Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"25" січня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Шалоти К.В.,

за участі секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач являється власником спірної квартири, в якій також зареєстрована відповідач, однак в ній фактично з 2008 року не проживає. Вказував, що реєстрація відповідача у спірному житлі порушує права позивача як власника квартири, оскільки призводить до збільшення розміру комунальних витрат на утримання належного йому майна.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті "Житомирщина" №134-135 (20500) від 22 грудня 2015 року (а.с. 27).

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 22.02.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсар В.В. (а.с.9,10).

Згідно довідки №980 від 14.11.2015 року ЖБК №1 в квартирі АДРЕСА_2 з 08.09.1995 року зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно акту ЖБК №1 від 03.11.2015р., складеного комісією у складі паспортиста Байковської А.М., мешканки квартири №93 ОСОБА_5 та мешканки квартири №91 ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_7 не проживає АДРЕСА_1 з 2001 року (а.с.5).

Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти.

Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не є власниками квартири АДРЕСА_2, не проживає в вказаній квартирі більше встановленого законом строку, то суд приходить до висновку, що відповідач є такими, що втратила право користування спірною квартирою.

Водночас, згідно із статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Процедура зняття з реєстрації місця проживання передбачає попереднє звернення особи до органу реєстрації або наявності остаточного рішення суду, а тому додаткового судового застереження не потребує, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити за передчасністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі в розмірі 243 грн. 60 коп. (487 грн 20 коп. /2).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота