У х в а л а

6 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи: сільськогосподарський виробничий кооператив «Росія», товариство з обмеженою відповідальністю «Росія», реєстраційна служба Новоукраїнського управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а :

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області рішенням від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2016 року залишила без змін.

9 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 344 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року і 30 березня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 9 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту добросовісного заволодіння та відкритого і безперервного володіння спірним будинком протягом десяти років, а тому відсутні правові підстави для визнання за ним права власності за цей будинок за набувальною давністю; при цьому суди зазначили, що власником спірного будинку є сільськогосподарський виробничий кооператив «Росія».

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 8 липня 2015 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним житловим будинком, постійно мешкає у ньому, цей будинок нікому не належить, ніхто не заявляв до позивача вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна і позивач продовжує відкрито та безперервно володіти спірним будинком; крім того, міська рада до цього часу не звернулася із заявою про визнання спадщини відумерлою, а тому наявні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірний будинок за набувальною власністю;

- в ухвалі від 30 березня 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи: сільськогосподарський виробничий кооператив «Росія», товариство з обмеженою відповідальністю «Росія», реєстраційна служба Новоукраїнського управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання права власності на майно за набувальною давністю за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк