У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 05 жовтня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представників позивачаЗавгородньої І.М., Мазур Л.М., ОСОБА_4, ОСОБА_5, Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» про стягнення безпідставно отриманих коштів, процентів та інфляційних витрат, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що рішенням Господарського суду Донецької області від 25 лютого 2014 року визнано недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» (далі - ТОВ «Теплообмінник»; Товариство) від 05 серпня 2009 року, які оформлені протоколом № 16; визнано недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) Товариства від 10 серпня 2009 року, оформлені протоколом № 17; визнано недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) Товариства від 14 серпня 2009 року, оформлені протоколом № 18, визнано недійсним статут товариства у новій редакції, затверджений рішенням загальних зборів учасників від 10 серпня 2009 року (протокол № 17), зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області 10 серпня 2009 року, номер запису 6000775; визнано недійсним статут Товариства у новій редакції, затверджений рішенням загальних зборів учасників від 14 серпня 2009 року (протокол №18), зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області 21 серпня 2009 року, номер запису 7000775. Рішенням загальних зборів учасників від 14 серпня 2009 року (протокол № 18 від 14 серпня 2009 року) збільшено статутний капітал товариства з 4 000 000 гривень до 5 000 000 гривень, здійснено перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства та прийнято його до складу засновників із часткою 25 % із зобов'язанням внести додатковий внесок у розмірі 1 000 000 гривень: до 01 вересня 2009 року - 460 000 гривень, до 01 вересня 2010 року - 570 000 гривень. Рішенням Господарського суду Донецької області від 26 листопада 2013 року та рішенням Господарського суду Донецької області від 25 лютого 2014 року встановлено той факт, що від ОСОБА_8 на поповнення фонду отримано 430 000 гривень та 45 000 гривень, а в цілому 475 000 гривень. Посилаючись на те, що грошові кошти вибули з його фактичного володіння, що унеможливлює реалізацію ним всіх прав власника, авідповідач, володіючи і користуючись вказаним майном без достатніх правових підстав, продовжує отримувати доходи, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 475 000 гривень. 02 липня 2015 року представник позивача збільшив позовні вимоги та зазначив, що впродовж вересня 2012 року по червень 2013 року позивачем внесено грошові кошти на поповнення статутного капіталу Товариства в розмірі 65 000 гривень (03 вересня 2013 року - 25 000 гривень, 29 жовтня 2013 року - 27 000 гривень, 03 квітня 2013 року - 3 000 гривень, 25 квітня 2013 року - 10 000 гривень), а всього набуто без достатньої правової підстави 540 000 гривень. Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 1 155 371 гривня 20 копійок, які позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти за користування безпідставного одержаними грошима у розмірі 85 190 гривень. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року, позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ТОВ «Теплообмінник» (Код ) на користь ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1) безпідставно набуте майно грошові кошти у розмірі 540 000 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. У касаційній скарзі ТОВ «Теплообмінник» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту набуття законної сили рішенням Господарського суду Донецької області від 25 лютого 2014 року, яким визнано недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Теплообмінник» від 14 серпня 2009 року, Товариство зобов'язано повернути позивачу грошові кошти у розмірі 540 000 гривень, отримані від нього на поповнення статутного капіталу. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, рішенням загальних зборів учасників Товариства від 14 серпня 2009 року (протокол № 18) статутний капітал відповідача збільшено з 4 000 000 гривень до 5 000 000 гривень, здійснено перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства та прийнято до складу засновників ОСОБА_8 із часткою 25 % та зобов'язанням внести додатковий внесок у розмірі 1 000 000 гривень (до 01 вересня 2009 року - 460 000 гривень та до 01 вересня 2010 року - 570 000 гривень). Згідно з пунктами 1.2, 6.1, 6.2 Статуту Товариства, зареєстрованого 21 серпня 2009 року за № 17000775, учасниками Товариства є, в тому числі, ОСОБА_8 із внеском до статутного капіталу 1 250 000 гривень, що становить 25 % статутного капіталу. Поряд з цим рішенням Господарського суду Донецької області від 26 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт отримання від ОСОБА_8 на поповнення фондуТовариства в цілому 475 000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, судами встановлено, що згідно з квитанціями № 15185.6.2 від 03 вересня 2013 року, № 15876.6903 від 29 жовтня 2013 року та № 713672 від 03 квітня 2013 року Товариство отримало від позивача на поповнення статутного фонду відповідно 25 000 гривень, 27 000 гривень та 3 000 гривень, а згідно з меморіальним ордером № К6/Р/12 від 25 квітня 2013 року - 10 000 гривень. За змістом ч. 2 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч. 1 ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Оскільки відпала правова підстава набуття грошових коштів, внесених позивачем на рахунок відповідача, суди дійшли обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та відсотків за користування коштами, суди правильно виходили з того, що позивачем не надано доказів звернення до відповідача із вимогою про повернення внесених коштів до статутного фонду, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теплообмінник» відхилити. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк