Номер провадження 2/754/28/16
Справа №754/551/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Київміськсантехмонтаж» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану внаслідок неналежного виконання трудових обов'язків в сумі 219 986 грн. 31 коп., а також судовий збір у сумі 2 199 грн. 86 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26 вересня 2002 р. ОСОБА_1 працював в ТзДВ «Київміськсантехмонтаж» на посаді водія 2-го класу. 09 квітня 2014 р. між сторонами був укладений договір про повну матеріальну відповідальність та згідно акту прийняття автомобіля від 09.04.2013р. за відповідачем було закріплено автомобіль Камаз 6515, державний номерний знак НОМЕР_1. 19 червня 2014р. на будівельному майданчику поблизу міста Бориспіль Київської області було скоєно кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення майна позивача - автомобіля Камаз, державний номер НОМЕР_1, який був залишений відповідачем за межами будівельного майданчика не зданий під охорону та в салоні якого знаходився технічний паспорт на цей автомобіль. За умовами договору про повну матеріальну відповідальність від 09.04.2013р. робітник, який займає посаду водія безпосередньо пов'язану із застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність по забезпеченню збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, і в зв'язку з викладеним зобов'язується бережно ставитись до переданих йому матеріальних цінностей, приймати міри для запобігання їх пошкодження та своєчасно сповіщати адміністрацію підприємства про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Вказані умови договору ОСОБА_1 не було в повній мірі виконано та не повідомлено адміністрацію підприємства про обставини, які загрожують забезпеченню збереження ввіреного транспортного засобу, який був закріплений за відповідачем згідно акта прийняття автомобіля від 09.04.2014р. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем посадових обов'язків та незабезпечення цілісності майна, підприємству завдано матеріальної шкоди в розмірі 219 986,31 грн. 28 липня 2014р. відповідачу було направлено лист №113 щодо відшкодування заподіяних збитків, який отриманий ним особисто 28.07.2014р., але залишений без відповіді. 15.08.2014р. кур'єрською доставкою від ОСОБА_1 було отримано заяву про звільнення за власним бажанням датовану 12.08.2014р. Добровільно відшкодувати завдану товариству шкоду відповідач відмовляється.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Судом встановлено, що наказом ВАТ «Київміськсантехмонтаж» № 116-к від 26 вересня 2002 року відповідач був прийнятий на роботу водієм 2-го класу до відділу головного механіка з 26 вересня 2002 року з випробувальним терміном один місяць. (а.с. 42)

Згідно наказу ТзДВ «Київміськсантехмонтаж» № 95-к від 29.08.2014р., ОСОБА_1, водія 2-го класу було звільнено з 11 серпня 2014 р. у зв'язку з прогулами без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. (а.с.6)

09 квітня 2013р. між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого робітник, який займає посаду - водій безпосередньо пов'язану із зберіганням, відпуском, перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність по забезпеченню збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Згідно п.п.3,4 договору у випадку незабезпечення з вини робітника збереження ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству і його відшкодування проводяться згідно чинного законодавства України. Робітник не несе матеріальної відповідності, якщо шкода заподіяна не з його вини. (а.с.7)

Відповідно акту прийняття автомобіля, затвердженого заступником директора з виробничих питань ТзДВ «Київміськсантехмонтаж» ОСОБА_2, даний акт складено про те, що за водієм (екскаваторником) ОСОБА_1 закріплюється автомобіль Камаз-65115, державний номерний знак НОМЕР_1. Водій несе повну матеріальну відповідальність за прийнятий автомобіль Камаз 65115, його догляд, комплектність. (а.с.8)

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №13175/13176/15-32 від 29.10.2015р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Водій» в акті прийняття автомобіля КАМАЗ-65115 від 09 квітня 2013 року, державний номерний знак НОМЕР_1, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с.71-74)

Згідно витягу з кримінального провадження №0001042, орган досудового розслідування: Бориспільський МРВ ГУ МВС України в Київській області, фабула: в період часу з 18 год. 00 хв. 18.06.2014 року по 09 год. 00 хв. 19.06.2014р. невстановлена особа, діючи умисно та з корисливих мотивів, незаконно заволоділа автомобілем марки «Камаз» 65115-018, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 р.в., належний ВАТ «Київміськсантехмонтаж», який знаходився на земельній ділянці, розташованій біля 8 км а/д ПСО м. Київ, поблизу м. Бориспіль. ЄО № 7927. (а.с.34)

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками, у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно п. 9 вказаної постанови Пленуму ВСУ судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства. Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (пункти 3, 4, 8 статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК ( 1001-05 ).

Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Згідно ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Статтею 135-1 КЗпП України встановлено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу (ст. 138 КЗпП України.)

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що твердження позивача про закріплення за відповідачем автомобіля КАМАЗ 65115, державний номер НОМЕР_1 спростовуються висновком експертів №13175/13176/15-32 від 29.10.2015р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відсутність у діях відповідача доведеної вини у завданні підприємству матеріальної шкоди, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 62, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Київміськсантехмонтаж» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: