Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді -Черенкової Н.П.

при секретарі- Шевельовій Я.С,

за участю представника Центрального ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 року державний виконавець Березенко А.О., за погодженням з начальником відділу ДВС ОСОБА_4, звернулась до суду з поданням, в якому просила встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання зобов'язань покладених виконавчими документами.

Дане подання передано на розгляд судді Черенковій Н.П. 13 травня 2016 року.

У поданні вказано наступне.

На примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції знаходиться з 23.09.2005 року виконавчий лист, виданий на підставі рішення Новомосковського міскрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Олексія, народження 05.01.2004 року, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 28.01.2005 року

04.08.2006 року Ухвалою Центрального суду м. Миколаєва оголошений розшук ОСОБА_3

11.04.2012 року направлений запит до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з метою встановлення результатів розшуку боржника.

17.04.2012 року направлений запит до ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо перебування боржника на обліку управління Пенсійного Фонду.

На запит 04.05.2012 року отримано відповідь, що ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 не значиться.

03.08.2012 року до відділу надійшов лист з Новомосковського МВ ГК УМВС України в Дніпропетровській області щодо виконання ухвали Центрального суду м. Миколаєва від 17.07.2006 року про оголошення розшуку та встановлення його таким, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 «В» кв.26.

10.05.2016 року направлені запити до Пенсійного Фонду, винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та внесені відомості до Державного реєстру обтяжень, направлені запити в адресне бюро щодо встановлення місця реєстрації боржника, направлена вимога боржнику про необхідність бути присутнім 12.05.2016 року при проведенні виконавчих дій, та направлено повідомлення про звернення з заявою про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

12.05.2016 року було здійснено вихід за місцем проживання, та встановлено, що боржник не проживає за даною адресою з 2008 року.

У судовому засіданні представник ДВС- державний виконавець ОСОБА_2 вимоги підтримала, з підстав, вказаних у поданні.

При цьому, державний виконавець пояснила суду, що дійсно з 2012 року по 10.05.2016 року виконавчі дії не проводились.

10 травня 2016 року проведені вказані вище виконавчі дії в зв*язку з надходженням скарги стягувача, при цьому не перевірено наявність паспорту та виїзд за межі України боржника.

10.05.2016 року направлена вимога боржнику про перевірку 12.05.2016 року о 12 годині, та зі слів ОСОБА_6 (дані якого не провіряла по паспорту, та підпис якого відсутній ) встановила, що ОСОБА_3 не проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2008 року.

При цьому в матеріалах виконавчого провадження є 2 акти , які датовані 12 та 15 травня, розходження в датах написання яких державний виконавець пояснила як « копії з описками»

При цьому, повідомлення про вихід за адресою по ОСОБА_7, 87 в кв.26 призначений на 12 годину 12 травня 2016 року. Дане подання погоджене начальником відділу 12 травня та зареєстровано апаратом суду 12.05.2016 о 14год 30 хв.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю його вимог ,виходячи з наступного.

Згідно зі ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З 2012 року по 12.05.2016 року виконавчі дії за виконавчим провадженням № 5619931 з виконання виконавчого листа № 2-3144 від 28.02.2005 року. виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дітей на користь ОСОБА_5 не здійснювались.

На 10.05.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 102 396, 47 грн.

10 травня 2016 року державним виконавцем було здійснено ряд дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", спрямованих на примусове виконання виконавчого документу.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-XII громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з ч. ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

За такого, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення подання державного виконавця не вбачається, оскільки до подання не долучено документів про те, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" були прийняті всі можливі та необхідні заходи щодо виконання виконавчого документу протягом тривалого часу з дня відкриття виконавчого провадження. Зокрема, до подання не долучено жодних доказів про те, що боржник від виконання зобов'язань за виконавчими документами ухиляється; не долучено даних про те, що державним виконавцем приймалися заходи щодо виконання в примусовому порядку стягнення з боржника заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт. Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, суб'єкт подання не надав доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Таким чином в задоволенні подання слід відмовити за безпідставності його вимог. Керуючись ст.ст.377-1,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва у 5-данний строк з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі , але не були присутніми у судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу у 5-деннний строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя Черенкова Н.П.