АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

20 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Крапівцевої Олени Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на свою користь грошові кошти за вкладом «Стандарт, 12 міс» SAMDN6330 від 08 серпня 2012 року у валюті кредиту разом з нарахованими відсотками у загальному розмірі 11346, 30 доларів США, а саме: 10 000 доларів США - суму вкладу; відсотки, нараховані за ставкою 9% річних за період з 01.01.2014 р. по 01.07.2015 р. в сумі 1 346,30 доларів США.

Також просив стягнути грошові кошти в сумі 2 141,14 грн., а саме: 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, нараховані на невиплачені з 01.01.2014 р. відсотки за договором - 63,30 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.07.2015 р. за курсом НБУ становить 1397,26 грн.; 3% річних, нараховані на суму простроченого вкладу за договором - 33,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.07.2015 р. за курсом НБУ становить 743, 88 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 серпня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN6330 «Стандарт». У відповідності до умов укладеного договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_1 в іноземній валюті та прийняв на нього грошові кошти у сумі 10 000 доларів США на строк до 08.08.2013 р. Процентна ставка за договором склала 9% річних з щомісячною виплатою. Оскільки вклад не було запитано позивачем 08.08.2013 р., останній був пролонгований ще на один рік до 08.08.2014 р. Починаючи з січня 2014 року відповідач припинив щомісячну сплату відсотків згідно умов укладеного договору. У зв'язку з цим влітку 2014 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Вказана вимога задоволена не була у зв'язку з неможливістю здійснення будь-яких дій по рахунках, відкритих у відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованих в АР Крим.

Посилаючись на вказані обставини, порушення його права на розпорядження власними грошовими коштами, просив позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору № SAMDN6330 «Стандарт» від 08 серпня 2012 року, що виникла станом на 27 липня 2015 року, а саме: заборгованість з видачі вкладу у сумі 10 000 доларів США, проценти по банківському вкладу у сумі 1346 доларів США 30 центів, три проценти річних у загальній сумі 2141 грн. 14 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Крапівцева О.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Своїх доводи мотивує тим, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії договору банківського вкладу, відсутня квитанція про внесення грошових коштів, яка б відповідала вимогам п.10.1 Інструкції №492, п. 2. 9 глави ІV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами «розділу 2 «Приймання готівки» Інструкції №174.

Так, позивачем надана лише копія договору № SAMDN6330 «Стандарт» від 08 серпня 2012 року, яка не завірена належним чином уповноваженою особою та взагалі не містить печатки банку, поряд з прізвищем не заначено прізвища та посади особи, якій він належить. В наданій копії квитанції відсутня печатка банку.

Крім цього, судом безпідставно стягнуто пеню та 3% річних, інфляційних втрат, зважаючи, що доказів на порушення прав позивача за вказаний період не надано.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Кахраманов Р.Н. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у відділенні, що розташоване у м. Керчі Автономної Республіки Крим, укладено договір № SAMDN6330 «Стандарт» від 08 серпня 2012 року на суму 10 000 доларів США на строк 366 днів по 08.08.2013 р. включно. Процентна ставка по вкладу складає 9% річних. Мінімальний строк вкладу - 6 місяців.

Згідно умов вказаного договору, в разі, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не зробив заяву банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається подовженим ще на один строк, вказаний в п.1 договору.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із п. 2.1 цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 вищезгаданого Положення).

Пункт 10.1 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкції) передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Факт внесення позивачем коштів на виконання умов вказаного договору підтверджується копією квитанції, що міститься в матеріалах справи.

Оригінал квитанції про внесення на рахунок відповідача 08.08.2012 р. 10 000 доларів США, було оглянуто в суді апеляційної інстанції. Вказана квитанція містить електронний цифровий підпис працівника банку (а.с.9).

Укладення договору банківського вкладу (депозиту) у письмовій формі та факт внесення позивачем коштів на рахунок, зазначений у договорі, підтверджено оригіналом договору, який був оглянутий в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до умов вказаного договору, при укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління банку , а також відтворення відтиску печатки банку технічними печатними пристроями.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що після закінчення терміну дії вказаних договорів, Банком повністю були повернуті позивачу вклад та виплачені нараховані на нього проценти.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов правильного висновку, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, що є порушенням вимог ст. ст. 1058 - 1065, 1066 - 1076 ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Доводи відповідача про безпідставність стягнення пені та інфляційних витрат є необґрунтованими, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду.

З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто суму боргу з урахуванням 3% річних.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Крапівцевої Олени Олександрівни відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді:

Справа №22-ц/796/7349/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.