Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 про скасування і визнання неправомірним наказу про звільнення, розірвання трудового договору, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу, зобов'язання видати довідку про роботу та заробітну плату, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного судуТернопільської області від 4 березня 2016 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_5 (далі - СПД ОСОБА_5), мотивуючи тим, що згідно безстрокового трудового договору працювала у СПД ОСОБА_5 у готелі «Паллада» кухарем. Перебуваючи на лікарняному, вона на вимогу

ОСОБА_5 з'явилася на збори колективу готелю і остання відсторонила її від виконання трудових обов'язків до з'ясування всіх обставин недостачі продукції. Протягом тривалого проміжку часу ОСОБА_5 із нею не зв'язувалася і позивач направила претензію із вимогою звільнити її за згодою сторін та провести повний розрахунок, проте відповідачем не було вчинено жодних дій по повідомленню працівника про звільнення чи продовження роботи, трудовий договір не розірваний, не була виплачена заборгованість по заробітній платі. Зазначала, що з 18 квітня 2015 року по дату розгляду справи вона перебуває у вимушеному прогулі із вини роботодавця. Наказ

СПД ОСОБА_5 від 18 травня 2015 року із внесеними до нього змінами наказом від 6 листопада 2015 року є незаконним, оскільки був виданий із пропущенням строків для накладення адміністративного стягнення у виді звільнення з роботи.

Вважала, що вона не вчиняла прогул, оскільки була відсторонена керівництвом від виконання трудових обов'язків на невизначений термін. Незаконними діями підприємця ОСОБА_5 їй було завдано моральної шкоди, яка виразилася у переживаннях, душевних стражданнях.

Ураховуючи наведене, просила скасувати наказ від 18 травня 2015 року зі змінами, внесеними наказом від 6 листопада 2015 року про звільнення з роботи, розірвати укладений між нею та СПД ОСОБА_5 трудовий договір, стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 720,90 грн за період

з 1 квітня по 17 квітня 2015 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 072,78 грн за період з 18 квітня 2015 року по 4 листопада 2015 року, стягнути компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 346,22 грн, відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду, розмір якої оцінений в сумі 3 000 грн та зобов'язати відповідача надати їй довідку про роботу та заробітну плату.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 4 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку, що звільнення позивача з підстав, передбачених ч. 4 ст. 40 КЗпП України, відбулося з дотриманням норм трудового законодавства. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності на роботі з 9 квітня 2015 року по 18 травня

2015 року з поважних причин, за виключенням перебування на лікарняному з 14 квітня 2015 року по 17 квітня 2015 року. Факт відсторонення позивача від роботи роботодавцем матеріалами справи не підтверджено.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 4 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

Ю.Г.Іваненко