АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/255/16 Головуючий 1 інст. Оксененко В.А.
Справа № 643/9691/15-ц Доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ( нині за паспортом ОСОБА_4) ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та позбавлення права користування жилим приміщенням, третя особа: Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні належної їм на праві спільної часткової власності квартири №83, що розташована по вулиці Блюхера № 38 в місті Харкові шляхом позбавлення відповідача права користування вказаною квартирою.

Посилалися на те, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 року, яке набуло чинності 24.12.2014 року, 1/2 частина вищевказаної квартири витребувана з володіння ОСОБА_8, і 02.03.2015 року скасована державна реєстрація права власності за останнім з виключенням запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначали, що ОСОБА_3 не проживав у вказаній квартирі, в якій відсутні його речі, не сплачував за неї комунальні платежі, що у сукупності є підставою для позбавлення його права користування вказаним житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнав, посилався на те, що він на підставі договору дарування є власником ? частини спірної квартири, де зареєстрований у встановленому законом порядку. Вважав, що рішення суду про витребування у нього цієї частини квартири та подальше скасування державної реєстрації, є незаконними. Зазначав, що в квартирі з 2011 року не проживає, оскільки позивачі перешкоджають йому в цьому, але сплачує комунальні платежі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задоволено. Постановлено усунути перешкоди у користуванні власністю та позбавлено ОСОБА_3 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 (нині за паспортом у зв'язку зі зміною прізвища - ОСОБА_4) Е.Є., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Зазначає, що судом не враховано, що рішення Московського районного суду міста Харкова від 26.02.2014 року прийнято за його відсутністю, тобто з порушенням його прав, позивачами не доведено, що він створює перешкоди позивачам у користуванні квартирою. Крім того позивачі мали право зняти його з реєстрації місця знаходження спірної квартири на підставі рішення суду про витребування від нього 1/2 частини квартири.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_9 просить відхилити її за безпідставністю доводів, які були предметом розгляду суду першої інстанції, і цим доводам судом надана правильна правова оцінка.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 позбавлений права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка була витребувана від нього на підставі судового рішення, тому його слід позбавити й права користування цією квартирою, оскільки таке право є похідним від права власності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 червня 2011 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ? частини квартири від 13.04. 2010 року, укладеного між відповідачем та ОСОБА_10

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 року задоволено позов ОСОБА_11 і вказана 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 витребувана із володіння ОСОБА_3 на підставі частини 3 статті 388 ЦК України, зазначено про скасування державної правової реєстрації ? частини квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_3

Вказане рішення районного суду залишено в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 р.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаних судових рішень укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 договір дарування від 05.10.2002 року був визнаний недійсним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2010 року.

ОСОБА_10 є набувачем, яка набула майно за недійсним правочином і надалі відчужила таке майно ОСОБА_3, який зареєстрований та проживає у зазначеній частині спірної квартири, у зв'язку з чим вказана частина квартири була витребувана у останнього ОСОБА_6

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_4 він не оскаржував рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 року, яке не змінено та не скасовано в установленому закону порядку.

У зв'язку з зазначеним посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначене рішення є незаконним, оскільки ОСОБА_4 не приймав участі при розгляді цієї справи, колегія суддів вважає безпідставними.

Матеріали справи свідчать про те, що право власності на ? частини квартири АДРЕСА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 25.03.2015 року за ОСОБА_11, інша ? частини цієї ж квартири зареєстрована на праві власності за ОСОБА_13

Згідно рішення № 19729784 від 02.03.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно скасована державна реєстрація права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У зв'язку з зазначеним власник житла має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати від колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття останнього з реєстрації. При цьому втрата права користування жилим приміщенням є наслідком припинення права власності на жиле приміщення у колишнього власника житла.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не доведено, що він створює їм перешкоди у користуванні квартирою, є безпідставними.

Посилання ОСОБА_4 на те, що позивачі мали право зняти його з реєстрації місця знаходження спірної квартири на підставі рішення суду про витребування від нього 1/2 частини квартири не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки спосіб захисту своїх прав обирає власник житла відповідно до вимог ст.. 16 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: