АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 641/1701/16-ц Головуючий в І інстанції: Миргород В.С.
Провадження №22-ц/791/2168/2016 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І.

Колісниченко А.Г.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправною відмови та надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою обґрунтовуючи її тим, що 17.02.2016 року він звернувся до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з заявою про передачу земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства. Бериславська районна державна адміністрація, листом від 23.03.2016 року № 09/01-15-361/16, відмовила йому у наданні земельних ділянок для створення фермерського господарства, зазначивши, що земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, із посиланням на 122 статтю Земельного кодексу України, а також з причини, що земельні ділянки державної власності або прав на них, зокрема оренди, підлягають продажу на земельних торгах із посиланням на 134 статтю Земельного кодексу України. Позивач вважає, що у райдержадміністрації не було правових підстав для відмови у задоволенні його заяви про виділення земельних ділянок для введення фермерського господарства, оскільки з огляду на положення статей 22,31,93,124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. Посилаючись на наведене, просив визнати протиправною відмову Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області у наданні йому дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства. Дати дозвіл позивачу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства строком на 20 років, з орендною платою 3% від нормативної грошової оцінки землі, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, площею 31,9227 гектарів, розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_3; земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 68,0630 гектарів, розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі НОМЕР_2.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу перший заступник голови Бериславської РДА Мандра О.М. просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області з заявою про передачу земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства (а.с.18).

Листом від 23.03.2016 року №09/01-15-361/16, Бериславська РДА відмовила йому у наданні земельних ділянок для створення фермерського господарства, зазначивши, що земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (а.с.23).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,що відповідач діяв в межах своєї компетенції, права позивача не були порушені, а тому не підлягають захисту.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до п. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

При цьому, невід'ємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, пп. «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України вирішено: положення пп «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування. як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж правова позиція висловлена в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким внесено зміни до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Підставою для звернення позивача з позовом до суду є оскарження дій Бериславської районної державної адміністрації щодо відмови в наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації.

З обставин справи, встановлених судом першої інстанції, не вбачається, що земельну ділянку, стосовно якої виник спір, було передано іншій особі, з якою у позивача виник спір, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб. Окрім того, становище, яке існувало до прийняття оспорюваного рішення, може бути відновлено застосуванням такого способу захисту порушеного права, як визнання незаконним (недійсним) акта суб'єкта владних повноважень.

Отже, спір у справі, що розглядається, є публічно-правовим, стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, оскільки цей орган, не приймаючи відповідне рішення, здійснює відносно позивача владні управлінські функції на основі законодавства в розумінні цих функцій, що містяться в КАС України.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові №21-1265а16 від 13.07.2016 року, яка в силу статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки між сторонами спір виник не з приводу порушення прав позивача на земельну ділянку, а з приводу оскарження незаконності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень і з приводу здійснення владних управлінських функцій, що за своєю природою є адміністративними правовідносинами, то вирішення такого спору відноситься до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З огляду на викладене та відповідно до вимог ст.310 ЦПК України судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 12 вересня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз'яснити ОСОБА_3, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

А.Г. Колісниченко