Єдиний унікальний номер: 448/898/16-ц
Провадження № 2/448/347/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Тхір О.Т.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування та Золотковицька сільська рада Мостиського району Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2016 року представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 з 05.02.2005року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано, і від якого у них народилася одна дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який проживає з матір'ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні.

Вказує, що після народження сина відповідач пішов із сім'ї, вихованням дитини не займається, фактично дитина батька не знає та не пам'ятає. 14.06.2013року позивачка одружилася вдруге з ОСОБА_6 та змінила прізвище «ОСОБА_3» на прізвище чоловіка «ОСОБА_3».

Стверджує, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не надає жодної матеріальної допомоги. Зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 щомісячно в сумі 400 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 05.12.2007року і до досягнення дитиною повноліття. Разом із цим, згідно довідки ВДВС Мостиського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 як боржник ухиляється від сплати аліментів, ніде не працює, не перебуває на обліку як безробітний в центрі зайнятості, не є приватним підприємцем.

Також зазначає, що згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.06.2016року є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5

З огляду на наведене, просить суд позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання на 06.10.2016року не з'явилася. В судовому засіданні 23.08.2016року позов підтримувала.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання на 19.09.2016 року та 06.10.2016року двічі не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності. В судовому засіданні 23.08.2016року відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував, покликаючись на те, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, однак позивачка забороняє йому бачитись із сином, мотивуючи це тим, що у дитини є інший батько. Зазначає, що за період часу - від розлучення та по теперішній час, позивачка привозила сина до його (відповідача) батьків близько шести разів, проте просила його не бачитись із дитиною для того, щоб син його забув та щоб не травмувати психіку дитини, на що той погодився. Заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, оскільки стверджує, що хоче спілкуватись із сином, бачитись з ним, приймати участь у його вихованні, і на даний час частково сплачує аліменти за рішенням суду в міру своїх фінансових можливостей.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що позов підтримує, просить суд прийняти рішення з врахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_5 на основі висновку органу опіки та піклування від 08.06.2016року №3601-564, а справу розглянути у відсутності представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на те, що висновок наданий Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як органом опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав був проведений в односторонньому порядку без участі відповідача як батька дитини, а тому відповідач не мав можливості висловити свою думку з приводу цього питання. Крім того зазначає, що у зв'язку із тим, що відповідачу ОСОБА_4 чинились перешкоди у вихованні дитини, відповідач звернувся до них із заявою про встановлення періодичних побачень з сином, яка в подальшому була перенаправлена за належністю до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, проте у задоволенні такої заяви відмовлено у зв'язку із наявністю даного позову про позбавлення батьківських прав.

Представник третьої особи Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що проти позову заперечує та просить суд справу розглядати у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що сторони у справі з 05.02.2005року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.11.2007року, і з того часу вони проживають окремо. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 07.07.2005року батьком малолітнього ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_3, після розірвання шлюбу з відповідачем, а саме 14.06.2013року одружилася вдруге із ОСОБА_6 Від даного шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. На даний час позивачка разом із малолітнім сином ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_8 проживають без реєстрації за адресою місця проживання свого чоловіка ОСОБА_6, а саме в АДРЕСА_1

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з позивачкою - з 2007 року не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_5, з дитиною зовсім не контактує, не спілкується, матеріально не допомагає, до дитини не приїжджає, не відвідує дитину у школі, не забирає її за місцем свого проживання, не забезпечує одягом та взуттям, не цікавиться її життям, навчанням та вихованням, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Так, згідно листа - повідомлення Дошкільного навчального закладу ясла-садок №187 Львівської міської ради Львівської області №24 від 21.04.2016року (а.с.9), за час перебування ОСОБА_5 в дошкільному закладі батько жодного разу не поцікавився життям дитини, його успіхами. Оплату за перебування дитини в дошкільному закладі здійснювала мати. Приводили та забирали з садочку мати або бабуся. Батьківські збори батько не відвідував, участі у заходах, що відбувалися в дошкільному закладі не брав. Зі слів помічника вихователя ОСОБА_9 вона жодного разу батька не бачила.

Згідно характеристики ОСОБА_5 як учня 1-2 Б класу СЗШ №99 м.Львова (а.с.10), мама ОСОБА_5 завжди цікавиться навчанням сина, піклувалася про зовнішній вигляд дитини, відвідувала батьківські збори і позакласні заходи.

Згідно характеристики ОСОБА_5 як учня 5-А класу КНВК школа садок №94 м.Львова (а.с.11) неповнолітній ОСОБА_5 проживає з матір'ю та її чоловіком ОСОБА_6 та молодшою сестрою у квартирі, де створені належні житлово-побутові умови. Дитина має власну кімнату, де забезпечені всі умови для навчання і виховання. У розмові з неповнолітнім ОСОБА_5 з'ясовано, що із своїм батьком він на даний час не спілкується. За час навчання дитини у школі (2013-2016р.р) батько ОСОБА_4 жодного разу не був у школі, ні цікавився навчанням та вихованням дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 щомісячно в сумі 400 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 05.12.2007року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 як боржник ухиляється від сплати аліментів встановлених за рішенням суду.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2013року відповідача ОСОБА_4 у зв'язку із ухиленням від виконання зобов'язань по сплаті аліментів тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.08.2016року (а.с.60) заборгованість ОСОБА_4 по аліментах становить 36352,84 гривень (нараховано 41702,84грн.).

Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов'язками.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії НОМЕР_2 від 05.02.2005року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами серії НОМЕР_3 від 13.11.2007року; копією свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 07.07.2005року; копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 серії НОМЕР_4 від 14.06.2013року; копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 від 07.11.2013року; копією листа - повідомлення Дошкільного навчального закладу ясла-садок №187 Львівської міської ради Львівської області №24 від 21.04.2016року; копією характеристики ОСОБА_5 як учня 1-2 Б класу СЗШ №99 м.Львова; копією характеристики ОСОБА_5 як учня 5-А класу КНВК школа садок №94 м.Львова; копією довідки з місця проживання про склад сім'ї ОСОБА_6; копією акту від 12.04.2016року з місця проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2; копіями розписок ОСОБА_10 та сусідів ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12; копією рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання дитини; копією довідки ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області №09-23/2022 від 17.03.2010року; копією довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.08.2016року; копією ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2013року; копією Висновку органу опіки та піклування шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_5 №3601-564 від 08.06.2016року.

Крім того, дані обставини підтверджуються наданими в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_13 та малолітнього ОСОБА_5.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка ОСОБА_3 пояснила, що після розірвання шлюбу з 2007 року, тобто більше 9 років відповідач ОСОБА_4 не приймає участі у процесі виховання дитини, не забезпечує матеріально, нічим не допомагає, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, не проходив до нього жодного разу та не намагався налагодити з сином стосунки. Батьком для дитини є її теперішній чоловік ОСОБА_6, який займається його вихованням, дбає про його здоров'я, піклується про нього.

Свідок ОСОБА_6 (чоловік позивачки ОСОБА_3.) в судовому засіданні пояснив, що він з позивачкою проживають спільно з 2007 року разом з двома дітьми, одна з яких спільна - ОСОБА_8, та син дружини - ОСОБА_5, з яким у них хороші відносини, він займається його вихованням, останній називає його своїм батьком. Відповідач ОСОБА_4 своїм сином не цікавиться більше 9 років, будь-яких заборон бачитися із сином з боку дружини не було, перешкод не чинилося.

Свідок ОСОБА_10 (свекруха позивачки ОСОБА_3.) в судовому засіданні підтвердила, що після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 не приймає участі у процесі виховання та навчання дитини, не цікавився ним та не приходив до дитини жодного разу.

Також свідок ОСОБА_13 (батько відповідача ОСОБА_4.) в судовому засіданні підтвердив те, що його син після розлучення з позивачкою не бачиться із дитиною. Коли дитина перебувала у них з дружиною в с.Боляновичі (близько 4 разів) ОСОБА_4 не спілкувався з дитиною.

Малолітній свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що свого батька ОСОБА_4 він не знає, з таким ніколи не бачився, і не хоче щоб той ним опікувався. Своїм батьком вважає чоловіка матері - ОСОБА_6, який займається його вихованням, забезпечує його та піклується про нього.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3601-564 від 08.06.2016року (а.с.22) є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_5

Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки зазначені обставини в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Твердження відповідача про те, що позивачка не дозволяє йому бачитися із дитиною, чинить перешкоди у цьому, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не звільняють відповідача, як батька дитини, від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Однак, як встановлено в судовому засіданні, протягом тривалого часу (близько 9 років - з 2007 року до часу звернення позивачки до суду із даним позовом) відповідач не намагався вирішити спір з позивачкою щодо його участі у вихованні дитини, не звертався до органу опіки та піклування чи до суду для визначення йому способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, для встановлення йому періодичних побачень з сином, в тому числі з правом забирання дитини за адресою його проживання, тощо, не вчиняв жодних дій спрямованих на розв'язання суперечки з цього приводу.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач не прикладав зусиль для сплати заборгованості по аліментах на утримання сина, у зв'язку із чим весь тягар утримання дитини постійно лежить на позивачці.

Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, винної поведінки (бездіяльності) відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача та ставлення дитини до відповідача, яка не вважає його своїм батьком, керуючись насамперед інтересами дитини, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5

При цьому, суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також суд звертає увагу відповідача на положення ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 74, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20__ року.

Суддя В. В. Борисенко