Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/78/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.10.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі Куш О.П., за участі відповідача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доманівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1, посилаючись на те, що 29.09.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №145-0041010/ФК08, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 151920,00грн. з розрахунку 15,00% річних за весь час фактичного користування кредитом з 29.09.2008 р. по 28.09.2015 р. Вказує, що банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредитні кошти. Також позивач зазначає, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», згідно умов якого «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у визначених зобов'язаннях, а згідно п.4.2. договору внаслідок передачі прав вимоги до боржників, «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказує, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.12.2015 р. має заборгованість в сумі: 71924,66грн., з яких: відсотки - 33633,99 грн.; пеня - 36172,19грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 1194,60 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 923,88 грн.

Також вказують, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст.ст.37, 38, 47-51 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017р. включно; також п.1 ч.1 ст.48 якого, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації здійснює повноваження органів управління банку, згідно п.4,8 ч. 1 ст. 48 Закону, вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, здійснює повноваження, що визначені ч.2 ст.37 цього Закону.

На основі викладеного, посилаючись на ст.ст. 514, 516, 526, 530, 536, 610, 1049 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 71924,66грн., з яких: відсотки - 33633,99 грн.; пеня - 36172,19грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 1194,60 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 923,88 грн., а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1подала суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнає, вказує, що відповідно до умов кредитного договору між ТОВ Укрпромбанк і нею, визначена дата повернення кредиту, процентів за користування кредитом, а також комісії за управління кредитом- 28.09.2015р. При цьому п.2.6. передбачена сплата процентів за користування кредитом за період з дня надання до повернення кредиту, також за п.4.2.1 позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором у передбачені договором строки, проте, кредитним договором не передбачено обов'язкового платежу, як відсотки, а тому відсутні підстави для стягнення відсотків у сумі 33633,99грн. Вказує, що згідно п.5.2 договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, процентів за користування ним, комісій та інших платежів, Банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню, проте, розділом 5 договору Відповідальність сторін не передбачена відповідальність, як сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту та сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту, а тому відсутні підстави для стягнення 1194,60грн. і 923,88грн. Вказує, що 11.08.2015 р. внесла 80.000,00грн. для погашення кредиту, з яких банк направив 61204,47грн. на погашення тіла кредиту, 3617,00грн. на погашення процентів, два платежі по 303,84грн. на сплату комісії, а 14570,59грн.- не були спрямовані банком в рахунок інших платежів та згодом частина з них у загальній сумі: 607,68грн. (13.08.2015р. та 01.09.2015р.) направлена на погашення комісії, заборгованість по якій за даними банку - відсутня. Лише 19.01.2016р. залишок в сумі 13962,81грн. направлено на погашення заборгованості за процентами, тобто її коштами банк користувався пона 5 місяців, при цьому продовжуючи нараховувати проценти на неіснуючу заборгованість за тілом кредиту, який був погашений, а також пеню на незаконно нараховані проценти і неіснуючу заборгованість по тілу кредиту.

В письмових поясненнях на заперечення представник ПАТ Дельта Банк ОСОБА_4 зазначає, що п.1.5 кредитного договору визначена відсоткова ставка на рівні 15 відсотків річних та обовязки відповідача сплачувати відсотки за користування кредитом - п.4.2.1 кредитного договору, а тому посилання відповідача на необгрунтованість нарахування відсотків, на її погляд, є безпідставним. Вказує, що кошти, сплачені відповідачем 11.08.2016р були зараховані: 64821,73грн. - на погашення тіла кредиту; 1215,36грн. - погашення заборг. за комісією за період 01.06.2015 - 31.08.2015; 13962,91грн. - за відсотками. Вказує, що п.4.2.2 кредитного договору передбачений певний порядок погашення, проте п.4.3.7 передбачено право Банку змінювати черговість платежів у випадку недостатності коштів для повного повернення заборгованості позичальника за договором, крім того, п.5.2 передбачено нарахування пені, а тому просить позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що заявлений позов необґрунтований та не доведені заявлені вимоги. Зазначили, що відповідач належно виконувала умови кредитного договору, сплачувала більші суми коли була незначна затримка, з тим, щоб уникнути нарахування штрафних санкцій. Більш того, укладений кредитний договір був забезпечений заставою - придбаним на кредитні кошти автомобілем Мазда, вартістю 168800,00грн., хоча позивач долучив, як Додаток №2 до договору про заставу автомобіля Шевролет (а.с.31). Вказують, що влітку 2016р. відповідач внесла 8000грн. та звернулась до працівників Банку для з'ясування остаточної суми заборгованості, а також на гарячу лінію Банку, де їй називали суму остаточної заборгованості - близько 74-76 тисяч грн., проте, відповідач внесла одноразово 80.000,00грн., з яких частину рознесли у погашення кредиту, а частина залишилась на рахунку Банку - без руху, і позивач продовжував на неї нараховувати заборгованність. Вказали, що у заяві представника позивача про слухання справи без її участі, була зазначена сума заборгованості ще більша 109562,57грн. (а.с.79), яка значно перевищувала суму позову, що, на їх погляд, свідчить про безпідставність банківських вимог, неточність розрахунків та безвідповідальність у заявлені до відповідача безпідставних вимог на великі суми.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.09.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №145-0041010/ФК08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 151920,00грн. під 15,00% річних на весь строк фактичного користування кредитом з 29.09.2008 р. по 28.09.2015 р. (а.с.6-12).

30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», згідно умов якого «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у визначених зобов'язаннях, а згідно п.4.2. договору внаслідок передачі прав вимоги до боржників, «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.19-29).

Позивач вказує у позові, що відповідач станом на 23.12.2015 р. мала заборгованість 71924,66 грн., з яких: відсотки - 33633,99 грн.; пеня - 36172,19грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 1194,60 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 923,88 грн., посилаючись на відповідні розрахунком заборгованості, проте, не надає суду відповідні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 на вказану вище суму. Більш того, підкреслюючи у позовній заяві що, ПАТ Дельта Банк набуло право вимоги за кредитним договором від 29.09.2008 року, позивач надає розрахунки не за увесь період сплати кредиту, процентів за користування ним, комісії, а лише з 30.06.2010 р., що не дає можливості перевірити правильність нарахувань заборгованості, більш того, в матеріалах справи взагалі відсутній повний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого можна було б дослідити період виникнення заборгованості за тілом кредиту та по процентами за користування кредитом.

Так, ухвалою суду від 28.07.2016 року було зобов'язано представника позивача за довіреністю надати суду копію витягу з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 29.09.2008р. по 19.01.2016 року; якісну, яку можна повністю прочитати, копію кредитного договору і додатку до договору (п.2.4) - графік погашення кредиту, відсотків і комісії, який не долучено до позовної заяви; а також надати докази і умови переходу прав і обов'язків від Укрпромбанк до ПАТ Дельта Банк та докази повідомлення про вказане відповідача ОСОБА_1, проте, ухвала суду виконана не була.

Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 цього Кодексу. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4 ст.10 ЦПК).

Відповідно до ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Проте, позивач в порушення вимог ст.60 ЦПК не довів, що фізичною особою було порушено зобов'язання за кредитним договором, за таких обставин, суд вважає, що позов ПАТ «Дельта Банк» необґрунтований та задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити у зв'язку з недоведенням заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2016 року.

Суддя : ОСОБА_5