Справа № 361/4896/16-ц
Провадження № 2/361/2805/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на майно,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на майно.

Позивач зазначала, що з середини травня 2012 року вона та ОСОБА_3 почали проживати однією сімєю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбних стосунків, мали спільний бюджет, вели спільний побут, спільно відпочивали, планували майбутні спільні придбання, заощаджуючи відповідні кошти.

Місцем їхнього постійного спільного проживання являлася, належна ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2003 року, квартира АДРЕСА_1, в 1/2 частці.

Одночасно, власником іншої 1/2 частини спірної квартири являлася матір ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2, яка одночасно проживала з ними в квартирі.

Крім того, починаючи з літа 2012 року, разом з ними постійно проживав син позивача від попереднього шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так як спірна квартира на момент початку спільного проживання позивача з ОСОБА_3 однією сімєю знаходилася у вкрай незадовільному технічному стані, ними було прийнято спільне рішення про проведення комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт, щодо виконання яких не виникло заперечень у іншого співвласника квартири відповідача ОСОБА_2

17 липня 2012 року між позивачем та МКП «Євро» було укладено договір підряду на комплексні ремонтно-будівельні роботи, за умовами якого підприємство зобовязувалося виконати роботи з демонтажу та вирівнювання стін, заміни вікон, електропроводки та електрообладнання, сантехнічних мереж, укладання кахельної плитки та елементів ламінованої підлоги, наклеювання шпалер, вирівнювання та фарбування стелі та інших робіт, направлених на проведення комплексного ремонту квартири. Вартість комплексу ремонтних робіт становила 36 200,00 грн.

28 жовтня 2012 року комплекс ремонтно-оздоблювальних робіт було завершено, про що між позивачем та директором МКП «Євро» було складено та підписано відповідний Акт прийому-передачі виконаних робіт, та одночасно проведено остаточних грошовий розрахунок за виконані роботи.

Оплата вартості ремонтно-оздоблювальних робіт та оплата вартості будівельно-оздоблювальних матеріалів, які використовувалися під час проведення ремонтних робіт в квартирі, здійснювалися позивачем особисто, так як на момент виконання вищезазначених робіт власники квартири, а саме: ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 не мали необхідних коштів, так як тимчасово ніде не працювали та не мали інших джерел доходів.

Натомість позивач у вказаний період часу займалася підприємницькою діяльністю та систематично одержувала прибутки від останньої, розмір яких був достатнім для проведення комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі.

Згодом, після закінчення ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі АДРЕСА_2, а саме 19 липня 2014 року, за вищевказаною адресою були зареєстровані позивач особисто та її неповнолітній син від першого шлюбу - ОСОБА_4, так як вона мала намір і надалі проживати однією сімєю з ОСОБА_3 у належній йому на праві власності квартирі.

31 грудня 2014 року ОСОБА_3 помер, про що 03 січня 2015 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області було зроблено актовий запис № 153.

Згідно п. 3 договору купівлі-продажу квартири в квартири АДРЕСА_2 від 03 червня 2003 року, вартість спірної квартири на момент укладання правочину становила 10 000, 00 грн., а відповідно вартість 1/4 частини спірної квартири становить 2500,00 грн.

Посилаючись на вищевказане, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила суд встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки, її та ОСОБА_3 в період з 15 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року, та визнати за нею право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №2807, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26 червня 2003 року, квартира №1, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Поповича, 4, належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_3 (а.с.8,9,18).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що в квартирі №1, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Поповича, 4, зареєстровані та проживали: відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,14,19).

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з травня 2012 року проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбних стосунків, мали спільний бюджет, вели спільний побут, спільно відпочивали, планували майбутні спільні придбання, заощаджуючи відповідні кошти. Разом проводили спільний відпочинок у колі друзів та родини як подружня пара, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями фотокарток (а.с.16-17).

Позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 здійснили комплексні ремонтно-будівельні роботи в квартирі №1, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Поповича, 4, що підтверджується копією договору підряду на комплексні ремонтно-будівельні роботи, укладеного 17 липня 2012 року між МКП «Євро» та ОСОБА_1, Актом прийому-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2012 року (а.с.11,12).

При цьому, оплата вартості ремонтно-оздоблювальних робіт та оплата вартості будівельно-оздоблювальних матеріалів, які використовувалися під час проведення ремонтних робіт в квартирі, здійснювалися позивачем ОСОБА_1, так як на момент виконання вищезазначених робіт остання займалася підприємницькою діяльністю та систематично одержувала прибутки від останньої, розмір яких був достатнім для проведення комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13).

Відповідно до ст..256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з травня 2012 року мали спільний бюджет, вели спільне господарство, тобто проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбних стосунків.

31 грудня 2014 року ОСОБА_3 помер, про що 03 січня 2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві було зроблено актовий запис № 153 та Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК №370392 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3, який помер 31 грудня 2014 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина квартири №1, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Поповича, 4.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, який помер 31 грудня 2014 року, є його мати відповідач ОСОБА_2 та дружина спадкодавця позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (Частина пята статті 174 ЦПК України).

За таких обставин, з урахуванням того, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1218, 1261 ЦК України, ст.ст.3, 10, 57-60, 214-215, 256 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 15 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 частини квартири № 1, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Поповича, 4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 31 грудня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський