Справа № 487/4362/15-ц
Провадження № 2/487/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

Головуючого судді Біцюка А. В.,

секретар Бавикіна Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2, в якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що у неї з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_3. Однак шлюб з відповідачем було розірвано 07 травня 2009 року, на даний час ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, не займається її вихованням, здоров'ям не цікавиться, матеріально її не утримує, тим самим створює умови, які шкодять інтересам дитини. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного просила позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, підтвердила обставини, що викладені у позовній заяві. В подальшому до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути за його відсутності, правові наслідки, передбачені ст..166 СК України роз'яснені та зрозумілі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явився, надала суду висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Судом приймалось рішення за відсутності сторін та на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно листа Дошкільного навчального закладу №20 «Юний Чорноморець» від 20.03.2015 року за вих..№25/16-07 ОСОБА_5 є вихованкою дошкільного навчального закладу №20. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні дитини. Рідний батько ОСОБА_2 жодного разу у ДНЗ не з'являвся, життям дитини не цікавиться.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.11.2015 року за №2448/020201-22/03/14/15, Орган опіки та піклування вважає не доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження

Оскільки факт ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_2 повністю знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується письмовими доказами, також показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав слід задовольнити повністю.

Крім того, суд не приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.11.2015 року за №2448/020201-22/03/14/15 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, оскільки останній не підтверджено жодним доказом і фактично є припущенням, на якому не може ґрунтуватися рішення суду.

Також з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 227 ЦПК України, п. 2 ч.1 ст. 164, ст.ст.180-183 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, аде не були присутніми під час його проголошення в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А. В. Біцюк