Справа № 474/777/16-ц
Провадження № 2/474/293/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03.11.16 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

02.11.2016р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, як вбачається з позовної заяви в ній відсутнє зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину зазначену в останній, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що у еквіваленті становить 551 грн. 20 коп.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить судові витрати покласти на відповідача.

Статтею 3 Закону України Про судовий збір передбачено перелік заяв, за звернення з якими до суду, судовий збір не справляється, однак позовна заява про позбавлення батьківських прав не відноситься до вказаного переліку.

Крім того, згідно ст. 5 Закону України Про судовий збір, в залежності від наявності у позивача певного статусу та предмету спору, визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, проте предмет даного спору не відноситься до вказаної категорії справ, а позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу щодо наявності у неї пільг щодо сплати судового збору в порядку визначеному чинним законодавством.

Водночас, ст. 8 Закону України Про судовий збір, яка кореспондується з ч. 1 та 3 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014р. роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, в порушення приписів ч. 5 ст. 119 ЦПК України, ОСОБА_1 не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених Законом України Про судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене, є підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 та 120 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 та 209-210 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити без руху та надати позивачу для усунення недоліків строк 5 днів, який рахується з моменту отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу виконати вимоги ухвали суду щодо: зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; подачі доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених Законом України Про судовий збір.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 (вул. Центральна, буд. 187, с. Сирове, Врадіївський р-н, Миколаївська обл.).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол