Справа №717/1248/16-ц
03 листопада 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася.
Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданому до суду клопотанні представник позивача просить розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів.
Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 25.09.2012 року укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31.05.2016 року, копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки „Універсальна, 55 днів пільгового періоду.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачкою ОСОБА_1 25 вересня 2012 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка ОСОБА_1 25 вересня 2012 року отримала кредит в розмірі 275 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами в розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. Згідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку пеню яка розраховується як Пеня = базова процентна ставка по договору/ 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 гривень.
Відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 295 гривень 92 копійки, а також прострочила заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи та пеня.
Згідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошових зобовязань передбачених дійсним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2016 року, який наданий банком, вбачається, що з 1 вересня 2014 року процентна ставка була збільшена з 30 відсотків річних до 34,8 відсотка, а з 1 квітня 2015 року - до 43,2 відсотка річних.
У пункті 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи.
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у даному випадку умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У абзаці 1 пункту 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку, яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.
У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Згідно пункту 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість.
Таким чином, в даному випадку позичальник позбавлений права не погодитися на зміну умов договору, і у випадку незгоди із запропонованими змінами зобовязаний ініціювати розірвання договору.
Отже, така умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором від 25.09.2012 року укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31.05.2016 року наданий позивачем. Зокрема, в такому розрахунку застосовані збільшені розміри процентної ставки. Суд вважає таке збільшення розміру процентної ставки протиправним. Крім того, згідно поданого банком розрахунку розмір заборгованості відповідачки по відсотках за період з 28 лютого 2014 року, тобто з моменту коли банк визнав всю заборгованість простроченою, по 31 травня 2016 року складає 7269 гривень 54 копійки. Таким чином фактично відсоткова ставка складає 1083 % річних.
Визначаючи розмір заборгованості відповідачки по відсотках, суд вважає за необхідне застосувати відсоткову ставку в розмірі 30 відсотків річних як таку, що була встановлена на момент отримання відповідачкою кредитної картки „КРЕДИТКА „Універсальна та відкриття карткового рахунку. Таким чином, заборгованість відповідачки по відсотках, з урахуванням отриманих нею сум, які зазначені у розрахунку заборгованості за договором, за період з 01 березня 2013 року, тобто з дня коли на всю заборгованість почали нараховуватись відсотки по 31 травня 2016 року складає 285 гривень 25 копійок згідно наступного розрахунку: 292 гривні 56 копійок (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 39 місяців Х 2,5% в місяць = 285 гривень 25 копійок. До цієї суми додається 8 гривень 14 копійок, як сума заборгованості відповідачки по відсотках, яка виникла до 01 березня 2013 року. Таким чином загальна сума відсотків складає 293 гривні 39 копійок. Від зазначеної суми віднімається 275 гривень, які були сплачені відповідачкою в період з 01 березня 2013 року.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання.
Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Таким чином 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів складає 18 гривень 39 копійок.
Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг розраховується як Пеня =базова процентна ставка по договору/ 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 гривень (одноразово).
Таким чином розмір пені, враховуючи, що про строчка по кредиту почалася з 30 серпня 2013 року, складає 297 гривень 83 копійки згідно наступного розрахунку: 295 гривень 92 копійки (сума боргу на яку нараховується пеня) Х 1005 днів Х 2,5% в місяць/30 = 247 гривень 83 копійок. До цієї суми додається 50 гривень відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін.
Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Разом з тим, відповідачка до суду не зявилася і відповідної заяви до суду не подавала.
У анкеті - заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачкою зазначено що остання згідна з тим, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.
Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 1127 гривень 86 копійок, в тому числі: основний борг в сумі 295 гривень 92 копійки, заборгованість по відсотках в сумі 18 гривень 39 копійок, штрафи нараховані відповідачці відповідно до умов договору: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 15 гривень 72 копійки штраф (процентна складова пропорційно до розміру позовних вимог, які підлягають до задоволення) та пеню за несвоєчасність виконанням зобовязань за договором в сумі 297 гривень 83 копійки.
Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 132 гривні 85 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк 1127 (одну тисячу сто двадцять сім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок заборгованості за кредитним договором та 132 (сто тридцять дві) гривні 85 (вісімдесят пять) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: