Провадження № 2/161/790/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 січня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свій позов мотивує тим, що вона, ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1. Вказує, що в даному будинку також зареєстровані вісім осіб, серед яких і відповідач ОСОБА_3, однак фактично остання там не проживає з дня реєстрації у 2000 році і по даний час.

Враховуючи наведене, просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що відповідач фактично з 2000 року не проживає та не виявляє свого бажання проживати за адресою своєї реєстрації. Її речей в даному будинку немає, вона не приймає участі у сплаті комунальних послуг на утримання будинку. На сьогоднішній день відповідач має вільний доступ до будинку, ніяких перешкод у проживанні їй не чинились. Відомо, що після розлучення з онуком позивачки, відповідач ОСОБА_3 переїхала на інше місце проживання.

Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих на те суду причин, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

За погодженням з представником позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1, що стверджується копією технічного паспорту(а.с. 5).

У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Веселівської сільської ради Луцького району (а.с. 8).

З довідки № 462 від 22.10.2015 року виданою сільським головою Веселівської сільської ради Луцького району вбачається, що ОСОБА_3 з 2000 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 по даний час (а.с. 11).

Крім того свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_3 дійсно за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Пішла з будинку добровільно, бо хотіла іншого життя. Речей відповідачки в даному будинку немає.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 p. № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950p., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб .

Судом встановлено, що позивач набула на законних підставах право власності на будинок АДРЕСА_1, а тому, як власник вищевказаного житла, має право вимагати усунення будь-яких порушень її прав.

З врахуванням вищенаведеної норми закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом - будинком АДРЕСА_1, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням.

На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осои такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська