Справа № 683/283/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради та Державного акта на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року позивачка звернулась в суд з означеним позовом і просить визнати незаконними та скасувати рішення Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №37 від 27 вересня 1995 року в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,820 га, що розташована по АДРЕСА_1, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 27 листопада 1995 року на підставі зазначеного рішення на ім»я ОСОБА_5

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй з 1987 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,820 га, яка була надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Вказує, що мала намір відчужити належний їй житловий будинок, однак з»ясувалось, що земельна ділянка площею 0,820 га, на якій цей будинок розташований, рішенням Ладигівської сільської ради №37 від 27 вересня 1995 року була передана у приватну власність її чоловіку ОСОБА_5, який 27 листопада 1995 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Відповідачі є їх дітьми та спадкоємцями померлого, однак оформити спадщину на спірну земельну ділянку не взмозі, оскільки на ній розташований належний їй житловий будинок. Вона ж в свою чергу без земельної ділянки не може розпорядитись належним їй будинком.

Оскільки з моменту набуття права власності на житловий будинок до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,820 га, на якій цей будинок розташований, тому передача цієї земельної ділянки у приватну власність її чоловіку ОСОБА_5 вважає незаконною.

Позивачка ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, надавши повноваження на представництво своїх інтересів в суді адвокату Віхерко Н.О.

Представник позивачки - адвокат Віхерко Н.О. подала до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з»явились, подавши письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають, просять задоволити.

Відповідач - Ладигівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов визнає.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 02 грудня 1987 року. Право власності ОСОБА_1 на вищезазначене будинковолодіння зареєстровано 02 грудня 1987 року Старокостянтинівським БТІ в реєстрову книгу №10 під реєстровим номером 87.

На підставі рішення Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №37 від 27 вересня 1995 року чоловікові позивачки ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,820 га, що розташована по АДРЕСА_1, з яких: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,570 га - для ведення особистого підсобного господарства. На підставі цього рішення 27 листопада 1995 року ОСОБА_5 отримав Державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Його діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями за заповітом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька та оформили свої спадкові права, отримавши у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2016 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №67/2013, заведеної 04 лютого 2013 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Право власності на належну померлому земельному ділянку площею 0,820 га, що розташована по АДРЕСА_1 його спадкоємці не оформили.

Отже, вбачається, що станом на 27 вересня 1995 року власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 була та залишається на даний час ОСОБА_1, а земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, було передано у приватну власність її чоловікові ОСОБА_5

Відповідно до ст.6 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, в редакції, що діяла на час передачі спірної земельної ділянки у власність, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян, зокрема для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу.

Згідно ст.17 вищезазначеного Кодексу передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема для ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Відповідно до ст.30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, яка діяла на час видачі оскаржуваного рішення та Державного акта, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Стаття 23 вищезазначеного Кодексу передбачала, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно ч.2 ст.158 чинного Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до п. г) ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Досліджені судом докази вказують на те, що Ладигівська сільська рада Старокостянтинівського району належним чином не перевірила хто саме є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що призвело до прийняття незаконного рішення №37 від 27 вересня 1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,820 га по АДРЕСА_1 та видачі останньому на підставі цього рішення Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 листопада 1995 року, у той час, коли власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 була позивачка.

Оскільки при видачі ОСОБА_5 Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 були порушені вимоги ст.30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року, який діяв на той час, тому рішення Ладигівської сільської ради народних депутатів №37 від 27 вересня 1995 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,820 га по АДРЕСА_1 слід визнати незаконним та скасувати, а також слід визнати незаконним Державний акт, виданий на підставі цього рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.6, 17, 23, 30 Земельного Кодексу від 18.12.1990 року, ст.ст.152 ч.3 п.г), 158 ч.2 Земельного Кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ладигівської сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району Хмельницької області №37 від 27 вересня 1995 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,820 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Визнати незаконним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий на ім»я ОСОБА_5 27 листопада 1995 року Ладигівською сільською радою народних депутатів Старокостянтинівського району Хмельницької області на земельну ділянку площею 0,820 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: