Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 49 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. Просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем 1 червня 2002 року, та неповнолітню доньку залишити на її вихованні. При цьому посилалася на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, подружні стосунки припинені з 2014 року.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований міським відділом РАЦСу Житомирського РУЮ 1 червня 2002 року, актовий запис за №538. Доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на подальше проживання з матірю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового про відмову в позові. Вважає, що суд передчасно дійшов висновку про неможливість збереження сімї, не вживши передбачених законом заходів для примирення. Крім того, вважає, що судом грубо порушені норми процесуального права щодо належного повідомлення його про час і місце слухання справи. Заяву про розгляд справи в його відсутності він до суду не подавав.

Розглянувши справу в межах, доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 1 червня 2002 року (а.с.5).

Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилалася на те, що з січня 2014 року подружніх стосунків з відповідачем не підтримує, погіршення стану її здоровя унеможливлює їх подальше спільне проживання.

Зазначені обставини відповідачем не оспорюються. Тобто, фактично відповідач визнав, що на даний час збереження сімї є неможливим.

Спору про місце проживання дитини не виникає.

З огляду на це, вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів до примирення висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Статтею 111 СК на суд не покладено обовязок призначити подружжю строк для примирення, а лише надано право. Проте це можливо лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. В даному випадку такі засади відсутні.

Розгляд судом справи у відсутності відповідача не дає підстав для скасування правильного по суті рішення.

За наведених обставин суд дійшов обгрунтованого висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї є неможливим, суперечить їх інтересам.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: судді: