Справа № 520/5644/16-ц
Провадження № 2/520/3294/16
21 вересня 2016 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просять визнати за ними право власності на 1/4 частину (по 1/8 за кожним) квартири №20, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, будинок №54, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 є чоловіком, а ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2011року.
Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири №20, яка розташована в будинку №54 по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі, та належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло №824200 від 23 вересня 1996року, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.
Позивачі зазначають, що спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 є вони - ОСОБА_1, ОСОБА_3, а також ОСОБА_3, який на спадщину не претендує, до нотаріальної контори не звертався, погодився з тим, що частка померлої ОСОБА_4 перейде до них ОСОБА_1, ОСОБА_3
Також, позивачі вказують, що у встановлений законом строк вони звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними було надано дублікат свідоцтва про право власності на житло, а право власності на ? частку квартири станом на 13 квітня 2016року за спадкодавцем на підставі наданого ними дублікату не зареєстровано, у звязку з чим, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були вимушені звернутися до суду із відповідними позовом.
У судове засідання 21.09.2016року позивачі не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, їх представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повістки, яка наявна у матеріалах справи, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивачів Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія ІІ-ЖД №311441.
ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖД №279747.
З матеріалів справи вбачається, що сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 також є ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №426279.
Зазначене свідоцтво зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №19-5961.
Право власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 було зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 24.10.1996року кн. 172пр., стр. 66, р. №102.
21.09.2015року Департаментом міського господарства Одеської міської ради було видано дублікат вищевказаного розпорядження органу приватизації та дублікат вищевказаного свідоцтва про право власності на житло.
18 червня 2011року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 20 червня 2011року, актовий запис №1035, та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири №20, що розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 54.
На виконання вимог ухвали суду від 08.07.2016року Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року, зі змісту якої вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_1, та її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини, про що свідчать наявні в матеріалах спадкової справи копії їх заяв.
ОСОБА_3 звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою, в якій зазначив, що спадщину за законом він не прийняв, заяв про прийняття спадщини не надавав, за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, в суд з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, звертатися не буде. Йому відомо, що свідоцтва про право на спадщину за законом будуть видані на імя чоловіка спадкодавця, ОСОБА_1 та сина, його рідного брата, ОСОБА_2, претензій з цього приводу не має та мати не буде.
Однак, листом від 13 квітня 2016року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартиру №20, що розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 54, після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року, в зв'язку з тим, що ними було надано для огляду дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 23 вересня 1996року №19-5961, дублікат видано 21 вересня 2015року (після відкриття спадщини), а згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на згадану ? частку квартири станом на 13 квітня 2016року за спадкодавцем на підставі наданого ним дублікату не зареєстровано.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Таким чином, судом встановлено, що єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, є її чоловік - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2.
Син - ОСОБА_3, який є також спадкоємцем першої черги спадкування за законом, відмовився від прийняття спадщини, про що написав відповідну заяву.
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично спадщину прийняли, оскільки проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4, а також прийняли її шляхом звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири №20, що розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 54, а наявність виданого замість нього дублікату, призвела до неможливості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити свої спадкові права щодо цієї квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду їх право захистити неможливо.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачами не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 56,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 56,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2011року.
Рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 56,1 кв.м., та для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 права власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 56,1 кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя П. А. Прохоров