Справа № 588/888/16-ц
№ провадження 2/588/456/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тростянецький районний центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді; служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, за участю Охтирської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 25.07.2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідач ОСОБА_6 є одинокою матір'ю чотирьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сім'я зареєстрована у АДРЕСА_1 у будинку, який належить матері відповідача - ОСОБА_7. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року діти були відібрані у відповідача. З часу відібрання домоволодіння неодноразово відвідувалось, відстежувались зміни житлово-побутових умов. Жодного разу ОСОБА_6 члени комісії вдома не застали. Причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, матір'ю не усунені, вона не поліпшила житлово-побутові умови, не створила умов для проживання дітей. Через борг домогосподарство тривалий час відімкнене від електропостачання. Протягом року відповідач лише один раз відвідала дітей, не цікавиться їх станом здоров'я, навчанням та вихованням. Позитивного впливу на старший дітей відповідач не має.

Посилаючись на указані обставини, які орган опіки та піклування розцінює як ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно її дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 460 гривень, щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач та її родина уже тривалий час перебувають у полі зору соціальних служб. ОСОБА_6 по старших дітях до 6 років не було зареєстровано їх народження. З 2009 року родина поставлена була на облік як неблагонадійна. Декілька років тому мати залишила чотирьох дітей у с.Боромля разом із бабусею - своєю матір'ю та переїхала проживати до с.Жигайлівка до співмешканця, де і проживає по цей час. Діти відібрані у матері вже рік на підставі рішення суду. Менші діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у серпні 2015 року були передані до Сумського центру реабілітації, на цей час проживають у прийомній родині, мати протягом року меншими дітьми не цікавилась. Старші діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали після відібрання у гуртожитку за місцем навчання - Маловисторопському коледжі, де характеризувались негативно, на цей час вони навчаються у Тростянецькому відділі Охтирського центру професійно-технічної освіти. Відповідач не зловживає спиртними напоями, проте демонструє незрозумілу байдужість до своїх дітей, не зробила нічого, щоб повернути дітей, а на старших дітей мати взагалі не має жодного позитивного впливу, вони у с. Боромля неодноразово були помічені за вживанням алкогольних напоїв, при спілкуванні із особами старшими за них. Фактично утриманням дітей та їх вихованням до відібрання їх у матері займалась мати ОСОБА_6, якій через похилий вік та поганий стан здоров'я це було дуже важко. У серпні 2016 року бабуся дітей померла. Представник позивача вважала, що в інтересах дітей позбавити мати батьківських прав, оскільки менші діти на цей час у прийомній родині мають всі умови для розвитку, навчання, забезпечені всім необхідним, які мати навряд чи зможе їм забезпечити, а старші діти на цей час перебувають під контролем навчального закладу, перебувають на державному утриманні, а мати на них взагалі ніякого впливу не має.

Відповідач заперечила проти позову, просила не позбавляти її батьківських прав. Пояснила у судовому засіданні, що із старшими дітьми спілкується по телефону, на вихідні дні вони іноді приїжджають до неї в с.Жигайлівка, вона надає їм продукти харчування, оскільки із співмешканцем ОСОБА_9 вони тримають господарство, засаджують город, тримають свиней, кіз, уток, курей. ОСОБА_6 пояснила, що коли переїхала з с.Боромля до с.Жигайлівка її співмешканець спочатку був проти проживання з ними дітей відповідача, вони домовились спочатку пожити самі для себе. На цей час вона та ОСОБА_9 бажають, щоб діти проживали з ними, співмешканець розмовляв із сільським головою щодо можливості влаштувати менших дітей до школи, для них є окрема кімната в будинку, вони зможуть їх виховувати та утримувати за рахунок свого домогосподарства та пенсії ОСОБА_9 в сумі 1700 грн., його тимчасових заробітків, оскільки відповідач не працює і ніяких доходів не має, живе за рахунок співмешканця. ОСОБА_6 визнала, що за час перебування менших дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у прийомній родині вона їх не відвідувала, телефонувала їм декілька разів. Відповідач також визнала, що коштів на утримання менших дітей, чи будь-яких речей, продуктів харчування за час їх відібрання і перебування у прийомній родині ОСОБА_10 вона не надавала, аліментів за рішенням суду на утримання дітей не сплачувала, не змогла пояснити чому не брала рік тому участь у розгляді судом справи за позовом про відібрання у неї дітей.

Представник третьої особи - Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що діти відповідача з 2012 року перебувають на обліку у центрі як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Діти у 2012 році перебували у центрі реабілітації, а потім були повернуті матері, яка після цього не змінила ставлення до своїх обов'язків, не дбала про дітей, проживала окремо. Найстарша дитина - ОСОБА_2, якому виповнилось 17 років до цього часу не має паспорту, що також характеризує відповідача як мати, яка не справляє належний виховний вплив на власну дитину. Крім того, представник центру вказала, що за час проживання старших та менших дітей разом з бабусею у с.Боромля - старші діти справляли негативний вплив на менших дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що на цей час припинилось, оскільки менші діти проживають у прийомній родині в іншій атмосфері.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Службою було подано заяву, в якій просила розглянути справу без участі її представника, позов підтримано у повному обсязі.

Начальник Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_12 позов вважала обґрунтованим, просила його задовольнити. Прокурор Шаповал О.Т. вважала, що відповідатиме інтересам дітей позбавлення їх матері батьківських прав, що також узгоджується із думкою дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_12, які в судовому засіданні вказали, що бажають залишитись із прийомним батьками. Прокурор також вказала, що оцінює критично думку старших дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в судовому засіданні вказали, що проти позбавлення батьківських прав їх матері, оскільки в їх інтересах, враховуючи негативну характеристику їх поведінки протягом останніх років з місця навчання, наявність шкідливих звичок, краще залишитись під контролем навчального закладу та педагогів, оскільки мати очевидно не має на них належного виховного впливу та не контролює їх поведінку.

Заслухавши пояснення сторін та представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-10).

Відповідач та її діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6, 22).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2011 року, яке набрало законної сили 07.10.2011 року, виключено з актових записів про народження відомості про ОСОБА_13 як про батька дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.131).

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили 17.08.2015 року, у ОСОБА_6 відібрано її дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав, стягнуто з матері аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця для кожної дитини, починаючи стягнення з 08.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Указаним рішенням суду установлено, що з лютого по серпень 2013 року за заявою відповідача діти були поміщені для проходження курсу соціально-психологічної реабілітації до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, ОСОБА_6 було надано час для створення належних умов для проживання дітей, після чого ситуація на краще не змінилась (а.с.127-130).

Після відібрання у відповідача дітей на підставі заочного рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були на повному державному утриманні, проживали та навчались до вересня 2016 року у Маловисторопському коледжі ім. П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету. Згідно з характеристикою наданою директором указаного коледжу від 22.06.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 програмний матеріал засвоювали на низькому рівні, їх середній бал успішності склав 4,0 бали за дванадцятибальною шкалою, вони допускали велику кількість пропусків, у першому семестрі ОСОБА_2 пропустив 220 годин, з них без поважних причин 174 години, ОСОБА_3 - 224, з них 192 без поважних причин. ОСОБА_3 схильна до конфліктів, не визнає свою провину, має девіантну поведінку. ОСОБА_2 спокійний, часто говорить неправду посилаючись на поганий стан здоров'я. У позаурочний час ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримують зв'язки з особами набагато старшими за себе, які ведуть аморальний спосіб життя і мають поганий вплив на них. На зауваження педагогів не реагують, палять тютюн. За час навчання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у коледжі мати відвідувала навчальний заклад один раз 30.03.2016 року з метою отримання грошей від ОСОБА_2 для свого лікування. Була запрошена на бесіду до заступника директора з навчальної роботи та кураторами груп, по телефону спілкується рідко, позитивного впливу на дітей не має (а.с. 18).

З 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчаються та безоплатно проживають у гуртожитку Охтирського центру професійно-технічної освіти (Тростянецьке відділення), перебувають на повному державному забезпеченні, як діти позбавлені батьківського піклування отримують стипендію та кошти на харчування.

Після відібрання у відповідача дітей на підставі заочного рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року малолітні діти відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 28.08.2015 по 11.12.2015 року перебували у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування дітей у закладі мати ОСОБА_6 відвідала їх один раз 04.10.2015 року, привезла цукерки, печиво, яблука, однак мати не цікавилась станом здоров'я дітей, вихованням та навчанням, ніякої матеріальної допомоги їм не надавала (а.с.16).

З 10.12.2015 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у будинку сімейного типу створеного на базі родини ОСОБА_10, проживають у с.Іващенкове Глухівського району Сумської області, перебувають під опікою батьків-вихователів ОСОБА_10 та ОСОБА_14. За змістом пояснень батьків - вихователів станом на 23.06.2016 року мати дітей ОСОБА_6 дітей не відвідувала, не телефонувала, подарунків не дарувала, матеріальної допомоги не надавала, станом здоров'я та успішністю в навчанні дітей не цікавилась (а.с.17 зворотній бік аркуша).

Відповідно до звіту про стан утримання та розвитку дітей-вихованців, наданого Службою у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації 06.10.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 влаштовані в будинок сімейного типу ОСОБА_14 10 грудня 2015 року, проживають з батьками вихователями ОСОБА_10, 1963 року народження, ОСОБА_14, 1970 року народження, родина яких проживає у приватному будинку, загальною площею 90 квадратних метрів, з водяним опаленням, оснащеним меблями та побутовою технікою. Житлово-побутові умови сім'ї задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам та потребам дітей. Вихованці мають окремі спальні місця, місце для навчання, відпочинку, зберігання власних речей, під час розподілу особистого простору для кожного з дітей враховано їх вікові та статеві особливості. Загалом родина виховує 8 дітей вихованців. ОСОБА_15 навчається в Іващенківському навчально-виховному комплексі у 4 класі. Навчання дається дитині важко, темп навчання повільний, під час роботи здійснює творчий підхід, хлопчик поважає старших, позитивно сприймає оточуючих, навички самообслуговування розвинені добре, має підвищений рівень тривожності. За результатами соціального супроводження, виходячи з оцінки потреб ОСОБА_5, протягом світного періоду досягнуто таких результатів супроводження: адаптації дитини в родині, комунікативних навичок, відповідального ставлення до навчання, формування здорового способу життя .

ОСОБА_4 навчається в Іващенківському навчально-виховному комплексі у 4 класі. Навчання дається дитині важко, має логопедичні вади, активність проявляє рідко. Хлопчик доброзичливий, привітний, врівноважений, відкритий для спілкування, щирий, поважає старших та надає допомогу. За результатами соціального супроводження, виходячи з оцінки потреб ОСОБА_4, протягом світного періоду досягнуто таких результатів супроводження: адаптації дитини в родині, комунікативних навичок, побудова довірливих відносин з батьками-вихователями. Батьки-вихователі та діти вихованці співпрацюють із соціальним працівником. Стосунки батьків та дітей близькі, довірливі

За висновком служби у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації батьками-вихователями створено належні умови для проживання дітей, ними добре виконуються їх обов'язки. (а.с.126).

Відповідно до актів відвідання після відібрання у відповідача дітей комісією у складі представників органу опіки та піклування та соціальних служб будинку за місцем реєстрації відповідача та її дітей за адресою: АДРЕСА_1 від 11.11.2015, 25.01.2016, 22.02.2016, 24.03.2016, 15.06.2016 року було установлено, що вдома перебувала лише бабуся, відповідач була відсутньою за місцем мешкання та зі слів її матері перебуває та постійно проживає в с. Жигайлівка, світло в будинку було відновлено проте повторно відключено через борг, продуктів харчування завжди обмаль, дрова відсутні, дах веранди протікає, позитивних змін не відбувається, через не підтримання належного стану у домогосподарстві все руйнується та занепадає (а.с. 11-15).

За результатами акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї, ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_2, де вона фактично проживає останній декілька років разом із співмешканцем ОСОБА_9, 1958 року народження, установлено, що власником вищевказаного домоволодіння та присадибної ділянки є ОСОБА_16 На момент перевірки санітарний стан у будинку задовільний, мають пічне опалення, дровами забезпечені, мають у користуванні земельну ділянку, де вирощують овочі, утримують кіз, свиней, кролів та птицю. Умови для проживання дітей задовільні (а.с. 34).

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 суду показав, що декілька років проживає без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 у с.Жигайлівка, вони ведуть спільне господарство, утримують худобу. Спочатку не забирали дітей відповідача до себе жити, оскільки діти навчались у с.Боромля, на цей час готові дітей забрати, виховувати, матеріально забезпечувати. Щомісячно їх бюджет складає приблизно 2500 грн., що на думку ОСОБА_9 дозволить утримувати чотирьох дітей. Свідок вказав, що у с.Жигайлівка є школа, дізнавався, що до неї можна влаштувати менших синів відповідача, вважав, що вони погодяться з ними жити, проте з дітьми на цю тему ні він, ні відповідач не спілкувались.

Допитаний як свідок ОСОБА_17 суду показав, що з 2006 року є головою Жигайлівської сільської ради, йому відомо, що приблизно рік з жителем с.Жигайлівка ОСОБА_9 проживає ОСОБА_6, вони мають особисте підсобне господарство, худобу, птицю, проживають у просторому будинку, проте він за ОСОБА_9 не оформлений, умови їх проживання є задовільними, скарг від жителів села на них немає. Старші діти ОСОБА_6 іноді приїжджають до села, зі слів ОСОБА_9 він не проти проживання з ним дітей відповідача.

Відповідач визнала, що ніде не працює, доказів непрацездатності не надала, доходів чи соціальних допомог не отримує, живе за рахунок співмешканця ОСОБА_9 Відповідно до довідки Тростянецького відділення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області та управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області відповідач доходів не має, ніяких видів допомог у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 року не отримувала (а.с.58, 62).

Згідно з даними Тростянецької центральної районної лікарні ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Співдружня збіжна косоокість. складний гіперметропічний астигматизм правого ока, сколіотична осанка; ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря ортопеда з діагнозом: сколіотична осанка; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на обліку з приводу захворювань не перебувають (а.с. 60).

Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради від 22.07.2016 року орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно всіх її дітей, зважаючи на те, що минув рік після прийняття Тростянецьким районним судом Сумської області рішення про відібрання дітей, але причини, які перешкоджали належному вихованню дітей матір'ю не усунуті: не поліпшено житлово-побутові умови, не створено комфорту та затишку для проживання дітей, поведінка матері розцінена як ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей (а.с.20).

Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам чотирьох дітей відповідачів, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що відповідно до частини 3 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них, необхідно оцінити наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно кожного з чотирьох дітей окремо.

З'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позивач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не довів наявності обставин, якими обумовлена необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно старших дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як крайнього та найбільш радикального заходу впливу на мати і що є підстави для постановлення судом такого рішення всупереч думці цих неповнолітніх дітей відповідача.

Натомість суд вважає визначальними при вирішенні справи пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які досягли на час розгляду справи 16 та 17 років та були допитані в судовому засіданні про їх взаємовідносини з матір'ю, її ставлення до них, висловили думку щодо заявлених органом опіки та піклування позовних вимог.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що досяг 17 років, на цей час навчається у Тростянецькому відділі Охтирського центру ПТО, проживає у гуртожитку у місті Тростянці. ОСОБА_2 вказав, що проти позбавлення його матері батьківських прав. З матір'ю він постійно спілкується, приїздить на вихідні дні іноді до неї в с.Жигайлівку, на цей час нормально спілкується з її співмешканцем ОСОБА_9, який не проти того, щоб ОСОБА_2 приїздив проживати у с.Жигайлівку до матері, мати збирає завжди йому продукти харчування з собою в гуртожиток. Оскільки мати не працює, не має доходів, то грошей не може надавати.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що навчається з вересня 2016 року у Тростянецькому відділі Охтирського центру ПТО, проживає у гуртожитку у місті Тростянці. Вказала, що проти позбавлення матері батьківських прав, у них гарні взаємовідносини, вони постійно спілкуються, ОСОБА_3 приїздить до матері в с.Жигайлівку, в гарних відносинах із її чоловіком ОСОБА_9, вони тримають господарство, є худоба, птиця, мати завжди дає з собою продукти харчування.

При цьому суд вважає, що негативна характеристика дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з місць навчання, надана директором Маловисторопського кодеджу, та з місця їх проживання у с.Боромля надана інспектором Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_18 допитаного в судовому засідання як свідка, який показав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово в нічний час перебували у с.Боромля не вдома, без догляду, розважались, палили, в умовах ненадання позивачем на виконання вимог статті 10 ЦПК України доказів систематичності такої поведінки, притягнення відповідача ОСОБА_6 до відповідальності за статтею 184 КУпАП, не є підставою відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всупереч їх волі.

Доводи позивача в обґрунтування доцільності позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зводяться лише до того, що мати не поліпшила житлові умови в будинку по АДРЕСА_1, хоча старші діти у зв'язку з навчанням у коледжі та училищі проживають тривалий час у гуртожитку за місцем навчання, приїздять до матері у с.Жигайлівка, де умови проживання відповідача є належними. Доказів того, що відповідач не цікавиться здоров'ям старших дітей позивачем не надано.

За таких обставин, враховуючи думку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необґрунтованим, не узгоджується з дослідженими судом доказами, не виправдовує такий радикальний ступінь втручання в сімейне життя останніх, тим більше всупереч їх волі, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд виходить з таких мотивів.

Стаття 171 Сімейного кодексу України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Ураховуючи вік ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким на час розгляду справи виповнилось 10 та 9 років відповідно, було проведено їх допит у режимі відеоконференції з метою з'ясування їх думки та відношення до матері.

Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що проживає у с.Іващенкове з мамою ОСОБА_5 та татом ОСОБА_10, разом з братиками та сестричками, де йому дуже подобається, у нього будинку є своє ліжечко, місце для навчання та проведення дозвілля. ОСОБА_20 вказав, що його рідна мама ОСОБА_6 до нього не приїздила, з нею він спілкувався давно, не бажає повертатися до неї, оскільки йому подобається з прийомними батьками, він до всього звик, проте, щоб його рідна мама не ображалась, він не проти, щоб вона іноді до нього приїздила.

Малолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що його маму звати ОСОБА_6, а тата - ОСОБА_22, він живе у с.Іващенкове з братиком Богданом, Владиком та іншими. Йому подобається жити з прийомними батьками, хотів би жити з ними далі, до рідної матері повертатись не бажає.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 суду показала, що на базі їх з чоловіком родини створено дитячий будинок сімейного типу, в якому з грудня 2015 року проживають діти ОСОБА_4 та ОСОБА_14, за час перебування дітей в родині, їх мати жодного разу не приїжджала до них, зв'язок з батьками-вихователями не підтримує взагалі, не цікавилась їх здоров'ям, навчанням, емоційним станом, декілька разів телефонувала дітям по телефону, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає. Діти іноді згадують мати, проте видно, що вони найбільше були прив'язані до бабусі, з якою вони жили, саме за нею найбільше сумували і коли дізнались, що вона померла, дуже були пригнічені. ОСОБА_14 додала, що діти всім забезпечені, відвідують школу, допомагають батькам-вихователі по господарству, виховані, слухняні. У ОСОБА_4 є вади зору, він пройшов обстеження, йому рекомендована операція.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 суду показав, що є батьком-вихователем ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які в його з дружиною родині проживають з 2015 року. Діти за час проживання в їх родині про маму, сестру, брата не питали, зовсім не горюють, прагнення повернутись в родину не виказували, згадують лише бабусю, за якою дуже сумують. Рідна мати дітей до них не приїжджала жодного разу, дружині та йому не телефонувала, здоров'ям, станом дітей не цікавилась, коштів на їх утримання, речей, продуктів харчування не надавала. Діти дуже комунікабельні, відкриті до людей. Навчаються по-різному, ОСОБА_6 не хоче навчатись, лінується, не має прагнення до знань.

Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України батьки: 1) зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Отже, аналізуючи поведінку ОСОБА_6 через призму виконання нею батьківських обов'язків відносно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, як у період до відібрання їх від неї, так і протягом року після ухвалення рішення суду про відібрання дітей, суд розцінює таку поведінку відповідача як свідоме її ухилення від виконання нею батьківських обов'язків в умовах, коли об'єктивних перешкод для належного їх виконання ОСОБА_6 не має.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що ОСОБА_6 до відібрання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у 2015 році за рішенням суду залишила цих дітей у віці 5-6 років на піклування своєї матері у с.Боромлі, обрала пріоритетним для себе проживання окремо від дітей разом з чоловіком в іншому селі району, тим самим припинивши піклуватись про них, незважаючи на їх вік, коли вони ще дуже сильно прив'язані до матері, потребують її щоденної турботи та любові, піклування про їх духовний розвиток. Щоденне збалансоване харчування, своєчасний медичний огляд та лікування відповідач для ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не забезпечувала та не забезпечує по цей час, не цікавиться їх потребами, не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу. Покинувши дітей на бабусю ОСОБА_6 не контролювала їх навчання, тобто не забезпечувала отримання ними загальної середньої освіти, були періоди, коли діти не відвідували школу.

Після відібрання у серпні 2015 року у ОСОБА_6 синів ОСОБА_20 та ОСОБА_21, вона за рік лише одного разу їх відвідала у реабілітаційному центрі, за час перебування їх у дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_10 взагалі не приїжджала до них, з батькам -вихователями не підтримує зв'язок, потребами, успіхами у навчанні та здоров'ям дітей не цікавиться, хоча у ОСОБА_4 діагностовано співдружню збіжну косоокість, складний гіперметропічний астигматизм правого ока, що очевидно зумовлює необхідність у періодичному обстеженні дитини у лікаря та лікування, що забезпечується на належному рівні батьками-вихователями, а не ОСОБА_6 Відповідач визнала, що аліменти стягнуті з неї рішенням суду вона дітям не сплачує. Телефонувати дітям ОСОБА_6 почала після звернення органу опіки та піклування з цим позовом до суду. З меншими синами ОСОБА_6 не спілкується в необхідному обсязі, що призвело до того, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вважають мамою та татом батьків-вихователів. На переконання суду відповідач не в змозі справити позитивний вплив на розвиток особистості синів, сприяти засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Після відібрання у 2015 році дітей ОСОБА_6 самостійно не зверталась до органу опіки та піклування чи до служби у справах дітей з питання повернення їй дітей на виховання.

Повернення синів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до матері всупереч їх волі, які враховуючи їх вік, уже можуть свідомо її формувати, на переконання суду буде для них травмою і матиме негативний вплив на них більше, ніж відповідатиме їх інтересам, оскільки буде пов'язане з руйнуванням звичайного на цей час для них середовища - його прийомної родини, в якій вони вже адаптувались, власного простору у будинку, з припиненням їх спілкування з друзями, однокласниками, вчителями тощо.

Отже, з огляду на викладене, ураховуючи звіт про стан утримання та розвитку дітей-вихованців, наданий службою у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації від 06.10.2016 року, суд не знайшов підстав для постановлення рішення всупереч думці дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які вказали, що не бажають залишати прийомних батьків і повертатись до рідної матері, а тому позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав буде відповідати інтересам малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлену органом опіки та піклування вимогу про стягнення з відповідача аліментів в сумі 460 грн. щомісяця для кожної дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з таких мотивів.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили 17.08.2015 року, з ОСОБА_6 вже стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця для кожної дитини, починаючи стягнення з 08.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Указане рішення суду не скасоване, не змінено в установленому процесуальним законом порядку.

Повторне ухвалення судом рішення про стягнення з матері аліментів на утримання дітей до досягнення ним повноліття законодавством не передбачено. Указане рішення суду за заявою осіб, під опікою та на утриманні яких перебувають ОСОБА_4 та ОСОБА_6, може бути звернено до примусового виконання шляхом подання заяви та виконавчого листа до відповідного відділу державної виконавчої служби. Крім того, указані особи відповідно до 192 Сімейного кодексу України можуть звернутись до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів, а не про їх стягнення, у разі зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я дітей та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, ураховуючи, що вимоги позивача задоволено частково, оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат, з відповідача на підставі частини 3 статті 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) грн. 20 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко