№2/756/1439/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Тітова М.Ю.

при секретарі - Івановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до ордеру № В 141951, виданого 11 вересня 1970 року Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_5 на сім'ю із чотирьох осіб (вона, чоловік ОСОБА_6 та двоє дітей ОСОБА_2, ОСОБА_7) було надано для проживання квартиру АДРЕСА_3 Квартира за вищевказаною адресою складається з двох житлових кімнат відповідно 15,2 кв.м. та 14,8 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., ванни площею 1,9 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м. та обладнана балконом площею 2,4 кв.м. Загальна площа квартири складає 45,4 кв.м. Пізніше ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в якості покращення житлових умов було надано квартиру АДРЕСА_1. На даний час ОСОБА_6 та ОСОБА_5 померли. Її було вселено у квартиру у встановленому порядку як дружину ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу 18.11.1987 року. Пізніше до квартири було зареєстрованого їх з відповідачем сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 У 1995 році в спірну квартиру було вселено також її дочку ОСОБА_3 У квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3. Проте її колишній чоловік ОСОБА_2 в квартирі не проживає вже більше десяти років. 14 березня 1995 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Починаючи з 2005 року, не дивлячись на те, що перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто йому не чинить, відповідач не користувався житловим приміщенням та не цікавився ним. Таким чином, всі витрати по збереженню майна, сплаті житлово-комунальних послуг та таке інше було на ній. Претензій з приводу того, що йому чиняться перешкоди, відповідач протягом десяти років також не пред'являв. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає вже досить тривалий час, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на відповідача , як на окрему особу, чим об'єктивно порушуються її права та права їх з відповідачем сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_3 При цьому слід сказати про те, що вона особисто сплатила заборгованість , яка виникла ще станом на 25 березня 2005 року, у сумі 8113,86 грн., відповідно до договору № 70975/1/1 про реструктаризацію заборгованості з квартирної плати та плати за комунальні послуги від 25 березня 2005 року. На даний час вона також сплачує кошти за житлово-комунальні послуги без жодної участі відповідача, не дивлячись на те, що єдиним джерелом її доходу є мінімальна пенсія. Крім того, вона навіть не може оформити субсидію, оскільки відповідач на жоден контакт не йде, а відтак вона не може надати інформацію про розмір його доходу. Намагання приватизувати квартиру також ні до чого не призвели, оскільки відповідач цього робити не бажає. На даний час відповідач має іншу сім'ю та проживає разом з дружиною в іншому місці, а саме за адресою :АДРЕСА_2.

Просить суд відповідно ст.ст. 15,29 Цивільного кодексу України, ст.ст. 65, 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримала.

Третя особа ОСОБА_4 направив до суду заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

У квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, квартира державна.

За інформацією Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Оболонського району м. Києва від 02.11.2015 року за період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року ОСОБА_2 з проханням виклику за місцем реєстрації дільничного лікаря терапевта не звертався.

Крім того, ОСОБА_2 в період з часу жовтня 2014 року по жовтень 2015 року з будь-якими заявами до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не звертався.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2005 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_2 про вселення задоволено.

Крім того, відповідач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про вселення в спірну квартиру.

Допитані свідки в судовому засіданні підтвердили обставини викладені у позовній заяві.

У своїй заяві третя особа ОСОБА_4 (спільний син сторін) зазначив, що протягом багатьох років був свідком неприязних стосунків, сварок, суперечок та неодноразових намагань його матері ОСОБА_1 позбавити його батька ОСОБА_2 права користування квартирою, виселити його з квартири та перешкоджати йому в користуванні житлом. Також з 2005 року його батько неодноразово пропонував сплачувати частину комунальних послуг за утримання квартири, та спроби досягти згоди з його матір'ю залишились безрезультатними.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. (ст. 71, 72 ЖК України).

Таким чином, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачу чинилися перешкоди у проживанні в спірній квартирі, а тому підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням не має.

З викладеного, ст.ст. 1-11, 15, 57-66, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням -- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов