АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1562/16 Справа № 200/4309/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

за участі секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», ОСОБА_3, треті особи: філія в м. місті Дніпропетровську Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 18 червня 2013 року по вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, якого постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2013 року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення, а згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 54/13А від 12 липня 2013 року завдані йому майнові збитки складають 33869, 60 грн., тому 12 серпня 2013 року він звернувся до Дніпропетровської філії ПрАТ «АСК «Інго Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування та, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в цій страховій компанії Полісом № АВ/8156545 обов'язкового страхування в НАСК «Оранта», ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатила йому лише 18033,73 грн. страхового відшкодування за завдані збитки, у зв'язку з чим позивач, уточнюючи свої позовні вимоги в ході розгляду справи з урахуванням понесених ним витрат у квітні 2014 року на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 37418,73 грн., просив стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на його користь страхове відшкодування в розмірі 15835,87 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 800 грн., пеню у розмірі 2082,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 2129,39 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 434,81 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати; стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 4059,13 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн..

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 15835,87 грн; матеріальні збитки в розмірі 800 грн; пеню в сумі 2082,53 грн; інфляційні втрати в сумі 2129,39 грн; 3 % річних від простроченої суми - 434,81 грн; моральну шкоду - 5000 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу в сумі 510 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн.. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача грошових сум та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення по справі з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду, який належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивачем вимог та норми права, якими вони регулюються.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами п. 33-1.1 ст. 33 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

На підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ МВС України зобов'язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров'я - довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров'я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди (п. 33-1.2 ст. 33-1 Закону).

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова) роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2013 року на вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2013 року останнього притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Пежо» ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «АСК «Інго Україна», що підтверджується Полісом № АВ/8156545 обов'язкового страхування, сума ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн..

За висновком автотоварознавчого дослідження № 54/13А від 12 липня 2013 року матеріальний збиток завданий позивачу складає 33869,60 грн..

12 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровської філії ПрАТ «АСК «Інго Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування та листом № 312 від 16 серпня 2013 року ОСОБА_2 повідомлено, що у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «АСК «Інго Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 18033,73 грн. при встановленому договором розмірі франшизи 510 грн..

Між тим, стягуючи з ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування в сумі 15835,87 грн., як різницю між виплаченою строховою компанією сумою і дійсною спричиненою позивачу матеріальною шкодою (33869,60 - 18033,73), суд вищенаведені норми закону залишив поза увагою та не перевірив чи здійснена позивачем оплата вартості відновленого ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку.

Крім того, вирішуючи даний спір в частині відшкодування моральної шкоди із страхової компанії суд не звернув уваги на те, що за змістом ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» відшкодування потерпілому моральної шкоди, яка йому спричинена у зв'язку із знищенням чи пошкодженням його майна, здійснює винна у ДТП особа, тобто в данному випадку ОСОБА_3, а стягуючи з відповідача пеню в сумі 2082,53 грн.за несвоєчасну виплату страхового відшкодування суд не з'ясував наявність його вини у такій несвоєчасній виплаті, не перевірив чи було надано йому позивачем пакет всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (ст. 35 Закону), на кого зі сторін правовідносин покладено обов'язок надання/витребування документів з приводу обставин та осіб причетних до скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень ст. 33-1 Закону.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, позивач при зверненні до Дніпропетровської філії ПрАТ «АСК «Інго Україна» 12 серпня 2013 року з заявою про виплату страхового відшкодування пакет всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, зокрема, висновок автотоварознавчого дослідження № 54/13А від 12 липня 2013 року, страховику не надавав, що виключає вину останнього у здійсненні своєчасного страхового відшкодування згідно цього висновку і є підставою для відмови в задоволенні пред'явлених позовних вимог щодо стягнення з нього пені в сумі 2082,53 грн., а за проведений відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля на станції технічного обслуговування - ТОВ «ГермесАвтоТранс», який є платником податку на додану вартість і сплатив такий податок в розмірі 6236,45 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № ГТА-001/1104 від 11.04.2014 року і актом виконаних робіт № ГТА-001/2104 від 21.04.2014 року, позивачем за квитанцією до прибуткового касового ордера № 41 від 11.04.2014 року було сплачено 37418,73 грн. (а.с. 97-99), тому відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону з ПрАТ «АСК «Інго Україна» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 12638,55 грн. (37418,73-18033,73-510-6236,45).

Виходячи з наведеного, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхове відшкодування в сумі 12638,55 грн., інфляційні втрати в сумі 1617,73 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 330,33 грн. за період з 10.09.2013 року по 25.07.2014 року в межах заявлених вимог і витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн., відмовивши в задоволенні пред'явлених позовних вимог щодо стягнення з цього товариства пені в сумі 2082,53 грн., а такаж на підставі ст. 88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь позивача пропорційно до розміру задоволених його позовних вимог судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплачений ним при подачі позову.

Доводи щодо незаконності рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизи в сумі 510 грн. та моральної шкоди у розмірі 500 грн. в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року в частині, що оскаржується, скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 12638,55 грн., інфляційні втрати в сумі 1617,73 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 330,33 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: