Справа № 489/5115/16-ц
Номер провадження 2-з/489/38/16
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі-заявник) про забезпечення позову,

встановив

В жовтні 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на даний час власником спірного домоволодіння є відповідач. Вказує, що у зв'язку з тим, що до винесення відповідного рішення у справі, відповідач може розпорядитися належним йому майном, заявник просив суд накласти арешт і заборонити відчуження належної на праві власності відповідачу спірної частини домоволодіння, а також заборонити внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

В процесі тлумачення норм ЦПК України щодо забезпечення позову Конституційний Суд України в рішенні від 31 травня 2011 року у справі N 1-18/2011 звернув увагу на таке.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу) ( 1618-15 ).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суддя зазначає, що мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідна заява будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що спочатку відповідач була власником 3/5 часток спірного домоволодіння, згодом - на підставі заповіту отримала у власність інші 2/5 часток домоволодіння. Таким чином, на даний час відповідач є власником цілого спірного домоволодіння, що визнано позивачем.

В той же час позивач звернувся до суду з вимогою визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Таким чином, на час розгляду даної заяви, право власності відповідача не оспорено. Крім того, не вбачається зі змісту позовної заяви і того, що позивач оспорює правовстановлюючі документи відповідача на спірне нерухоме майно.

Аналізуючи матеріали справи та обставини, встановлені вище вказаними рішенням, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не доведено, що відповідачем на час розгляду заяви в суді порушуються його права щодо спірного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

ухвалив

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв