Дата документу 25.08.2016
Справа N 320/3046/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«25» серпня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кучеренко В.В.
при секретарі Прозоровій Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та боргів подружжя,
Позивач у судове засідання не зявилася, суду надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
28 грудня 1995 року між сторонами міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія І-ЖС №291159, виданим 28.12.1995 року, про що був зроблений актовий запис за №1595 /а.с.6/.
За час шлюбу сторонами був придбаний будинок, що розташований за адресою: Запорізька область м. Мелітополь, вул. Зої Космодемянської, 30а, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету мелітопольської міської ради 25.01.2007 року № 5/6 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказаний житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 /а.с.7-8/.
Відповідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 261133, ОСОБА_2 на підставі рішення Мелітопольської міської ради № ? від 27.12.2007 року, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 842,13 кв.м., яка розташована за адресою м. Мелітополь, вул. Зої Космодемянської, 30а /а.с.9/.
23.02.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 27, заборгованість за яким станом на 18.03.2006 року складає 4085,33 доларів США /а.с.11/.
В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 по кредитному договору № 27 від 23.02.2007 року, 23.07.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Ощадбанк» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Зої Космодемянської, 30а /а.с.12-19/.
Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК.
Згідно зі ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В судовому засіданні встановлено, що вказане майно було набуто сторонами за час шлюбу і являється спільною сумісною власністю подружжя. Суд вважає можливим розділити спірне майно подружжя між ними з урахуванням їх інтересів, користування майном.
Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України при поділі майна подружжя суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у випадку поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Крім того відповідно до п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Для спільних боргів характерне те, що вони виникають з єдиної правової підстави. До спільних боргів належать борги за укладеними обома з подружжя угодами, за якими вони прийняли на себе певні зобов'язання; за угодами, укладеними одним із подружжя за наявності презумпції згоди на це другого з них, якщо кошти, одержані за такими угодами, використано в інтересах сім'ї, зокрема борги дружини і чоловіка, пов'язані з їх спільним майном.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
А тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 4 134,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 60, 63, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 79, 88, 107, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та боргів подружжя задовольнити повністю.
Залишити за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачені та не сплачені зобов'язання за кредитним договором № 27 від 23.02.2007 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь вул. 3ої Космодемянської, 30-а.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 4 134,00 гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В.Кучеренко