Провадження 2/642/352/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 03.06.2003 року Ленінським районним управлінням юстиції м.Харкова, запис №154.

В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, не може миритися з її байдужістю до сімейного життя, постійним непорозумінням, нервовою обстановкою в сімї, через постійні суперечки, шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільного господарства не ведуть. Примиренні між ними не можливе. З приводу утриманні і виховання сина спору не виникає, після розірвання шлюбу він буде проживати з відповідачкою. З приводу поділу спільного сумісного майна спорів не має.

Позивач подав через канцелярію заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №173241 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління, 03.06.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №154. (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-СГ №046399 виданого відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, 15.06.2006 року від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.8).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.

Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03.06.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління, запис №154.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище «Рачинська».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв