Справа № 265/3182/16-ц
Провадження № 2/265/1364/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № MRM0GL від 19.12.2007 року в розмірі 54000 доларів США. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного договору № MRM0GL відповідачка ОСОБА_1 отримала у ПриватБанку кредит у розмірі 54000 доларів США на термін до 19.12.2027р. зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 19.12.2007р. був укладений договір поруки № MRM0GL, згідно якого він прийняв на себе відповідальність по зобовязанням ОСОБА_1 у повному обсязі, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором. Умови погашення кредиту відповідачкою ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», яка станом на 25.03.2016 року становить - 150431,75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 47610,32 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37332,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 65488,82 доларів США. Просив стягнути солідарно з відповідачів частину суми заборгованості в сумі 114231,75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 47610,32 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37332,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 29288,82 доларів США, а також судові витрати.

У відкрите судове засідання представник позивача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявилися за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом оголошення у пресі.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19.12.2007 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 54000 доларів США на термін до 19.12.2027р. зі сплатою відсотків за користування кредитом,

19.12.2007 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань між ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 прийняв на себе відповідальність по зобовязанням ОСОБА_1 у повному обсязі, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором.

Умови погашення кредиту відповідачкою ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25.03.2016 року становить - 150431,75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 47610,32 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37332,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 65488,82 доларів США.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст.599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст.559 цього Кодексу встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя.

Згідно повідомлення ПАТ «ПриватБанк» останній платіж за зазначеним кредитним договором було здійснено 23.03.2010 року.

26.03.2016 року Банком було направлено повідомлення відповідачам з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі.

Відповідно до п.12 договору поруки № MRM0GL від 19.12.2007р. порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Тому підстав вважати поруку припиненою не має, у звязку з чим суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку.

В Постанові Верховного Суду України за № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені з відповідачів, суд, враховуючи положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року, стягує пеню, нараховану в період до 14 квітня 2014 року. Відповідно розрахунку сума пені, яка підлягає стягненню, нарахована станом на 25.03.2014р. та складає 29966,30 доларів США, однак суд задовольняє позов в межах заявлених вимог та стягує з відповідачів пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 29288,82 доларів США.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 порушила умови Кредитного договору, тобто не вносила щомісячні платежі, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед позивачем станом на 25.03.2016 року, яка становить 150431,75 доларів США, у звязку з чим суд вважає, що частина суми заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідачів у розмірі 114231,75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 47610,32 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37332,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 29288,82 доларів США, підтверджена відповідним розрахунком та підлягає стягненню солідарно з неї та з ОСОБА_2, як поручителя за Договором поруки, а тому задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 44978,75 грн. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду на розгляд справи в розмірі 1260 грн., а всього 46238,75 грн. в рівних частках, тобто по 23119,37 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 536, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094 місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок №50, , рахунок №3111, МФО 305299, заборгованість станом на 25.03.2016р. у розмірі 114231,75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 47610,32 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37332,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 29288,82 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094 місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок №50, , рахунок №3111, МФО 305299а також судовий збір у розмірі 44978,75 гривні та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду на розгляд справи в розмірі 630 грн., а всього 45608,75 грн. в рівних частках, тобто по 22804,37 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________І.М. Міхєєва