АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5806/16 Справа № 176/408/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості часток гаража,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що останні разом з ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою по провулку Гастелло, будинок №55 у м. Жовті Води Дніпропетровської області. Відповідачу належить 3/5 частини вказаного домоволодіння, позивачам належить по 1/5 частині. ОСОБА_4 без будь-якого погодження з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 захопив гараж площею 23,3 кв.м. і не допускає до нього, чим чинить перешкоди у його користуванні. Сумісне використання даного майна є неможливим, оскільки відповідач відмовляється від будь яких перемов про встановлення порядку використання господарчих будівель.

Враховуючи вищезазначене позивачі, з урахуванням всіх уточнень до позовної заяви, просили суд визнати за ОСОБА_4 право власності на спірний гараж, зобовязавши останнього сплатити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 11946 грн. за 3/5 частки гаража, а на користь ОСОБА_5 - у розмірі 3982 грн. за 1/5 частку гаража.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Положеннями ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, яка є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку розташованого за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, провулок Гастелло, №55, загальною площею 68,8 кв.м. та житловою площею 46,9 кв.м.

ОСОБА_2 належить право власності на 3/5 частини будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/5 частині , що підтверджується технічним паспортом на будинок.

Згідно державного акту про право власності, сторони є співвласниками земельної ділянки, розташованої по вулиці Гастелло, №55 в місті Жовті Води Дніпропетровської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить 33,4 частки земельної ділянки, а ОСОБА_6 - 33,3 частки земельної ділянки.

На території зазначеного домоволодіння у 1977 році побудований гараж літера «Г» загальною площею 23,3 кв.м., який знаходиться у спільній частковій власності позивачів та відповідача.

Відповідно до висновку про вартість прибудинкового приміщення гаража, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гастелло №55 станом на 06 листопада 2014 року становить 19910 грн.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно висновку експерта №2118/2119/2120-10 судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 жовтня 2010 року виділення часток в натурі є неможливим.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2013 року було визначено порядок користування домоволодінням, розташованого по провулку Гастелло, будинок №55 в місті Жовті Води, та залишено у спільному користуванні сторін гараж літера Г на плані технічного паспорту площею 23,3 кв.м.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із положень ст. 364 ЦК України, згідно якої для стягнення грошової компенсації з відповідача, необхідна згода останнього, а ОСОБА_4 при розгляді справи не було надано такої згоди, крім того відповідачем взагалі не було виявлено бажання стосовно визнання за ним права власності на спірний гараж.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповного врахування всіх обставин справи, помилкове надання оцінки фактам та доказам.

Зокрема, апелянти зазначають, що для застосування положень ст. 364 ЦК України, достатнім є згода співвласника, який заявив вимоги про призначення грошової компенсації і згода ОСОБА_4 є необовязковою.

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією позивачів, оскільки примушення відповідача викупити у ОСОБА_2П та ОСОБА_5 спірний гараж приведе до порушення його прав, так як чинним законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку.

Тобто, при вирішенні справ щодо стягнення грошової компенсації вартості частки майна, яка знаходиться у спільній частковій власності, крім спеціальної норми (ст. 364 ЦК України) слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

При цьому, слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Наведене вище узгоджується з Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові ВСУ від 19 лютого 2014 року за №6-4ц14.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_7