У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

20 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ КБ „Приватбанк про визнання недійним кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходження відповідача, ПАТ КБ „Приватбанк м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, що знаходиться за межами територіальної підсудності Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Посилання позивача в позові на Закон України „Про захист прав споживачів є необґрунтованими.

Так, згідно преамбули Закон України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з кредитного договору та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 2 «Кредит» глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема в ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, надання кредиту не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають між сторонами у звязку з укладенням кредитного договору, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є помилковим, а тому його положення не можуть бути застосовані для визначення підсудності пред'явленої позовної заяви.

Згідно із ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачу необхідно звертатись з даним позовом до суду за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 109, 115 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання недійсним кредитного договору - повернути позивачу для звернення до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І. Рибалко