Справа № 201/6154/16-ц
Провадження № 2/201/1907/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

4 листопада 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Гоц Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесення відповідних змін до актового запису про народження, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесення відповідних змін до актового запису про народження.

Ухвалою суду від 05.10.2016 дану справу прийнято до провадження суддею Наумовою О.С. у зв'язку із виходом у відставку судді ОСОБА_9

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб 10.04.2012 з метою отримання ОСОБА_3 реєстрації місця проживання в Україні та в подальшому громадянства України. Проте вони фактично ніколи у шлюбних відносинах не перебували, разом не проживали, не мали наміру створити сім'ю. Після укладення цього шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2 не підтримували стосунки, останній раз вона його бачила ще у вересні 2012 року за місцем своєї реєстрації. Водночас, вона проживає однією сім'єю як жінка та чоловік із ОСОБА_1 з листопада 2013 року. У них народилась дитина, якого було зареєстровано як ІНФОРМАЦІЯ_5. Батьком дитини вказано ОСОБА_3, так як на момент народження шлюб із ОСОБА_3 розірвано не було. Тому органом реєстрації акті цивільного стану відмовлено у записі батьком ОСОБА_1

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є спільною дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Але порушується право позивача на батьківство, а також права дитини, в зв'язку з чим позивачі звернулися до суду із даним позовом.

Також зазначають, що на час реєстрації дитини ОСОБА_4 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2012 по справі № 401/911/12-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Однак органу реєстрації про цей факт не було відомо, що підтверджується відповіддю Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.12.2015. ОСОБА_2 зверталася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання шлюбу фіктивним та визнання батьківським, однак позовну заяву повернуто позивачу, в зв'язку з недоплатою судового збору.

У той же час ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 16.03.2016 відмовлено у заяві про перегляд рішення про розірвання шлюбу, що виключило можливість подання позову про визнання шлюбу фіктивним. Тому позивачі звернулись із даним позовом про визнання батьківства.

Вказують, що відповідно, до ст. 129 СК України до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із зазначеним позовом до Амур-Нижньодніпровського районного суду 09.12.2015 (тобто у межах строку позовної давності), однак 25.01.2016 позивачем отримано ухвалу по справі № 199/9489/15ц, якою позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було повернуто, в зв'язку з тим, що за даними адресного бюро ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, тобто, заяву повернуто у зв'язку із територіальною непідсудністю. Про місце реєстрації відповідача позивачі не знали та не могли знати.

Враховуючи викладене, просять суд поновити строк позовної давності та посилаючись на норми ст.ст. 128, 129, 138 СК України просять позов задовольнити.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надали заяву, в якій вказали, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення.

Вислухавши в судовому засіданні позивачів, їх представника, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб 10.04.2012, який зареєстровано за № 4 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, що видно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 10).

Як вказує ОСОБА_2 даний шлюб було укладено нею з метою отримання ОСОБА_3 реєстрації місця проживання в Україні та в подальшому громадянства України. Проте вони ніколи у шлюбних відносинах не перебували, разом не проживали, не мали наміру створити сім'ю. Після укладення цього шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2 не підтримували стосунки, останній раз вона його бачила у вересні 2012 року за місцем своєї реєстрації.

Водночас, вона проживає однією сім'єю як жінка та чоловік із ОСОБА_1 з листопада 2013 року. У них народилась дитина, якого було зареєстровано як ОСОБА_4, що вбачається із Свідоцтва про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області серії НОМЕР_1 (а.с. 9). Батьком дитини у свідоцтві зазначений ОСОБА_3, так як на момент народження шлюб із ОСОБА_3 розірвано не було.

Як вказують позивачі, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є їх спільною дитиною.

Також встановлено, що на час реєстрації дитини ОСОБА_4 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2012 по справі № 401/911/12-ц, яке набрало законної сили 26.11.2012, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13).

На момент реєстрації дитини про дане рішення не було відомо органу реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.12.2015 № 4636/101-26 (а.с. 15).

В лютому 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання шлюбу, укладеного із ОСОБА_3 недійним, визнання батьківства, але ухвалою сулу від 15.03.2016 позовну заяву повернуто у зв'язку із недоплатою судового збору (а.с. 12).

У той же час ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 16.03.2016 відмовлено у перегляді заочного рішення про розірвання шлюбу від 15.11.2012, у зв'язку із чим позивачі не мали можливість звернутися із позовом про визнання шлюбу фіктивним.

Відповідно до ст. 129 СК України до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались із позовом про визнання батьківства до Амур-Нижньодніпровського районного суду 09.12.2015 (у межах строку позовної давності), однак 25.01.2016 ним отримано ухвалу по справі № 199/9489/15ц, якою позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 повернуто у зв'язку з тим, що за даними адресного бюро ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, тобто, заяву повернуто у зв'язку із територіальною непідсудністю. Про місце реєстрації відповідача позивачі не знали і не могли знати.

За таких обставин, суд вважає за можливе поновити позивачам строк звернення до суду, оскільки причини його пропуску є поважними.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений і особою, яка вважає себе батьком дитини.

Особа, яка вважає себе батьком дитини відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі із іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Як пояснила свідок ОСОБА_6 в судовому засідання, вона є матір'ю ОСОБА_2 Їй достеменно відомо, що батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_1, з яким донька познайомилася заздалегідь до народження ОСОБА_3, ще три роки тому. ОСОБА_1 із самого народження ставиться до ОСОБА_3, як батько, піклується про нього. Шлюб з ОСОБА_3 був фіктивним, донька з ним ніколи не проживала, вона його ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання пояснила, що вона є давньою знайомою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Їй достеменно відомо, що батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_1, з яким у ОСОБА_2 були тривалі стосунки. ОСОБА_1 із самого народження ставиться до ОСОБА_3, як батько, піклується про нього. Хто такий ОСОБА_3 їй не відомо.

Відповідно до ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред»являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним , установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відтак, суд оцінивши у сукупності пояснення позивачів, свідків, інші докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, доходить висновку про підтвердження батьківства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як батька малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесення відповідних змін до актового запису про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215 , 259 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесення відповідних змін до актового запису про народження - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2).

Виключити з актового запису № 398 від 20.03.2015, вчиненого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька ОСОБА_3, вказавши батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінивши прізвище дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5», по-батькові з «ІНФОРМАЦІЯ_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Рішення, після набрання ним законної сили, направити до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 листопада 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 7 листопада 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова