Справа № 640/4330/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

02 червня 2016 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Якуші Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача із вимогою про визнання її такою, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №68, що розташована у будинку №6 по вул. Старошишківська у м. Харкові. В обґрунтування позову зазначив, що вказана квартира одержана матірю ОСОБА_4 ОСОБА_5 17.05.1977 року на підставі ордеру №104, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Київської ради депутатів №12 від 19.04.1977 року. Вказав, що 27.01.1999 року ОСОБА_5 померла.

Вказував, що відповідач є його сестрою, проте з 2012 року по теперішній час є лише зареєстрованою у квартирі, але не мешкає, що призводить до нарахування до сплати надмірних комунальних послуг та інших незручностей, повязаних із користуванням майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявку суду не повідомила, у зв'язку з чим ухвалою суду від 02 червня 2016 року суд за наявності згоди представника позивача та позивача вирішив розглянути дану справу у заочному порядку.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є близьким другом позивача та знайомий з ним вже дуже довгий час. Вказав, що йому особисто відомо, що відповідач у справі виїхала зі спірної квартири, оскільки вийшла заміж та переїхала до свого чоловіка, її речей у квартирі він не бачив. Зазначив, що будь-яких перешкод позивач у користуванні квартирою відповідачу не чинив.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона вже два роки допомагає ОСОБА_4 по господарству та що їй особисто відомо, що відповідач у справі виїхала зі спірної квартири, оскільки вийшла заміж та переїхала до свого чоловіка, її речей у квартирі він не бачив.

Зазначив, що будь-яких перешкод позивач у користуванні квартирою відповідачу не чинив. Аналогічні свідчення надала свідок ОСОБА_8, яка є цивільною дружиною позивача та мешкає із ним у спірній квартирі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

Так, у ході судового розгляду було встановлено, що позивач та третя особа у справі мешкають у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 11.03.2016 року (а.с.10), на підставі ордеру №104, виданим за рішенням виконавчого комітету Київської ради депутатів №12 від 19.04.1977 року (а.с.11).

Судом досліджено, що відповідач зареєстрований за зазначеною в позовній заяві адресою. Так, відповідно до відомостей адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.01.2006 року (а.с.31).

Тобто, як встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в вказаній квартирі, свої обовязки членів родини наймача по утриманню квартири не виконує.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Як вбачається в ч. 3 ст. 71 ЖК України мітиться вичерпний перелік підстав, які дають право зберігати за тимчасово відсутніми наймачами або членами їх сімей жиле приміщення понад шість місяців. Згідно положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу» у справах визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

При розгляді справи судом не була встановлена жодна поважна обставина відсутності відповідача за місцем її реєстрації.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Відповідач усупереч вимогам ч.3 ст.10 ЦПК України не надав допустимих доказів, яки б підтверджували його правову позицію, тому суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем поважності причин її відсутності за місцем її реєстрації.

Враховуючи, що відповідач тривалий час, а саме з 2012 року, за місцем реєстрації не проживає без поважних причин та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, остання дійсно добровільно залишили спірне житло, комунальні платежі не сплачувала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Проте, позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розгляду цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №68 у будинку №6 по вул. Старошишківська у м. Харкові.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Н.В. Якуша