САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/2448/15-ц
Провадження № 2/206/13/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Чинник М.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором міни, відсотків за користування коштами, трьох відсотків річних, інфляційних нарахувань та зобов'язання повернути майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти: суму боргу в розмірі -15500 грн., суму процентів в розмірі - 2957,91 грн., суму витрат від інфляції в розмірі - 8602,50 грн., суму 3% річних у розмірі - 899,38 грн. та повернути йому човен «Южанку» у придатному для експлуатації стані, мотивуючи тим, що він з відповідачем у червні 2011 року вирішили обмінятися власними човнами. Він повинен був передати відповідачу належний йому човен «Кримка» та мотор для човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322). Відповідач в свою чергу повинен був передати йому належний йому човен «Южанка» у придатному для експлуатації стані та виплатити йому 30 000 грн.

Свою частину договору він виконав та передав у червні 2011 року відповідачу човен «Кримку» та зазначений вище мотор для човна. Відповідач пообіцяв перевезти до нього додому човен «Южанку» у придатному стані. Зазначену суму коштів - 30000 грн. відповідач віддати відразу не міг, у зв'язку з чим між ними було укладено боргову розписку від 01 червня 2011 року згідно якої - відповідач отримав від нього мотор для човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322) вартістю 30000 грн. та зазначено обов'язок відповідача повернути йому зазначену суму боргу до 01.09.2012 року. У зв'язку з тим, що він погано бачить то відразу не помітив, що на розписці відсутній підпис відповідача.

Відповідач борг у зазначеній в розписці строк у повному обсязі не повернув. На протязі двох років частково віддавав борг: 21.10.2011 року - 500 доларів США, 22.08.2012 року - 1300 доларів США, 27.05.2013 року - 500 грн.

У липні 2013 року він повідомив відповідача, що подає позовну заяву до суду про стягнення з нього боргу, але він почав його вмовляти, що віддасть усю суму боргу і передасть йому човен «Южанку».

У зв'язку з чим 16.07.2013 року відповідач власноруч написав нову розписку де зазначив, що зобов'язується повернути йому кошти у сумі 15500 грн., а також віддати човен «Южанку» до 28.07.2014 року у придатному для експлуатації стані.

Розписка складена 16.07.2013 року є підтвердженням передання відповідачу у власність одного товару в обмін на інший товар, а оскільки в укладеному між ними договорі міни містяться елементи договору позики, то відповідно ст.ст.1047,1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику.

Також, оскільки відповідач своєчасно не повернув суму позики, то повинен сплатити на його користь проценти, інфляційні витрати та 3% річних.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, що позивач домовився з відповідачем про обмін належного йому човна «Кримка» та мотору для човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322) на човен відповідача «Южанку» з доплатою за мотор 30000 грн. Свою частину домовленості він виконав, а відповідач належний йому човен «Южанку» до теперішнього часу не передав та не доплатив за мотор 15500 грн., про що і склав відповідну розписку, що не є договором позики.

Судом уточнені обставини та правові підстави у позивача в судовому засіданні 20.01.2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та зокрема пояснив, що його довірителю човен «Кримка» не був переданий позивачем, оскільки основною умовою його передання була реєстрація у встановленому законом порядку. Однак позивач цю умову ніяк виконати не міг, оскільки документів на неї не мав, тому і підстав для передання йому човна «Южанки» бути не може. Що стосується мотору, то він не заперечує факту його отримання від позивача. Однак ніяких грошей у борг у позивача він не брав.

Представник Нижньо-Дніпровського міжрегіонального управління Укрморрічінспекції в судовому засіданні пояснив, що Державна реєстрація суден в Україні здійснюється відповідно до вимог Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Судної книги України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.97 №1069. Відповідно до електронної версії Суднової книги України та Державного суднового реєстру України, що ведеться Укрморрічінспекцією, записи щодо суден, власниками або судновласниками яких є фізична особа ОСОБА_2 відсутні.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

В матеріалах справи наявна боргова розписка, згідно якої відповідач отримав від позивача мотор для човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322) вартістю 30000 грн., що еквівалентно 3750 доларів США. Зобов'язується виплатити вказану суму до 1 вересня 2012 року (а.с.12).

Також наявна розписка, згідно якої відповідач зобов'язався повернути отримані в борг 15500 грн. до 1.02.2014р. з щомісячною оплатою 2583 грн., а також повернути човен «Южанку» до 26.07.2013 року в придатному для використання стані ОСОБА_2 (а.с.13).

Звертаючись з даним позовом позивач зазначив, що в червні 2011 року він домовився з відповідачем про обмін належного йому човна «Кримка» та мотору до човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322) на човен відповідача «Южанка», який останній повинен був йому передати у придатному для експлуатації стані після виконання ремонту та доплатити за мотор до човна 30000 грн.

На теперішній час, як стверджував в судовому засіданні позивач човен «Южанку» йому відповідач так і не передав та ще винен за мотор для човна 15500 грн.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач написав розписку, що взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 15500 грн., оскільки був винен позивачу цю суму за мотор для човна.

Окрім того матеріали справи не містять ніяких відомостей, що позивач був власником або судовласником судна «Кримка» (а.с.90) та що він його передав відповідачу.

Цивільний кодекс України у статтях 3,6,203,626,627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.657, ч.ч.1, 2 ст.715, ст.716 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

У письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма( ст. 208 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 ЦК України.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6,627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим зазначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладанні договору, вибори контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Таким чином, договір міни човна «Кримка» з мотором для човна (HONDA-BF 20 SRUBAMJ-1025322) на човен «Южанка» з доплатою в розмірі 30000 грн. повинен бути вчинений у письмовій формі з зазначенням обставин домовленостей та умов договору.

Оскільки такі вимоги сторонами дотримані не були, зазначений договір міни є неукладеним і не створив для сторін ніяких прав та обов'язків.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав за наявних в матеріалах справи доказів для зобов'язання відповідача поверненути човен «Южанка» у придатному для експлуатації стані.

Що стосується стягнення з відповідача суми боргу, процентів, інфляції, суми 3% річних, то суд виходив із наступного.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Сам позивач при викладенні обставин свого позову та в судовому засіданні зазначив, що грошові кошти в розмірі 15500 грн. відповідачу у власність не передавав, а розписки останній написав у зв'язку з його боргом за мотор для човна, тому суд вважає, що за склавшихся між сторонами правовідносин не можуть бути застосовані положення ст.ст. 1049,1050 ЦК України, які передбачені для договірних зобов'язань по поверненню позики.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко