 отримав Державний акт № 703569 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 562610100:00:005:0213.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно зі ст. ст. 18-21 ЗК України земельний фонд України відповідно до цільового призначення поділяється на дев'ять категорій, кожна з яких має свій правовий режим залежно від характеру землекористування, системи державних органів, що здійснюють функції державного управління землями та обсягом компетенції цих органів у галузі управління використання земельних ділянок.

Цільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови та межі використання земель для конкретних цілей відповідно до їх категорій.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки залежить від категорії земель, з яких її виділено, від планування та зонування території і є встановленою компетентним органом при наданні земельної ділянки межею її використання для конкретного призначення відповідно до затверджених планів розвитку території, зонуванням земель, а також правовим режимом відповідної категорії земель.

До однієї з таких категорій відносяться землі житлової та громадської забудови, до яких належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (п. "б" ч. 1 ст. 19, ст. ст. 38, 39 ЗК України).

Порядок використання вказаних земельних ділянок регулюється Законами України: "Про основи містобудування", "Про планування і забудову територій", Типовими регіональними правилами забудови, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 грудня 2001 року № 219, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 3 січня 2002 року за № 4/6292.

Спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки житлової забудови, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок за адресою вул. І.Гончара, 29 в м.Здолбунові.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (ч.ч. 2, 3 ст. 42 ЗК України).

При цьому під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов'язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов'язані з утриманням і експлуатацією будинку.

Виходячи з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм ст. 42 ЗК України, слід дійти висновку, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить у житловий комплекс, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Нормами земельного законодавства не передбачена можливість передачі у власність окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частини.

За змістом позовних вимог, позивачем оскаржується рішення міської ради про передачу відповідачу земельної ділянки, яка розташована біля багатоквартирного будинку, що є правовою підставою для застосування до спірних відносин ст.42 ЗК України.

За змістом ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 562610100:00:005:0213, № 703569 виданий 04.06.2012 у порушення ст. 116, 118 ЗК України та на підставі незаконного розпорядження, що є підставою для визнання його недійсним.

Оскільки позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною та пов'язаною з позовною вимогою про визнання незаконним та скасування розпорядження, на підставі якого його видано, більш того обидві позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, то їх слід розглядати одночасно.

Відповідно до приписів ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана його повернути. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 14 Конституції України визначено, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Разом з тим, вимога позивача про скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку за № 043333 від 31.05.2012 року під кадастровим номером земельної ділянки 562610100:00:005:0213 задоволенню не підлягає, оскільки не узгоджується з положеннями ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою визначено, що записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції не можливо визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішенням про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл поштових адрес знаходиться в компетенції органів місцевого самоврядування відповідно до статті 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з Інструкцією про порядок розподілу житлових будинків із складу домоволодіння в містах та селищах міського типу Української ССР, затвердженою Верховним Судом УССР 30.09.1968р, розподіл житлових будинків в самостійні домоволодіння виконується в адміністративному порядку виконавчим комітетом ОСОБА_8, який виносить відповідне рішення. Розподіл земельної ділянки проводиться по фактичному користуванню співвласників, якщо співвласники достигли згоди в користуванні ділянкою, якщо фактичне користування ділянкою не склалося то питання користування земельною ділянкою між співвласниками вирішується в судовому порядку. Розподілу в самостійні домоволодіння підлягають житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами із закріпленням за кожним житловим будинком окремої земельної ділянки, надання поштової адреси. Розподіл домоволодіння на самостійні будинки, якщо на земельній ділянці є господарські будівлі, що знаходяться в загальному користуванні співвласників не припустимо.

Судом також встановлено, і це вбачається з копії викопіювання із плану забудови кварталу, що під нежитловими будівлями, що знаходяться в загальному користуванні співвласників будинку знаходиться 73 кв.м. земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляції в тій частині, що ОСОБА_2 міська рада порушила і Порядок присвоєння та зміну поштових адрес об»єктам нерухомого майна в м.Здолбунові, затверджений рішенням ОСОБА_2 міської ради від 07.10.2009 року № 1292, адже матеріалами справи встановлено і даний факт не було спростовано в суді, що станом на 31.08.2011 року, день прийняття рішення № 177 ОСОБА_3 правоустанавлюючий документ на право користування або право власності на спірну земельну ділянку не мав.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції не можливо визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішенням про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради № 480 від 14.03.2012 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки та в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці І.Гончара, 29а в м.Здолбунові.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га для будівництва, обслуговування житлового будинку господарських будівель, споруд, що розташована по вул. Гончара, 29а в м.Здолбунові Рівненської області, виданий ОСОБА_3, кадастровий номер 562610100:00:005:0213.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради № 177 від 31.08.2011 року щодо зміни поштової адреси квартири, що належить ОСОБА_3 по вул. І.Гончара, 29 в м.Здолбунові з "АДРЕСА_2" на "м.Здолбунів, вул. Івана Гончара, 29а".

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1317 гривень 88 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

ОСОБА_9