У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про скасування наказів про відсторонення від роботи,

в с т а н о в и л а:

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статей 88, 92 ЦК України, статті 46 КЗпП України, статей 65, 167 ГК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого, 27 липня 2011 року, 14 травня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оспорювані накази про відсторонення від займаної посади ОСОБА_4 були видані керівником підприємства у межах його повноважень, за передбачених законом підстав, на цей час йому було надано робоче місце та збережено заробітну плату.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_4 оскаржуючи рішення керівника про відсторонення його від виконання трудових обов'язків, не ставить питання про поновлення його на посаді, оскільки був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін, та на час розгляду справи є працевлаштований.

Разом з тим, у справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року в якій надана заявником для порівняння, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним суд виходив з того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено, що позивача було законно відсторонено від роботи, оскільки вона відмовилась від ознайомлення із посадовою інструкцією стрілка воєнізованої охорони.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого, 27 липня 2011 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про скасування наказів про відсторонення від роботи до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко