Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1578/16-ц
Провадження №: 2/332/872/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з жовтня 2015 року до досягнення нею двадцяти трьох років та на термін навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з 29 березня 1997 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 13 липня 2006 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягла повноліття. З жовтня 2015 року відповідач не сплачує на утримання доньки матеріальної допомоги, проте під час телефонних розмов обіцяв це робити і просив не подавати позову до суду. На теперішній час донька навчається на третьому курсі денної форми навчання у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг», на бюджетній основі. Звернення до суду зумовлено необхідністю у придбанні занадто дорогих медикаментів на лікування доньки, направлення її на санітарно-курортне лікування, витрачання коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, придбання підручників. Стверджує, що відповідач є працездатним, офіційно ніде не працює, але має неофіційний дохід.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також зазначив, що ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства, хворіє на епілепсію, міопію та астигматизм, що потребує витрачання значних коштів на медикаменти. У разі відсутності належного лікування ОСОБА_5, остання буде позбавлена можливості навчатися.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позов частково. В обґрунтування своєї позиції надав пояснення аналогічні викладеним письмово у запереченнях (а.с.32-34). Просив суд врахувати, що відповідач не працює, має періодичні заробітки, страждає захворюванням очей, що обмежує його можливості працевлаштуватися, перебуває в іншому шлюбі, від якого має малолітню дитину, яка також має незадовільний стан здоровя і потребує лікування, його дружина не працює. Крім того, відповідач на користь позивачки за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі близько 450 гривень. Таким чином надавати матеріальну допомогу позивачці у зазначеній нею сумі не має можливості, заявлені позовні вимоги визнає в сумі 200 гривень.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що позивачка є її племінницею. Після виповнення ОСОБА_5 повноліття позивачка зверталася до відповідача у телефонній розмові, яку вона чула особисто, з проханням продовжити надавати матеріальну допомогу дочці, на що відповідач відповів згодою і просив не звертатися до суду. Проте, як їй відомо зі слів позивачки, ОСОБА_4 обіцяної допомоги так і не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.03.1997 року по 13.07.2006 рік, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України ОСОБА_3, копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 040208 від 29.03.1997 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №073987 від 15.07.2010 року (а.с.3 зворотній бік, а.с.4, 5).

На даний час відповідач перебуває в іншому шлюбі, після реєстрації якого його прізвище «Житник» було змінено на прізвище «Машошин», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №071747 від 12.09.2009 року (а.с.52).

Сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 335605, виданого 02.12.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м.Запоріжжя, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №883 (а.с.2).

Відповідно до довідки № 352 від 12.10.2015 року, виданої директором Державного навчального закладу «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг», ОСОБА_5 з 01.10.2015 року навчається у зазначеному учбовому закладі на денній формі навчання, бюджетна основа. Термін закінчення навчання 30.11.2016 рік (а.с.6).

Відповідно до довідки №6 від 26.11.2015 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району, ОСОБА_5 має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів з дитинства. На термін з 23.10.2015 року по 31.12.2016 року їй призначено державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» (а.с.9).

Відповідно до медичних довідок, виписок з медичної картки, виписного епікризу ОСОБА_5 має епілептичне захворювання та захворювання очей міопія, астигматизм (а.с.8, 75-85), що відповідачем не заперечуються.

У п. 20 постанови Пленуму "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Наведені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, навчання ОСОБА_5 на денному відділенні є єдиним її заняттям і досягнення повноліття не знімає з батьків обов'язку з надання такої допомоги для забезпечення можливості здобути освіту.

Згідно з довідкою Центру обслуговування абонентів у Заводському районі, позивачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, до складу її сімї належать ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Таким чином ОСОБА_5 проживає із позивачкою, і остання надає їй матеріальну допомогу. Матеріальної допомоги від батька ОСОБА_5, після досягнення нею повноліття, не отримує. Дані факти відповідачем не заперечуються.

Однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу.

Так, відповідно до ст.ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У той же час та обставина, що ОСОБА_4 не працює і не має постійного заробітку, не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти.

Відповідач ОСОБА_4 є працездатною особою як за віком, так і за станом здоров'я, медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони працевлаштування до суду не надано, проте він не працює, звільнився з останнього місця роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП.

У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили, що ОСОБА_4 страждає хронічними захворюваннями, які вимагають постійного лікування та матеріальних затрат.

Непроходження відповідачем військової служби (а.с.30-31) не свідчить про неможливість працевлаштування та незадовільний стан його здоровя на даний час.

За поясненнями представника відповідача, останній має періодичні заробітки.

Таким чином, ОСОБА_4 повинен брати участь у витратах на дочку, яка продовжує навчання.

У той же час, твердження відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати позивачці аліменти в зазначеній нею у позові сумі заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За матеріалами справи повнолітній ОСОБА_5 встановлено діагнози: епілепсія, міопія прогресуюча слабкого ступеню та астигматизм (а.с.75- 85).

Як вбачається з довідки управління праці та соціального захисту населення, ОСОБА_5 перебуває на обліку і їй призначена допомога як інваліду з дитинства 3 групи. З 01.05.2016 року дана допомога складає 1130, 00 гривень (а.с.73).

Як вбачається з довідки ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» від 13.07.2016 року ОСОБА_5 навчається у даному закладі та отримує стипендію у розмірі 311,00 гривень (а.с.74).

Відповідно до копії трудової книжки відповідача ОСОБА_4, останній не працює і не отримує допомогу по безробіттю (а.с.50).

На виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.02.2011 року, на даний час відповідач ОСОБА_4 продовжує сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_8 (а.с.37, 38).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 11.06.2016 року, виданою Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ, заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_8 станом на 01.07.2016 року ОСОБА_4 не має (а.с.39).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб відповідач 12.09.2009 року уклав шлюб із ОСОБА_9 (а.с.52).

Від цього шлюбу відповідач має дитину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС №201884, виданого 10.07.2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.53).

Згідно з матеріалами справи малолітня дитина відповідача ОСОБА_10 перебуває на обліку у невролога та потребує лікування (а.с.61-67).

Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин визначених у статті 182 цього Кодексу.

Оскільки на час ухвалення рішення відповідач не працює і не має регулярного доходу, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі.

Виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, з урахуванням інтересів дочки, а також беручи до уваги матеріальне становище ОСОБА_5, яка навчається на бюджетній основі та отримує стипендію і соціальну допомогу внаслідок інвалідності, стан її здоровя, матеріальне становище відповідача та стан його здоровя, наявність у нього малолітньої дитини ОСОБА_10, стан здоровя останньої, наявність у відповідача аліментних зобовязань відносно неповнолітньої ОСОБА_8, часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у сумі 350 гривень щомісячно і ця сума не перевищує можливостей відповідача надавати допомогу дочці.

Позов пред'явлено 27.05.2016 року (а.с.1), ОСОБА_5 закінчує навчання 30 листопада 2016 року (а.с. 6). Тому аліменти, відповідно до ст.ст.191,199 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років.

Положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Проте, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з жовтня 2015 року, але не могла їх одержати в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Так, матеріалами справи не підтверджено, що відповідач знав про обовязок сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5 після досягнення нею повноліття і з метою ухилення від цього змінював місце роботи чи проживання, приховував дохід, мав у своєму розпорядженні кошти та не бажав їх надавати, тобто свідомо прагнув ухилитися від обовязку по утриманню.

Посилання позивача на наявність під час телефонних розмов усних обіцянок відповідача сплачувати аліменти, про що також зазначила у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, не є підставою стягнення аліментів з відповідача за минулий період. Суд вважає, що у позивачки була можливість звернутися з відповідним позовом до суду одразу після виповнення дочці 18 років. Тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, (ІПН НОМЕР_1), який зареєстрований та проживає за адресою: 69000, м.Запоріжжя, бул.ЦентральнийАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, (ІПН НОМЕР_2), яка зареєстрована та проживає за адресою: 69021, АДРЕСА_2, аліменти у розмірі 350 (триста пятдесят) гривень щомісячно на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 27 травня 2016 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, який зареєстрований та проживає за адресою: 69000, м.Запоріжжя, бул.ЦентральнийАДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовленні в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21.10.2016 року. Повний текст рішення виготовлено 26.10.2016 року.

Суддя Л.В.Безлер