АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/3770/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9714/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

3 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про стягнення суми невиплаченої індексації заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплат,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_3 заборгованість по виплаті індексації грошових доходів з 1 січня 2015 року по 28 серпня 2015 року у розмірі 3 026 грн. 31 коп.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми невиплаченої індексації заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплат, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона працювала вчителем молодших класів у середньому загальноосвітньому закладі «Слов'янська гімназія» до 28 серпня 2015 року.

Нарахування та виплату їй заробітної плати здійснювало Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, до сфери управління якого входить середній загальноосвітній заклад «Слов'янська гімназія».

Зазначила, що починаючи з січня 2015 року і до моменту її звільнення з роботи відповідач, порушуючи вимоги законодавства про індексацію грошових доходів населення, не здійснював індексацію її грошових доходів.

З урахуванням збільшених позовних вимог просила суд стягнути з Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на її користь заборгованість по виплаті індексації грошових доходів у розмірі 3 026,31 грн., середній заробіток за час затримки виплати у розмірі 57 275,17 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з 3 вересня 2007 року ОСОБА_3 працювала вчителем молодших класів у середньому загальноосвітньому закладі «Слов'янська гімназія» до 28 серпня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи.

Факт невиплати індексації на заробітну плату позивачці визнано представником позивача та підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 8-9, 10-13).

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

За ч. 6 ст. 95 КЗпП, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713.

Так, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Задовольняючи позов в частині стягнення невиплаченої індексації заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що індексація входить до структури заробітної плати і її невиплата порушує трудові права позивачки.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплат, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивачем отримано заробітну плату з відповідними компенсаціями.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

У апеляційній скарзі апелянт посилається на докази не виплати відповідачем індексації заробітної плати, проте судом вирішено це питання та задоволені зазначені вимоги ОСОБА_3

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Так, судом встановлено, що відповідачем не виплачено індексацію заробітної плати ОСОБА_3, яка входить до структури заробітної плати, стягнуто з відповідача на користь позивачки заборгованість по виплаті індексації грошових доходів з 1 січня 2015 року по 28 серпня 2015 року у розмірі 3 026 грн. 31 коп., тобто, фактично встановлено, що повний розрахунок при звільненні з позивачкою проведено не було.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Зазначене узгоджується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від21 січня 2015 року усправі № 6-195цс14.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи представника відповідача, що відповідач є бюджетною організацією, оскільки зазначена обставина не може свідчити про відсутність вини роботодавця у невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню.

З позовної заяви вбачається, що позивачка просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 серпня 2015 року по 16 травня 2016 року, що складає 157 днів.

З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 складає 364 грн. 81 коп. (а.с. 93)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з Управління освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації на користь позивачки підлягає стягненню 57275 грн. 17 коп. (364,81 грн. х 157 дн. = 57275 грн. 17 коп.) - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Управління освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 57275 грн. 17 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді