Справа № 372/743/16-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/4932/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 1 31.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про спонукання до виконання мирової угоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2.

На обґрунтування рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не є належним позивачем, оскільки він не є стороною мирової угоди, що визнана судом та укладена між іншими особами у справі №2-460/09.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Крім цього, апелянт зазначає, що по справі №2-460/09 він був третьою стороною без самостійних вимог на стороні ОСОБА_5, апеляційним судом вже визначалось правомірність його звернення до суду під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову та посилається на правову позицію Верховного суду України від 23 вересня 2015 року №6-247цс15 в якій зазначено, що звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 11 серпня 1988 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, який розірвано 03 серпня 2006 року ( а.с. 78, 79 ).

14 травня 2009 року сторони у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третьої особи, відділ паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкод, уклали між собою мирову угоду ( а.с. 115 ).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року, яка набрала законної сили, визнано мирову угоду відповідно до якої, серед іншого, ОСОБА_3 зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_5 однокомінатну квартиру, орієнтовною житловою площею 17-20 кв.м, в смт. Козин, Обухівського району, Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, Обухівського району, Київської області третій особі - ОСОБА_2, а позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_5, при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди, зобов'язується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку АДРЕСА_1, Обухівського району, Київської області, і провадження у вказаній справі - закрито ( а.с. 5 ).

Рішенням Обухівського районного суду Київської від 02 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2014 року ( а.с. 86-88, 95-97, 98-100 ) ОСОБА_5 відмовлено у позові про зобов'язання ОСОБА_3 виконати умови мирової угоди згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року за необгрунтованістю заявлених позовних вимог.

04 червня 2014 року ОСОБА_3 подарував спірний житловий будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_4 ( а.с. 46-48 ).

Незважаючи на це, 17 березня 2016 року до суду звернувся ОСОБА_2 з вимогами про спонукання ОСОБА_3 подарувати йому 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 2-4 ).

При цьому, позивач по даній справі не був стороною при вирішенні в 2009 році спору щодо зазначеного спірного майна і, відповідно, його законні права та інтереси зверненням до суду з позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5, не захищались.

Такий висновок, на переконання апеляційного суду, повністю грунтується на правовій позиції Верховного суду від 23 вересня 2015 року, викладеній у справі №6-247цс15, відповідно до якої, у разі невиконання однією з сторін зобов'язання за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону ). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 21 квітня 1999 року ) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України від 18 листопада 2003 року №1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Окрім іншого, рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року ( а.с. 101-105, 113-115 ), ОСОБА_5, відмовлено, серед іншого, у визнанні права власності на спірне майно, оскільки воно не відноситься до спільного сумісного майна, придбаного у шлюбі із ОСОБА_3, та є власністю останнього.

Відтак, позивач не довів, що його права, свободи чи інтереси були порушені, невизнані чи оспорювані та підлягають захисту у відповідності до положень ст.ст. 3, 15 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та на підставі, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 169, 175, 213-215 ЦПК України, прийшов до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення.

При цьому, дав належну оцінку належних та допустимих доказів у повній відповідності до положень ст.ст. 58, 59, 212 ЦПК України.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 3, 11, 15, 526 ЦК України, ст.ст. 61, 88 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і повністю спростовуються зазначеними доказами по справі.

Інші доводи апеляції, зокрема, про те, що по справі №2-460/09 апелянт був третьою стороною без самостійних вимог на стороні ОСОБА_5, апеляційним судом вже визначалась правомірність його звернення до суду під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову, із точки зору суду другої інстанції, не можуть слугувати підставою, у силу викладеного вище, підставою для задоволення апеляційних вимог.

А відтак, доводи апеляційної скраги правового значення для правильного вирішення спору не мають та не спростовують законність та обґрунтованість ухваленого рішення.

Таким чином, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про спонукання до виконання мирової угоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Є.М. Суханова