АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6427/16 Головуючий 1 інст. Дегтярчук М.О.
Справа № 641/682/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та з урахуванням уточнень просило стягнути заборгованість у сумі 12461,61 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 19.11.2007 року між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3100 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.10.2013 року склала: 12416,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3085 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6404,45грн., заборгованість за пенею та комісією - 2097,87грн, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина)- 250 грн.; штраф (процентна складова) 579,36 грн. У звязку з викладеним ПАТ КБ «Приватбанк» вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 року скасовано.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року справу передано до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року уточнені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12416,61 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки представник позивача не надав суду жодних доказів, які б спростовували вказану суму заборгованості відповідача перед банком.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим та не відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 19.11.2007 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3100грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Із копії витягу Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк ««Приватбанк».

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.10.2013 року склала: 12416,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3085,00 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6404,45грн,заборгованість за пенею та комісією- 2097,87грн, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина)- 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 579,36 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п.3.1 Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки № 929513 має термін дії до останнього дня 11/2011 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ ПриватБанк №30.1.0.0/2-20160517/3354 від 18.05.2016 року.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинним цивільним законодавством України встановлено строк дії виконання і строк виконання зобов'язання (ст.ст.530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернути до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст.264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов'язанням, з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, договір б/н від 19.11.2007 року на отримання банківської картки був укладений строком на 2 роки, тобто до 2009 року та останнє поповнення картки відбулось 19.11.2007 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 25.02.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» знав про порушення свого права на отримання кредитних коштів, але з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду лише 25.01.2014 року, тобто з пропуском строку для подачі позову до суду.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Колегія суддів, з урахуванням заяви (а.с. 43)відповідача про застосування строку позовної давності, вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» повинно бути відмовлено з вищевказаних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо судом були порушені або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

З підстав наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав того, що позивач звернувся до суду з позовом після закінчення строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді А.П. Івах

ОСОБА_1