АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1402/16 Справа № 209/2917/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів Григорченка Е.І, ОСОБА_2,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з 2013 року шлюбні стосунки припинені. За час шлюбу вони придбали автомобіль М 412, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був проданий за взаємною згодою, та автомобіль ВАЗ 211340-120-20, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 78868 грн. Посилаючись на те, що автомобіль є неподільною річчю, просила виділити його відповідачу, стягнувши на її користь грошову компенсацію у розмірі 39434 грн. (1/2 частина вартості) (а.с.3-5).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2014 року позов задоволено у повному обсязі. Виділено ОСОБА_4 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя у власність автомобіль ВАЗ 211340-120-20, 2010 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 78868 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 39434 грн. - грошову компенсацію за половину вартості автомобіля, 660 грн. вартості авто товарознавчої експертизи та 394грн. 34коп на повернення судового збору, а всього 40 488грн. 34коп. (а.с.57-58).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог (а.с.81-83).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 12 серпня 1989 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, спільне життя не склалося, шлюбні стосунки між сторонами припинені у 2013 році, у 2014 році шлюб розірвано. За час шлюбу сторонами по справі було придбано автомобіль М412, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який за взаємною згодою продано, а також автомобіль ВАЗ 211340-120-20, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 78868 грн., що підтверджується висновком експерта № 126 від 12 вересня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції посилався на ст. 70, 71 СК України, ст. 368, 372 ЦК України і виходив з того, що автомобіль є неподільною річчю, його необхідно виділити відповідачу, стягнувши з нього на користь позивачки компенсацію ? частини вартості автомобіля у сумі 39434 грн.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 60 СК України, ст..368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Із матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 23 жовтня 2014 року відповідач приймав участь, і позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.54, 54 зворот), а у зустрічній позовній заяві, копія якої є у матеріалах справи, факт придбання автомобіля у період шлюбу та фактичного користування зазначеним автомобілем, - не оспорював, при проведенні автотоварознавчого дослідження експертом ОСОБА_6 12 вересня 2014 року був присутнім (а.с.35).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, оскільки вартість компенсації судом визначена правильно, а відповідач ні в ході розгляду справи, ні в апеляційній скарзі не посилався на те, що не згоден чи не має матеріальної можливості компенсацію сплатити, як і не просив признати чи експертизу для визначення вартості автомобіля.

Посилання апелянта на те, що він не отримував позовної заяви, - спростовується його власноручною розпискою про отримання копії позовної заяви з додатками 07.07.2014 року (а.с.28), посилання на порушення судом ч.1 ст.189 ЦПК України - спростовується журналом судового засідання від 23 жовтня 2014 року, із якого вбачається, що висновок експерта оголошувався у судовому засіданні о 15:39 год., і що відповідач вважав можливим закінчити розгляд справи по суті.

Доводи апелянта про те, що суд не вирішив питання про прийняття зустрічного позову, який був поданий ним 2 жовтня 2014 року, - не являються підставою для скасування рішення суду з наступних підстав. Ухвалою суду від 6 жовтня 2014 року позовна заява ОСОБА_4 залишена без руху, оскільки відповідачем не надані правовстановлюючі документи на майно, яке він просить поділити, не проведена його оцінка, невірно визначена ціна позову і невірно сплачений судовий збір, а також не зазначена дата подання позовної заяви (а.с.46). Копію зазначеної ухвали ОСОБА_4 отримав 23 жовтня 2014 року, що підтверджується його власноручним записом (а.с.46). Ухвалою від 31 жовтня 2014 року матеріали позовної заяви ОСОБА_4 повернуті позивачу для звернення до належного суду (а.с.68).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2014 року задоволено, ухвала скасована, а справа передана до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Виходячи із того, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя розглянута, можливість прийняття до розгляду зустрічного позову втрачена, позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя повинна розглядатись як окрема цивільна справа.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду 1 інстанції, порушень норм матеріального чи процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

Судді: