Справа № 357/9384/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. , оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою площею,-

В С ТА Н О В И В :

31.08.2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом та просить в судовому порядку визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право на користування житловою площею в належній ОСОБА_1 52/100 частині житлового будинку № 40 по вулиці Поповича в с. Фурси Білоцерківського району Київської області.

20.09.2016 року винесено ухвалу про залишення позову без руху та надано строк для усунення недоліків заяви, а саме: позивачу необхідно було зазначити докази в підтвердження викладених обставин, в тому числі щодо порушенням відповідачем прав позивача, так-як з позову вбачається, що відповідач був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово до 29.04.2011 року, тобто ОСОБА_2 повинен був знятий з реєстрації автоматично 30.04.2011 року.

Копія ухвали про залишення позову без руху від 20.09.2016 року була направлена на адресу позивача, яка була зазначена в позовній заяві, однак ні зворотне повідомлення ні конверт не повернувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою площею, підлягає поверненню.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою площею, вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через

Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_3