УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 листопада 2016 року м. Мукачево Справа №303/6567/16-ц

2/303/2892/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа Банк «Приватбанк»

про визнання сторонами у договорі та визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження по справі суд виходить з того, що статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України (частина пята) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною третьою ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В свою чергу, у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, у поданому позивачем позові обєднано 2 самостійні вимоги немайнового характеру (визнання сторонами в кредитному договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнання кредитного договору недійсним), які повязані між собою.

Незважаючи на вищевказані приписи цивільного процесуального закону, матеріали позову не містить доказів сплати позивачем судового збору за іншу вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за іншу позовну вимогу немайнового характеру у розмірі визначену п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, в супереч статті 119 ч. 2 п. 2 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем не вказано повне найменування відповідача та третьої особи.

Поряд з цим, згідно з положеннями ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Із переданого позивачем на розгляд суду позову незрозуміло, що саме позивач просить суд: визнати кредитний договір від 23.08.2006 року укладеним, визнати кредитний договір недійсним з 23.08.2006 року, чи зробити це одночасно.

Суд не може самостійно змінити предмет позовних вимог, однак сприяє учасникам судового процесу у всебічному та повному зясуванні всіх обставин справи, а також попереджає про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій (ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України).

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость