УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Альфа» про встановлення факту володіння нерухомістю більше трьох років, повернення надмірно сплаченої суми податку на доходи фізичних осіб, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Рек Альфа» про встановлення факту володіння нерухомістю більше трьох років, повернення надмірно сплаченої суми податку на доходи фізичних осіб. В обґрунтування позову зазначив, що 31 березня 2011 року уклав з відповідачем ТОВ «Рек Альфа» договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, що на ній знаходився, які розташовані за адресою Волинська обл., Луцький район, АДРЕСА_1. Покупець ТОВ «Рек Альфа», як податковий агент утримав з вартості продажу будинку та земельної ділянки податок з доходів фізичних осіб у сумі 87 560 грн відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу житлового будинку. Утримання податку з доходів фізичних осіб було здійснено ТОВ «Рек Альфа» неправильно, оскільки відповідно до п. 1 ст. 172 Податкового Кодексу України в разі перебування майна, що продається, у власності понад 3 роки та за умови, що продаж нерухомого майна відбувається не частіше одного разу протягом звітного податкового року, дохід від реалізації такого майна не оподатковується. Протягом зазначеного періоду (звітний податковий рік) продажу/обміну нерухомого майна позивач не здійснював. Земельна ділянка, що виступала об'єктом продажу, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (кадастровий № НОМЕР_2) знаходилась у його власності з 07 липня 2006 року, тобто понад три роки. Право власності на житловий будинок виникло 05 липня 2006 року відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку.

Таким чином, утримання з позивача податку з доходів фізичних осіб при продажі нерухомого майна було помилковим. В добровільному порядку повернути неправомірно отримані кошти, як податок з доходів фізичних осіб, відповідач відмовляється. Позивач просить суд встановити факт, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав йому на праві власності з 05 липня 2006 року по 31 березня 2011 року; стягнути з ТОВ «Рек Альфа» на його користь 87 560 грн надмірно сплаченої суми податку на доходи фізичних осіб від продажу житлового будинку та земельної ділянки, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 875,6 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вказана вище касаційна скарга ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить їх частково скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача 87 560,00 грн надмірно сплаченої суми податку на доходи фізичних осіб та судового збору.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, 30 березня 2011 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Рек Альфа» договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку загальною площею 563,3 кв. м, що на ній знаходився.

Відповідно до умов договорів купівлі продажу нерухомого майна, а саме пунктів 2.4., 2.5., продавець несе витрати щодо сплати податку на доходи фізичних осіб відповідно до законодавства України, продавець підписанням цих договору дає згоду на те, що покупець як податковий агент отримає і перерахує до бюджету суму податку з доходів фізичних осіб із договірної ціни.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що кошти, які були перераховані як податок з доходів фізичних осіб до відповідного бюджету, у розпорядженні відповідача не перебувають, а тому підстав для стягнення таких коштів саме з відповідача не має.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Альфа» про встановлення факту володіння нерухомістю більше трьох років, повернення надмірно сплаченої суми податку на доходи фізичних осіб.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова