Справа № 357/7451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2012 року відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3200 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складають між нею та банком договір, позичальник зобовязувалася погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобовязань не виконала, станом на 30.04.2016 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 27 098,19 грн. з нарахованими відсотками, комісією, штрафом. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надано письмову заяву щодо розгляду справи без участі представника позивача, в якій вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач позов визнала частково, просила при вирішення спору застосувати строки позовної давності, також звільнити її від сплати штрафних санкцій та пені, врахувати тяжке матеріальне становище, оскільки на її утриманні двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, шлюб з чоловіком ОСОБА_4 розірвано за рішенням суду від 09.10.2013 року, вона офіційно не працює.

Заслухавши пояснення відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 26.01.2012 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складають між нею та банком договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3200 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5 % на місяць /30 % річних/ на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах строки, що стверджується копією заяви позичальника, яка підписана позичальником, та тарифами банку.

В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердила своїм підписом, що ця заява разом з памяткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг; що вона ознайомилася і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Таким чином, підписавши заяву позичальника, відповідач підтвердила, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах.

В п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

А згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

В тарифах банку передбачено також нарахування комісії за зняття грошових коштів та за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу.

Тарифами банку передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., нараховується один раз в місяць; також передбачено нарахування пені /2/ -базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожний день прострочки кредиту, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до Умов кредитування, на які вказано вище, погашення заборгованості по кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, слідуючого за звітним.

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

В суді також було встановлено, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 30.04.2016 року.

Сума заборгованості згідно розрахунку складає 27 098 грн.19 коп., а саме: 3198,57 грн. - заборгованість за кредитом, 19083,04 грн.- заборгованість за процентами, 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф /фіксована частина/, 1266,58 грн.- штраф /процентна складова/.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вказано вище в рішенні, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які були запропоновані банком і викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, в тарифах банку, відповідач була ознайомлена з цими документами, погодилася з ними, на що сама вказала в підписаній нею заяві, а отже договір між сторонами є укладеним.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, то вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Позивач просила суд застосувати при вирішенні спору строки позовної давності.

За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до приписів ст.258 ЦК для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ч.ч. 3,4 ст.267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами ) до 25 числа наступного місяця та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-169цс14.

Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13 зроблено правовий висновок стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

При цьому стягнення неустойки /пені, штрафу/ обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня /місяця/, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

А згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що кошти на погашення кредиту вносилися на картковий рахунок останній раз 20.08.2013 року, до суду з позовом позивач звернувся 31.05.2016 року, що стверджується копією реєстру поштових відправлень.

Тобто, трирічний строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками банком не пропущено.

Що стосується нарахування комісії, пені та штрафів, то суд виходить з наступного.

За положеннями ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, штраф і пеня є різновидами неустойки, яка нараховується у разі порушення боржником зобовязання.

Як вказано вище в рішенні, тарифами банку передбачено нарахування пені 2-х видів, також нарахування комісії, в розрахунку заборгованості, який додано позивачем до позовної заяви, розрахунок пені та комісії проведено в одній колонці, з цього розрахунку неможливо взагалі зрозуміти, банком нараховано до стягнення пеню чи комісію, якщо пеню, то яку саме, за який період, це ж стосується і комісії.

На виклики до суду представник позивача не зявився, а тому суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів.

Щодо нарахування штрафу, то штраф і пеня є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання.

За ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В даному випадку штраф і пеня нараховуються за одне і те ж саме порушення прострочення виконання грошового зобовязання.

Крім того, згідно норм ЦК України, на що вказано вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми позову, що суперечить нормам ЦК України.

А тому вимоги позивача про стягнення пені та штрафу суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22 281 грн.61 коп., а саме: 3198,57 грн. заборгованість за кредитом, 19083,04 грн. заборгованість за процентами.

З матеріалів справи також вбачається, що 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію ПАТ КБ «ПриватБанк» в звязку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

А згідно виписки зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України Про судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 267, 509, 526, 549, 599, 610, 611, 634, 638, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 року в сумі 22 281 грн.61 коп., яа складається з наступного: 3198 грн.57 коп.-заборгованість за кредитом, 19083 грн.04 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом, та судовий збір в сумі 1378 грн., всього 23 659 грн.61 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_5