Справа №488/5414/14-ц 16.08.2016 16.08.2016 16.08.2016
Провадження №22-ц/784/1886/16
Головуючий першої інстанції: Безпрозванний В.В.
Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

16 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: прокурора Кадєєвої А.В.,

представників позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_5 - про призначення земельно-технічної експертизи у справі за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_8, Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області, про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Позивач вказував, що пунктом 60 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01 жовтня 2009 року ОСОБА_7 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування, орієнтовною площею 1000кв.м, з метою передачі її у власність, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 В подальшому даний проект землеустрою пунктами 32, 32.2 розділу 4 рішення ММР № 47/51 від 25 червня 2010 року було затверджено та передано у власність ОСОБА_7 вищевказану земельну ділянку. На підставі вказаних рішень міської ради ОСОБА_7 було отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 19 серпня 2010 року з кадастровим номером НОМЕР_1, який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76.

01 вересня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу №2181, на підставі якого остання отримала державний акт про право власності на дану земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 22 грудня 2010 року, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84.

В ході проведення прокуратурою перевірки дотримання вимог земельного законодавства було виявлено, що відповідачем ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не було узгоджено з органом виконавчої влади з питань лісового господарства зміну цільового призначення земельної ділянки, проект відведення земельної ділянки Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувався. Також, згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" відсутня державна експертиза вказаного проекту землеустрою. На думку позивача, якщо зазначену земельну ділянку передано у власність ОСОБА_7 в порушення вимог чинного законодавства, то укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки та отриманий ОСОБА_6 на підставі цього договору державний акт на право власності на земельну ділянку вважається недійсним, а способом відновлення становища, яке існувало до вилучення земельної ділянки державного лісового фонду на користь відповідача є її витребування із незаконного володіння ОСОБА_6 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Миколаївське лісове господарство».

Посилаючись на викладене, позивач просив суд:

- визнати причини пропуску строку для звернення до суду із позовом поважними та поновити строк позовної давності;

- визнати незаконним та скасувати пункт 60 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, за яким ОСОБА_7 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування, для будівництва індивідуального житлового будинку орієнтованою площею 1000 кв.м. з наданням адреси: АДРЕСА_1

- визнати незаконним та скасувати пункти 32, 32.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року, якими затверджено проект землеустрою та ОСОБА_7 надано у власність земельну ділянку за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство" для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 1000 кв.м., по АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, реєстровий № 2181 від 01.09.2010 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_9;

- визнати недійсним виданий ОСОБА_6 державний акт серії НОМЕР_3 від 22.12.2010 року на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84.;

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, вартістю 206470 грн. у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з передачею в користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2016 року визнано поважними причини пропуску позовної давності та поновлено прокурору Корабельного району м. Миколаєва строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом. Позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано: пункт 60 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, пункти 32, 32.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року. Визнано недійсними: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.09.2010 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також виданий ОСОБА_6 державний акт від 22.12.2010 року. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 спірну земельну ділянку у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП "Миколаївське лісове господарство". Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати на ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 12 серпня 2016 року на адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_5 - надійшло клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне питання:

- чи має місце порушення землекористування ДП «Миколаївське лісове господарство», зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок держлісфонду урочища «Жовтневого» квартал 43 та земельної ділянки площею 1000 м2 кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно- правових актів?

Дане клопотання представник відповідачки мотивував суперечливістю наявних в матеріалах справи доказів належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду. Крім того, зазначав, що у задоволенні такого клопотання судом першої інстанції було відмовлено.Проведення судової земельно-технічної експертизи просив доручити Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4- підтримав заявлене клопотання про призначення експертизи.

Прокурор і представники Миколаївської обласної державної адміністрації та ДП «Миколаївське лісове господарство» заперечували проти задоволення заявленого ОСОБА_5 клопотання.

Згідно приписів ч.2 ст.303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

Виходячи з встановленого ст. 58 ЦПК України принципу належності доказів та враховуючи, що доводи заявника фактично пов'язані з оцінкою доказів, що містяться у матеріалах справи, а питання, яке він просить поставити на вирішення експертизи, стосується правових питань, тоді як згідно п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 53/5 від 08.10.1998р. (з наступними змінами) експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з'ясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано не задовольнив вищевказане клопотання представника відповідачки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідачки - ОСОБА_5 - про призначення земельно-технічної експертизи.

Керуючись ст.ст. 303, 304 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_5 - про призначення земельно-технічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: З.Л. Шолох

Суддя Т.С. Довжук