Справа № 161/8350/16-ц
Провадження № 2/161/3226/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що ЖКП № 3 утримує та проводить обслуговування житлового будинку № 1 по вул. Гулака-Артемовського в м. Луцьку. Між позивачем та відповідачами з приводу надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій склалися правовідносини, відповідно до яких позивач надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а відповідачі, як споживачі, зобовязані вносити плату за надані послуги. Відповідачі як власники квартири, зобовязані утримувати майно, що їм належить. Однак, відповідачі свої обовязки не виконують, у звязку з чим у них утворилася заборгованість за надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в сумі 3340,29 грн. Раніше, ЖКП № 3 зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості, однак, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2014 року судовий наказ було скасовано. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ЖКП № 3 заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 3340,29 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що позивач ЖКП № 3 послуги з утримання будинку та прибудинкової території надає неякісно та не в повному обсязі. З цього приводу він неодноразово звертався з заявою як до ЖКП № 3, так і до Луцької міської ради. За надані послуги вони (відповідачі) проводили часткову оплату відповідно до наданих їм послуг. Надані позивачем акти виконаних робіт викликають у нього сумніви щодо найменування та обсягу робіт, зазначених у актах. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, надала пояснення аналогічні до пояснень, викладених відповідачем ОСОБА_3 Крім того, відповідач зазначила, що вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду, а тому просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача за період до червня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечення проти позову, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що будинок № 1 по вул. Гулака-Артемовського в м. Луцьку до 01.04.2016 року перебував на балансі та утриманні позивача ЖКП № 3, яке проводило обслуговування вказаного житлового будинку, надавало послуги з утримання будинку та прибудинкових територій.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6), є власниками вказаної квартири.

Відповідачі є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, що надаються ЖКП № 3.

Договір на надання житлово-комунальних послуг між сторонами спору не укладався, між ними склалися фактичні договірні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг.

Факт надання послуг ЖКП № 3 з утримання будинку та прибудинкової території відповідачами визнається, але відповідачі заперечують, що отримують послуги в повній мірі та належної якості.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про житлові комунальні послуги» взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. Такими учасниками є власник, споживач, виконавець, виробник. Причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено двосторонній обовязок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим відмова від їх оплати споживачем з посиланням на відсутність договору не береться до уваги.

Споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користується ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13).

Згідно з вимогами ст.ст. 64, 66, 68, 160, 162 Житлового кодексу України та п.п. 7 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, власники (квартиронаймачі) зобовязані вносити квартирну плату та плату за обслуговування і ремонт будинків щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири та розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживачі зобовязані своєчасно проводити оплату наданих послуг, а у разі несвоєчасного здійснення платежів сплачувати пеню у встановлених законом або договором розмірах.

Факт надання послуг ЖКП № 3 з утримання будинку № 1 по вул.. Гулака-Артемовського в м. Луцьку, в якому проживають відповідачі, та прибудинкової території у 2014-2016 роках підтверджується наданими ЖКП № 3 актами виконаних робіт у вказаний період, приєднаними до матеріалів справи (а.с. 103-142).

Дані обставини відповідачами належними та допустимими доказами не спростовані.

Надані відповідачами фотокартки та відеозаписи, на думку суду, не доводять факт надання позивачем ЖКП № 3 житлово-комунальних послуг неналежної якості та в неповному обсязі, оскільки з вказаних фотокарток і відеозаписів не вбачається де і коли вони були зроблені.

Суд вважає, що такими доказами не є і показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитаних в судовому засіданні, оскільки ці показання є неконкретними. Так, свідки не можуть зазначити які саме послуги, в який період часу були надані в неповному обсязі чи неналежної якості, а які не були надані взагалі.

Одночасно з цим позивачем ЖКП № 3 не надано належних та припустимих доказів на підтвердження надання ним житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у 2012-213 роках, оскільки позивачем надані лише реєстри актів виконаних робіт, самі ж акти виконаних робіт представником позивача суду надані не були, дані зазначені в реєстрах не підтвердженні первинними документами.

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, не в повному обсязі проводили оплату за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сума боргу за 2014-2016 роки становить 761,56 грн. (а.с. 5).

Суд вважає, що саме ця сума має бути стягнена з відповдіачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3А на користь позивача ЖКП № 3.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець послуг зобов'язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Судом встановлено, що ЖКП № 3 оплата за надані комунальні послуги відповідачам нараховувалася в межах діючих тарифів, доказів проведення нарахувань з порушенням діючих тарифів відповідачами суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Всупереч наведеним нормам відповідачами не надано належних та беззаперечних доказів з приводу того, що з усіх видів передбачених послуг позивач більшість не надає, а ті послуги, які надаються, є неякісними.

Відповідачами не надано суду актів-претензій, як того вимагає ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі яких мали б здійснюватися перерханунки за комунальні послуги. У разі ж відмови позивача скласти такі акти-претензії відповідачі мали право оскаржувати цю бездіяльність позивача.

Жоден із письмових доказів, що містяться у матеріалах справи, не доводить факту неналежного надання послуг позивачем, а самі по собі факти звернення відповідачів до різних інстанцій не можуть слугувати такими доказами.

Крім того, чинне законодавство не передбачає звільнення від обов»язку відшкодування витрат за комунальні послуги у випадку ненадання окремих видів таких послуг.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги заявлені ЖКП № 3 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ч. 1 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як слідує з розяснень постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 11), встановивши, що строк для звернення до суду пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі, і зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ЖКП № 3 в частині стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 2012-2013 років слід відмовити у звязку з їх недоведенністю.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволено частково, тому розмір сплаченого судового збору також підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог. Виходячи з розміру сплаченого позивачем судового збору 1378 грн., що становить 100 % від заявлених вимог та часткового задоволення вимог в сумі 761,56 грн., що становить 23 % від ціни позову, а тому на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 316,94 грн. (1378 грн. х 23%), тобто по 105 грн. 65 коп. з кожного.

На підставі ст.ст.15, 16, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Житлово-комунального підприємства № 3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задовольнити часткового.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Житлово-комунального підприємства № 3 заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 761 (сімсот шістдесят одна) грн. 56 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Житлово-комунального підприємства № 3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 105 (сто п»ять) грн. 65 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог Житлово-комунального підприємства № 3 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8