Справа № 457/370/16 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/5245/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7 та виконавчий комітет Трускавецької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 29 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що протягом останніх десяти років відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають без поважних на те причин, не є споживачами жодних комунальних послуг за вказаною адресою, і це незважаючи на те, що жодних перешкод в користуванні даною квартирою їм ніхто не чинить,вони мають ключі від даних приміщень даної квартири, яка ними постійно зачинена.

Просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідно до рішення міськвиконкому № 168 від 9 травня 1988 року будинок АДРЕСА_1 був переданий в оренду управління ВАТ «Курортторг».

Як вбачається з будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі № 2 у цьому будинку з 08 липня 1988 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - 26 березня 1991 року (а.с.42-46).

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 101 від 18 квітня 1991 року за ОСОБА_8 визнано право особистої приватної власності на цей будинок (цілий) з видачею їй свідоцтва про право особистої приватної власності на зазначений жилий будинок після відселення його жильців, що проживають по теперішній час. Трускавецький ЖЕК-ІІ зобов'язано жилий будинок АДРЕСА_1 зняти зі свого балансу та передати в особисту приватну власність ОСОБА_8 після повного відселення мешканців, що проживають у зазначеному будинку (а.с. 46).

Рішенням № 139 від 16 квітня 1992 року виконавчого комітету Трускавецької міської ради зобов'язано житловий відділ Трускавецького міськвиконкому будинок АДРЕСА_1 разом з проживаючими у ньому громадянами поставлено на чергу відселення з будинків, які повертаються колишнім власникам (а.с.47).

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 11 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. та зареєстрованого в реєстрі № 1834, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_4 53/100 ідеальних частин вказаного будинку, інші 47/100 зазначено будинку подаровані ОСОБА_7 (а.с. 8). 21 серпня 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було зареєстровано право власності (а.с. 10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт не проживання відповідачів понад 6 місяців у квартирі АДРЕСА_1 чи їх вибуття на інше постійне місце проживання зі спірного помешкання.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» передбачено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, лише з однієї, вказаної позивачем, підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України.

Особи можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили це право, в разі одержання жилої площі, вселення на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання.

Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 23 березня 2016 року, ОСОБА_6 набув на підставі договору дарування право власності на квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 11-12). З реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 він знятий 28 травня 2013 року.

Відповідно до листа № 300 від 31 травня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку при Трускавецькому міськвиконкомі з 24 серпня 1989 року складом сім'ї три особи (вона, син ОСОБА_5 та син ОСОБА_6) в загальній черзі під № 120 та в списках громадян, що підлягають відселенню з будинків, повернутих власникам, під № 4.

Відповідно до довідки від 10 травня 2016 року № 27, виданої Дрогобицьким УЕГГ ПАТ «Львівгаз», гр. ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є абонентом Дрогобицького УЕГГ ПАТ «Львівгаз», особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 53), а ОСОБА_5 отримував за адресою: АДРЕСА_1 кореспонденцію.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку), виданої 14 червня 2016 року ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс»,ОСОБА_2 постійно проживає по АДРЕСА_1. На цій житловій площі проживають та прописані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 101).

Системний аналіз зазначених доказів свідчить про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не вибували на постійне місце проживання зі спірного помешкання по АДРЕСА_1 та постійно там проживають., а ОСОБА_6 добровільно знявся з реєстрації за даною адресою і не проживає там.

Тому відповідачі не можуть бути визнані такими, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, зазначених позивачем.

Відтак суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон, та дотримано процедуру розгляду справи встановленої ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування суду колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.