Справа № 453/870/16-ц
№ провадження 2/453/398/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2016 року Сколівський районний суд Львівський області в складі:

головуючого-судді Ясінському Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Виконавчого комітету Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання шлюбу недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 12.09.2013 року виконавчим комітетом Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області, актовий запис №2. Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Після реєстрації шлюбу відповідач різко змінив своє ставлення до позивачки, перестав підтримувати шлюбні відносини з нею, згодом зі свідоцтвом про одруження зник. Від батьків відповідача їх стало відомо, що він підтримує шлюбні відносини з іншою жінкою, тобто фактично створив іншу сімю. Вважає, що ОСОБА_2 переслідував мету укласти фіктивний шлюб лише для того, щоб ухилитися від військової служби. Про фіктивність шлюбу свідчить також і те, що відповідач відмовився надати мені свідоцтво про одруження для проставлення відмітки про одруження в її паспорті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просить такий задоволити. Крім того пояснила, що шлюб із відповідачем вона уклала добровільно 12.09.2013 року, на момент укладення шлюбу вона не страждала тяжкими психічними розладами, не перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп»яніння, розуміла значення своїх дій та могла ними керувати, шлюб було зареєстровано без застосування фізичного або психологічного насильсвта. До реєстрації шлюбу із серпня 2012 року вони проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу переїхати проживати до її батьків у м. Львів. Причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада з її сторони.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Факт належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 10.10.2016 року, підтверджується отриманими напередодні рекомендованими повідомленнями про вручення. Крім того, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у письмовій заяві, вх. №3405 від 02.09.2016 року, зокрема зазначив, що наведені позивачем підстави позову є надуманими, Шлюб між ним та позивачкою був укладений за взаємною згодою, між ними були фактичні шлюбні відносини і він не переслідував інших цілей, окрім як створити повноцінну сімю. Справжньою причиною припинення шлюбних відносин була подружня зрада позивачки, що і стало причиною їх роздільного проживання. Просить в позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Представник третьої особи Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області сільський голова ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, давши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 12 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області та видано свідоцтво про шлюб серія 1-СГ №215202.

З лютого 2014 року по дату звернення з позовом до суду сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують.

Відповідно до ст. 40 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без добровільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (ч. 1).

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із ним без наміру створення сімї та набуття прав і обовязків подружжя.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним лише якщо він був зареєстрований без добровільної згоди дружини або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

Відповідно до ст. 42 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, та щоб воля цих осіб була спрямована на створення сімї.

Як убачається з матеріалів справи, 12 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб за їхньою взаємною згодою. Після реєстрації шлюбу подружжя деякий час проживало разом. Для створення повноцінної сімї відповідач звільнився з роботи за власним бажанням та переїхав до позивача, залишивши матір, яка потребувала стороннього догляду.

Позивач стверджує, що відповідач уклав шлюб із нею без наміру створити сімю та набути обовязків подружжя. Проте письмових або інших доказів на підтвердження своїх доводів суду не представила.

Окрім того, в своєму позові вказує, що відповідачем укладено шлюб виключно для ухилення від військової служби. Суд вважає, що дана обставина не може служити доказом фіктивності щлюбу, оскільки відповідно до ст. ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» укладення шлюбу не звільняє відповідача від виконання військового обовязку.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно укладений 12.09.2013 р., про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис, на підставі якого їм було видане свідоцтво про шлюб.

Сімейним кодексом встановлена презумпція дійсності шлюбу.

Згідно чинного законодавства подружжя не зобовязане проживати разом, тому їх роздільне місце проживання не свідчить про відсутність наміру створити сімю, а відтак не може розглядатися судом як доказ фіктивності шлюбу.

Окрім того, даних про те, що за період перебування в шлюбі ОСОБА_2 намагався набути певні юридичні права, або уникнути обовязків, не пов'язаних з шлюбом, які без реєстрації шлюбу неможливо набути, в розпорядженні суду нема, доказів з цього приводу позивачем не подано.

Таке об'єктивно свідчить про відсутність у ОСОБА_2 наміру використати реєстрацію шлюбу в корисливих цілях, що є ознакою створення фіктивного шлюбу.

Жодного, із передбаченого ст..57 ЦПК України доказу, який би підтверджував те, що позивач та відповідач укладаючи шлюб не мали наміру створити сімю, не подано і таких сторонами не наведено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 37 Сімейного кодексу України, шлюб є дійсним, окрім випадків встановлених ч. 1 - 3 ст. 39 Сімейного кодексу України, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

При недоведеності обставин, на які посилалась позивач та умов, за яких шлюб може бути визнано недійсним, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.10-12, 60, 88, 213, 215, 218, ЦПК України, ст. ст. 38-42 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Виконавчого комітету Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання шлюбу недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сколівського районного

судуЛьвівської області ОСОБА_4