Справа № 426/721/16-ц
29 липня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинського М.А., при секретарі судового засідання Концур А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні одноособово, за відсутності представника позивача та відповідача в м. Сватове цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору, -
Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування (надалі за текстом - Умови кредитування), що становлять невід'ємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем у повернення Кредиту та Додаткового договору, визначено у гривні станом на день укладення Договору і Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору (надалі за текстом - Графік погашення). В подальшому Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного в Договорі.
Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту/Додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360»(для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів).
Згідно з п. 1 .6 Умов кредитування, виконання зобов'язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави транспортного засобу № 50007057 від 21.12.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель T5GP Kombi, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 336565,00 грн.
Відповідно до п. 3.2.1 Умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплату будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.
Позивач зазначає, що починаючи з липня 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за Договором, щодо сплати щомісячних платежів.
Таким чином, загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за Договором складає 302006,92 грн.
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що відповідач зобов'язаний повернути Позивачу в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Однак, така вимога не була направлена відповідачу поштовим зв'язком, оскільки відповідно до листа «Укрпошта» від 08.04.2015 р., останнє не здійснює пересилання пошти на територію окремих населених пунктів Луганської області відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 р. № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладені заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Таким чином позивач був позбавлений змоги направити відповідачу Вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором поштою. У зв'язку з цим така Вимога була опублікована у Газеті «Урядовий Кур'єр» 25.12.2015 р. № 242 (5616). Таким чином останнім днем повернення Кредиту та заборгованості відповідно було 24 січня 2016 року.
Крім того, згідно до умов Кредитного договору № 50007057 від 20.12.2012 р. процентна ставка становить 9,9%. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає сплаті становить 351893,52 грн., кількість днів прострочення сплати суми Кредиту становить (01.01.2016-26.01.2016 р.) 26 днів, розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить: 351893,52*9,9%*26/360=2516,04 грн. Станом на момент подання позовної заяви плата процентів за користування Кредитом за період з 01.06.2016 р. по 26.01.2016 р. склала 2516,04 грн.
Отже загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача щодо повернення суми Кредиту та процентів за користування Кредитом за Договором становить 354409,56 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача і збитки, спричинені позивачу з огляду на наступне. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, з метою стягнення існуючої заборгованості, враховуючи спеціалізацію на ринку, позивач був змушений звернутися до спеціалізованих організацій з метою стягнення заборгованості за Договором, представництва інтересів позивача в суді, а саме до ТОВ «Юридичної фірми «Вернер» для супроводження процесу підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та представництва інтересів позивача у суді. Вартість послуг ТОВ «Юридична компанія «Вернер» з підготовки позовної заяви, представництва інтересів позивача в суді на момент подання позовної заяви складає 5000,00 грн. без ПДВ. Але вказана сума грошових коштів має бути компенсована Позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 6000,00 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.
Таким чином, з огляду на викладене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається із основної суми заборгованості за договором, збитків та інфляційних втрат складає 729765,44 грн.
В судове засідання ТОВ «Порше Мобіліті» уповноваженого представника не направило, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав.
У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку.
Суд, беручи до уваги заяву представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.12.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір №50007057, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 269252,00 грн. з цільовим призначенням для придбання автомобіля (а.с. 11).
Відповідно до Договору про внесення змін/Додаткової угоди №1 від 22.11.2013 р. до Кредитного договору №50007047 від 20.12.2012 р. позивачем було надано відповідачеві Додатковий кредит у сумі еквівалент 8964,80 доларів США (а.с. 20-23).
Згідно укладеного договору застави транспортного засобу № 50007057 від 21.12.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель T5GP Kombi, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 336565,00 грн. (а.с. 27-31).
Графіком погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору № 50007057 від 20.12.2012 року (а.с.24-25) визначено суми та періодичність внесення платежів за кредитним договором. Відповідачу з 02.07.2014 по 04.12.2015 року виставлялись рахунки-фактура (а.с.33-50) про сплату відповідачем платежів за договором № 50007057 від 20.12.2012 року.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст. 526,625,629 ЦK України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦK України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно до п. 3.3. додатку до Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач опублікував Вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у газеті «Урядовий Кур'єр» № 242 від 25.12.2015 року, в зв'язку з тим, що поштовий зв'язок із Краснодонським районом Луганської області відсутній.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку.
Враховуючи процентну ставку за користування кредитом встановлену Договором на рівні 9,9% та термін прострочення сплати суми кредиту - 26 днів (01.01.2016 року - 26.01.2016 року), проценти за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог становлять суму у розмірі - 2516,04 грн.
Таким чином, загальна сума невиконаних грошових зобов'язань ОСОБА_1 щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за договором становить 656416,48 грн. Вказані вимоги позивача про стягнення вказаного розміру заборгованості суд вважає законними та такими, що підлягають до задоволення.
З приводу викладеного відповідачем у запереченні, представником позивача зазначено в письмових поясненнях на заперечення від 04 липня 2016 року, а судом встановлено - відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі, визначеній в кредитному договорі - в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятій сторонами.
Згідно з п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, відповідач сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку зазначеного у кредитному договорі, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний на момент виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Ст. 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання може бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
У зв'язку з викладеним суд вважає правомірним та таким, що передбачено умовами договору застосування еквіваленту доларів США при здійсненні розрахунків за кредитним договором.
Що стосується форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач та через які він порушив договірні зобов'язання, то відповідно до ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Але всупереч вимог норми ст. 617 ЦК України відповідачем не доведено наявність форс-мажорних обставин, таких що були невідворотними та надзвичайними, у зв'язку з якими останній не міг виконувати за будь-яких умов договірні зобов'язання за період часу з серпня 2014 року та по 24 січня 2016 - останній день повернення кредиту.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно п. 8.5. договору кредиту, збитки заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, повинні бути відшкодовані винною стороною понад штрафні санкції.
Також, у своєму позові позивач просить стягнути з відповідачів як збитки 6000 грн., які є вартістю послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер» з надання правової допомоги. Однак, фактично ця сума відноситься до судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч.3 ст. ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належить зокрема, витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язаних з явкою до суду.
У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частиною 1 ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу складаються з витрат пов'язаних з оплатою такої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.
З п.п.47.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, вбачається, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягнення витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК України.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вищевказаної Постанови Пленуму ВССУ, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Однак, в межах розгляду даної цивільної справи інтереси ТОВ «Порше Мобіліті» представляють представники ТОВ «Порше Мобіліті» за довіреністю, позивачу правова допомога надавалася ТОВ «Юридична фірма «Вернер» за договором про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року, доказів, що мають підтвердити правовий статус осіб, як адвокатів або інших фахівців в галузі права суду надано не було. При цьому, суду не доведено та не надано розрахунку таких витрат, що є піставою для відмови у задоволенні вимог у цій частині.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості та збитків за кредитним договором № 50007057 від 20.12.2012 року є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню у розмірі 723765,44 грн.
Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості та збитків відповідачі суду не надали, як і відсутні докази належного виконання відповідачами умов договору кредиту.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки позичальник порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.
Згідно із частиною 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 7237,65 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 22, 526, 530, 543, 546, 549, 553, 554, 572, 589, 590, 591, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 7237 (сім тисяч двісті тридцять сім) грн. 65 коп.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення у десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду, шляхом подання відповідної письмової заяви до Сватівського районного суду Луганської області.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Сватівський районний суду Луганської області у десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги.
С У Д Д Я М. А. ГАШИНСЬКИЙ