АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/754/16-ц 22-ц/774/1101/К/16
Справа № 212/754/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1101/К/16 інстанції -Чайкін І.Б.
Категорія 26 (4) Доповідач - Л.В. Михайлів
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Чубіна А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Коломоєць Ольги Георгієвни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(далі -ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 26.08.2015 року йому було первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності по двом професійним захворюванням та третю групу інвалідності.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкої фізичної праці та шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду у сумі 120 000 гривень, без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на його користь 30 000 грн., без врахування податків та обов'язкових платежів та на користь держави 551,20 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає те, що наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається, позивач при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці проте добровільно виконував такі роботи, з метою отримання більшої заробітної плати; позивач жодного разу не звертався за допомогою з приводу моральних страждань. Крім того у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача в їх настанні.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно копії трудової книжки працював на підприємстві відповідача, у період з04.11.1996р. по 08.06.2015 року, шахта «Родіна», машиністом електровозу та підземним гірником

08.06.2015 року звільнений з підприємства відповідача, згідно ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію.(а.с.11)

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 26.08.2015 року ОСОБА_2 було встановлено діагноз: радикулопатія шийна С6-С7 та поперекова -крижова L5,S1, переважно справа, з вираженними статико- динамічними порушеннями, стійким больовим, м'язово - тонічним та перефіричним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС першого-другого ст.), епікондиліту плечей; деформуючого артрозу колінних суглобів (ПФ першого ст.).Хронічний(пиловий) бронхіт. ЛН першого ст.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 08 жовтня 2015 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 24 років 01 місяць, із яких 18 років 06 місяців, в умовах, впливу шкідливих факторів (а.с.-13).

Висновком МСЕК від 08.12.2015 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням (40% по радикулопатії, та 10% по хронічний бронхіт) та третя група інвалідності. Встановлена дата переогляду 01.11.2016 рік. ( а.с.23).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.10.2015 року, що складено відповідною комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів Дніпропетровської області, встановлено що професійне захворювання виникло за наступних обставин: працюючи в підземних умовах на шахті «Родіна» підземним гірником очисного забою, виконував весь комплекс робіт під час очисного виймання корисної копалини в підземних умовах шахти, керував скреперними лебідками під час транспортування гірничої маси по гірничим виробкам та завантаження у рудо звалювальні підняттєві. В підземних умовах праці не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючому їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням.

При цьому внаслідок недосконалості технології видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничого обладнання підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача склав 18 років 06 місяців.

Відповідно до п.17 вказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як убачається з п. 19 Акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.10.2015 року, встановлено, що враховуючи роботу ОСОБА_2 на підприємстві відповідача, впродовж 18 років 06 місяців в умовах впливу шкідливий виробничих факторів, встановити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, є неможливим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність позивача про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" .

Добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем також не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Доводи апелянта про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо необгунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом та який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача вважаючи, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці позивача в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 30 000 гривень до 25 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2, зменшивши цей розмір з 30 000 (тридцяти тисяч) гривен до 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) гривен.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська