Провадження № 2/127/741/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми заподіяної шкоди та страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми заподіяної шкоди та страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 31.12.2014 року в м. Вінниці трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1, належному на праві власності ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої було пошкоджено належний позивачці автомобіль марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті скоєної з вини ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки зазнав ушкоджень, що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля, виданою працівником ДАІ на місці ДТП.

Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивачкою та ОСОБА_3 невідкладно повідомлено страхову компанію про ДТП за телефонами, зазначеними в полісі, а протягом трьох робочих днів 05.01.2015 року позивачкою була подана заява про ДТП.

26.01.2015 року за участю представника ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» проведено огляд пошкоджень автомобіля позивачки на сервісній станції автомобілів марки Honda - TOB «Медікор», за який позивачкою сплачено 240,80 грн. Перелік пошкоджень автомобіля та вартість запчастин та робіт на їх відновлення з врахуванням інфляції станом на 20.02.2015 року становить 46387,82 грн.

21.02.2015 року позивачкою на адресу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направлено заяву про страхове відшкодування з рахунком ТОВ «Медікор» на зазначену вище суму, оскільки останній має здійснити ремонт автомобіля. Однак, незважаючи на узгодження сторонами вартості ремонту автомобіля, страхова компанія кошти на рахунок ТОВ «Медікор» не перерахувала.

З огляду на викладене, позивачка просила стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 45628,62 грн. страхового відшкодування, а також пеню відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 3 % річних згідно зі ст. 625 ЦК України, починаючи з 21.05.2015 року по день ухвалення судом рішення по справі.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 франшизу у сумі 1000 грн., а також моральну шкоду, яка була їй спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені позивачем вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити та стягнути суму страхового відшкодування згідно позовної заяви, також просив стягнути судовий збір а також витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позов визнає частково, а саме в розмірі 10849, 36 грн. - як вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (за вирахуванням франшизи) відповідно до звіту № 01.03.01.15 від 26.01.2015 року, складеного ТОВ «Юніверсал Асистанс-Україна», а також пеню згідно передостанніх заперечень в розмірі 160,14 грн., згідно останніх просив в цій частині позовних вимог відмовити. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних від простроченої заборгованості просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.12.2014 року об 11 год. 00 хв. по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1, не вибравши безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки Honda, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, чим порушив п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 17).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На місці вчинення зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди інспектором ВДАІ м. Вінниці позивачці ОСОБА_1 видано довідку про те, що внаслідок ДТП транспортний засіб Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження заднього бампера (а.с. 10).

Зазначений автомобіль Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.10.2011 року (а.с. 12).

Автомобіль марки ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1, яким під час ДТП керував ОСОБА_3, належить на праві власності ОСОБА_5.

Станом на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АІ 0032833 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.03.2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, відповідно до умов договору страхування становить 50000 грн., франшиза - 1000 грн., строк дії договору - з 21.03.2014 року по 20.03.2015 року (а.с. 11).

Цивільно-правові відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється, зокрема, спеціальним нормативним актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 1.4. ст. 1 даного Закону до осіб, відповідальність яких застрахована, відносяться страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

31.12.2015 року позивачка ОСОБА_1 написала заяву до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про скоєну дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9), яку представник страховика отримав 08.01.2015 року (а.с. 8).

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди (п. 34.3 ст. 34 Закону).

Позивачкою до позовної заяви додано акт виконаних робіт № ФОППп-0355 від 26.01.2015 року, з якого вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 на станції технічного обслуговування було проведено ремонтні роботи її автомобіля, а саме: зняття і установка заднього бампера та технічна мийка. Вартість виконаних робіт з урахуванням встановлених запчастин склала 240,80 грн. (а.с. 25).

Однак вказаний акт виконаних робіт не відповідає встановленим вимогам щодо його оформлення, визначеним у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, у відповідності до п. 2 ст. 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. В порушення зазначеної норми в наданому позивачкою акті виконаних робіт відсутні відомості щодо місця складання даного акту, назви підприємства, від імені якого складено документ, а також посаду особи, відповідальної за здійснення вказаної господарської операції.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги вказаний доказ з підстав його недопустимості, як наслідок в частині позовних вимог про стягнення 240,80 грн., слід відмовити.

Відповідно до положень п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

20.02.2015 року позивачка ОСОБА_1 написала заяву до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про страхове відшкодування (а.с. 15, 16), яку представник страховика отримав 23.02.2015 року (а.с. 14).

До вказаної заяви, крім іншого, позивачкою додано рахунок ТОВ «Медікор» від 27.01.2015 року, в якому вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, згідно з калькуляцією № АВ010300 від 27.01.2015 року, складеної за допомогою комп'ютерної програми «AUDATEX», яка складає 25754,18 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с. 26-29).

Також до заяви додано новий рахунок ТОВ «Медікор» від 20.02.2015 року, в якому вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, згідно з калькуляцією № АВ010300 від 20.02.2015 року, яка з урахуванням подорожчання запасних частин, що підлягають заміні, складає 46387,82 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с. 30, 33-35).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст. 4 цього Закону професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Суб'єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якою встановлено механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Розділом ІV вказаної Методики встановлені вимоги до оцінки КТЗ та викладення її результатів. Так, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, в якому зазначається така інформація:

а) повне найменування суб'єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб'єкта оціночної діяльності;

б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку;

в) найменування юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ;

г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки);

ґ) назва об'єкта (об'єктів), представленого для оцінки;

д) найменування юридичної особи (прізвище, ім'я, по батькові

фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника

майна та його майнові права на КТЗ;

е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання;

ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце);

з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання);

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об'єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки;

ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій

цих документів;

й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності);

к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного асобу (технічному паспорті) або в інших документах;

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв'язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків;

р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження);

с) додатки, які становлять невід'ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Позивачкою до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що ТОВ «Медікор», на якому проводився огляд її автомобіля, є суб'єктом оціночної діяльності та має відповідний сертифікат відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Крім того, позивачкою не надано звіту про оцінку КТЗ, оформленого відповідно до вимог вищевказаної Методики. З огляду на викладене, надані позивачкою рахунок ТОВ «Медікор», в якому вказано вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, а також калькуляція даних витрат не приймаються судом як допустимі та достовірні докази.

27.07.2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надіслало до суду копію матеріалів страхової справи № ГО 73-15на виплату страхового відшкодування по страховому полісу № АІ/0032833 (а.с. 116-188).

В матеріалах зазначеної страхової справи, серед іншого, є звіт № 01/03.01.15 від 26.01.2015 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, виконаний ТОВ «Юніверсал Асистанс-Україна» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16672/14 від 10.07.2014 року). Згідно з даним звітом вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 11849,36 грн.

В судовому засіданні 09.09.2015 року на підставі клопотання представника позивачки судом призначено автотоварознавчу експертизу з метою встановлення розміру збитків, завданих позивачці внаслідок ДТП, оскільки представник позивачки заперечував щодо достовірності розміру збитку на суму 11849, 36 грн., наданому ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», а в матеріалах справи наявні декілька калькуляцій щодо розміру збитків, зміст яких різниться між собою.

21.12.2015 року на адресу суду з Вінницького відділення Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 21.12.2015 року за № 1746/15-21 (а.с. 220 - 232).

Згідно з даним висновком станом на вересень 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 31.12.2014 року, складала 24349,78 грн. без ПДВ та 29219,74 грн. з ПДВ. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 31.12.2014 року, станом на вересень 2015 року складала 33558,91 грн. без ПДВ та 38428,87 грн. з ПДВ, в тому числі втрата товарної вартості 9209,13 грн.

В дослідницькій частині даного висновку зазначено, що автомобіль має наступні пошкодження: розрив фіксуючого отвору, глибокі подряпини пластика та вм'ятина в середній частині верхньої панелі заднього бампера, пошкодження структури поверхні - потертості та глибокі подряпини нижньої накладки заднього бамперу - нефарбована, руйнування 3 кронштейнів кріплення накладки до дверей задка, деформація дверей задка на 3 площинах розмірами 10x8 см, 15x8 см, 25x8 см. При цьому, відповідно до Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, для даного транспортного засобу, коефіцієнт фізичного зносу якого дорівнює нулю, складові заднього бамперу підлягають заміні. Як вбачається з ремонтної калькуляції № L1746, яка є додатком до вищевказаного висновку, підлягають заміні і верхня частина заднього бамперу, і його нижня частина. В той же час у наданому відповідачем звіті про визначення вартості відновлювального ремонту даного автомобіля зазначено, що підлягає заміні лише нижня частина заднього бамперу. Таким чином, у наданому відповідачем звіті не враховано, що згідно з Методикою визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, при відповідних пошкодженнях підлягають заміні всі складові заднього бамперу, тобто його верхня і нижня частини.

Враховуючи наведене, суд приймає як належний і допустимий доказ вартості відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2, саме висновок за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2015 року за № 1746/15-21.

Окрім того суд враховує, що згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Наданий відповідачем звіт про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля визначає вартість такого ремонту станом на січень 2015 року, а у висновку за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи зазначено вартість ремонту станом на вересень 2015 року.

Згідно з п. 36.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, за змістом п. 36.2. ст. 36 Закону страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Як встановлено судом, заяву про страхове відшкодування представник страховика отримав 23.02.2015 року, тому згідно з наведеними вище вимогами Закону страховик зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування до 24.05.2015 року включно. Однак на час розгляду справи в суді таких дій страховик не вчинив.

Під час розгляду справи суд встановив, що після настання страхового випадку страхувальник на виконання своїх зобов'язань своєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, а згодом звернувся до нього з письмовою заявою про страхове відшкодування. Страховик, незважаючи на встановлений Законом строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у такій виплаті, таких рішень не прийняв. Після спливу встановленого строку очікування рішення страхової компанії про виплату страхового відшкодування або про відмову в цьому позивачка звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом п. 32.7. ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Крім того, відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Враховуючи те, що позивачкою не надано доказів про оплату проведеного ремонту, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 23349,78 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля без ПДВ в розмірі 24349,78 грн. з вирахуванням суми франшизи в розмірі 1000 грн.).

У відповідності до п. 36.5. ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з відповідними постановами Правління Національного банку України передбачено встановлення з 04.03.2015 року облікової ставки в розмірі 30 %, з 28.08.2015 року - в розмірі 27 %, з 25.09.2015 року - 22 %.

Виплата страхового відшкодування мала бути здійснена страховиком не пізніше 24.05.2015 року, отже на день ухвалення судом рішення (26.01.2016 року) страховик прострочив 247 днів. При цьому, до 28.08.2015 року прострочено 95 днів, з 28.08.2015 року до 25.09.2015 року - 28 днів, з 25.09.2015 року до 26.01.2015 року - 124 дні.

Таким чином, з урахуванням зміни розміру облікової ставки Національного банку України, з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивачки підлягає стягненню пеня в розмірі 8103,96 грн., яка обчислена наступним чином:

23349,78 грн. х 30 % х 2/365 х 95 днів = 3646,40 грн. - пеня за період з 25.05.2015 року по 27.08.2015 року включно з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 30 %;

23349,78 грн. х 27 % х 2/365 х 28 днів = 967,25 грн. - пеня за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року включно з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 27 %;

23349,78 грн. х 22 % х 2/365 х 124 дні = 3490,31 грн. - пеня за період з 25.09.2015 року по 26.01.2016 року включно з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 22 %.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Зважаючи на те, що страховик на день ухвалення судом рішення прострочив виплату страхового відшкодування на 247 днів, тому з нього на користь позивачки підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 474,03 грн. (23349,78 грн. х 3 % /365 х 247 днів = 474,03 грн.).

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача УОСК в частині посилання на те, що між сторонами існують не договірні а деліктні відносини, а застосування ст. 625 ЦК України до деліктних відносин є недопустимим, оскільки обов'язок відповідача відшкодувати шкоду виникає з Закону та відповідно до договору, укладеного між ним та особою, за яку він зобов'язується у разі настання страхового випадку нести відповідальність.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині вимог до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» підлягає частковому задоволенню, та зі страховика на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 23349,78 грн., а також пеня в розмірі 8103,96 грн. та 3 % річних в розмірі 474,03 грн., а разом - 31927,77 грн.

Щодо позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 про стягнення франшизи в розмірі 1000 грн. та 10000 грн. моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача ОСОБА_3 є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв'язок - внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля, є вина зазначеної особи, що підтверджується постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.02.2015 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з п. 36.6. ст. 36 згаданого Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ 0032833 від 20.03.2014 року) встановлено франшизу у розмірі 1000 грн.

Отже, на підставі наведеного вище, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки слід стягнути франшизу в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у позивачки порушились нормальні життєві зв'язки, змінився її звичний спосіб життя, вона зазнала душевних страждань у зв'язку з пошкодженням її майна, суд, виходячи з норм ст. 1167 ЦК України, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у житті позивачки та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивачки до відповідача ОСОБА_3 про стягнення франшизи та моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_3 1000 грн. франшизи та 1000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При подачі позову до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 566,29 грн. При цьому ціна позову зазначена в розмірі 56628,62 грн., з яких 45628,62 грн. - вимога про стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та 11000 грн. - вимога про стягнення з ОСОБА_3 франшизи та моральної шкоди. Водночас розмір позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» пені та 3 % річних в ціну позову не включено.

За рішенням суду з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 23349,78 грн., а також пеню в розмірі 8103,96 грн. та 3 % річних в розмірі 474,03 грн. Отже, позовні вимоги до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в частині стягнення страхового відшкодування задоволені на 51,17 % (з заявлених 45628,62 грн. задоволено 23349,78 грн.), тому з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивачки підлягає стягненню 233,47 грн. Враховуючи те, що з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» стягнуто пеню та 3 % річних в розмірі 8577,99 грн., а судовий збір за вказані вимоги позивачкою не сплачено, з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в дохід держави підлягає стягненню 85,78 грн. судового збору (1 % від суми позовних вимог).

Позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволено на 18,2 % (з заявлених 11000 грн. задоволено 2000 грн.), отже з ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає стягненню 20 грн.

Вимога представника позивача, щодо стягнення з відповідачів судових витрат у виді витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., не ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1, якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, яка полягала у наданні консультацій щодо прав та обов'язків позивача та відповідачів, необхідних дій щодо збирання та надання доказів, обґрунтування позиції позивача та позовних вимог - 30 хв., вивчення матеріалів наданих клієнтом для складання позовної заяви - 30 хв., складання позовної заяви 1 год. 30 хв., підготовка до судового розгляду, робота з нормативною базою - 30 хв. Загальна вартість затраченого часу поза судовим засіданням до 01.09.2015 року становить 1461 грн., 60 коп. (виходячи із розрахунку 3 год. Х 487,20 грн.). В період з 01.09.2015 року, затрачено часу на складання клопотання про призначення експертизи - 30 хв., вивчення висновку експерта - 30 хв., складання обґрунтування відшкодування витрат на правову допомогу 30 хв., та безпосередня участь у судовому засіданні 26.01.2016 року - 36 хв. Загалом після 01.09.2015 року до 26.01.2016 року загальна вартість затраченого часу становить 1157, 52 (виходячи із розрахунку 2 год. 06 хв. Х 551, 20 грн.). Всього підлягає до відшкодування з відповідачів 2619, 12 грн.

Враховуючи, що позов до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» задовольняється судом на 51,17 %, тому з вказаного відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1340 грн., 20 коп. витрат на правову допомогу.

З огляду на те, що позов до ОСОБА_3 задовольняється на 18,2%, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню 476 грн., 68 коп. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми заподіяної шкоди, страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська,145, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, 31927 (тридцять одну тисячу дев'ятсот двадцять сім) грн. 77 коп., з яких: страхове відшкодування - 23349,78 грн., пеня - 8103,96 грн. та 3 % річних - 474,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., з яких: 1000 грн. - франшиза та 1000 грн. - моральна шкода.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська,145, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 233,47 грн., а також 85,78 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 20 грн. 00 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська,145, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок компенсації витрати на правову допомогу 1340 грн., 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок компенсації витрати на правову допомогу 476 грн., 68 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: