У Х В А Л А

судового засідання

26.10.2016 м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Масендича В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПАТ «Правекс Банк» по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Правекс Банк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки.,-

в с т а н о в и в :

позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Правекс Банк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки.

ПАТ «Правекс Банк» звернувся із заявою про залишення позовної заяви без розгляду оскільки, він як відповідач, подав заяву проти вирішення спору в суді, а згідно п. 12.1 Кредитного договору від 13 жовтня 2008 року сторони домовились про те, що усі спори, розбіжності або вимоги пов'язані виконанням даного договору вирішуються в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів», тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Позивач проти задоволення такої заяви заперечує та вказує, що оскільки заяву, про передачу справи на розгляд третейського суду було подано після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», а позивач є споживачем послуг банку, спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом та щодо виконання кредитного договору, то третейському суду, в силу положень пункту 14 частини першої статті шостої цього закону, така справа не підвідомча. Відтак, третейське застереження, закріплене у вищевказаному кредитному договорі не може бути підставою для передачі справи на розгляд третейського суду, а відповідно не може бути підставою для винесення ухвали про залишення позову без розгляду. Просить відмовити відповідачу в задоволенні такої заяви.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що така не підлягає задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Правекс Банк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Правекс - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2476-004/08P від 13.10.2008р., за умовами якого позивач надав відповідачу на умовах повернення зі сплатою відсотків,- грошові кошти в сумі 92800 дол. США для купівлі житла,- квартири,що знаходиться за адресою м.Львів, вул..Городоцька 167/136, яку позивачем передано в іпотеку для забезпечення вищезгаданого зобовязання. Оскільки станом на день подання позову, на думку позивача строк вимоги за кредитним договором припинився, позивач просить суд визнати оспорювані правочини припиненими.

ПАТ «Правекс Банк» просить залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 6 ч. 1ст. 207 ЦПК України, оскільки відповідач подав заяву проти вирішення спору в суді, а згідно п. 12.1 Кредитного договору від 13 жовтня 2008 року сторони домовились про те, що усі спори, розбіжності або вимоги пов'язані виконанням даного договору вирішуються в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів», тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Однак з такими доводами відповідача суд погодитись не може.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Одним зі способів захисту прав суб'єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. ОСОБА_2 регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зважаючи на те, що банком позивачу було надано кредит на купівлю житла то позивач являються споживачами послуг банку за вказаним договором, а відтак даний спір не підвідомчий третейському суду навіть за наявності третейського застереження у договорі, а тому справа не може бути залишена без розгляду на підставі п. 6 ч. 1ст. 207 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 17, п. 6 ч. 1ст. 207 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволені заяви ПАТ «Правекс Банк» про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Правекс Банк» без розгляду - відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Суддя Масендич В.В.