АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 758/16051/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9520/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Київ-9» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Київ-9» заборгованість в розмірі 3854,16 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просять суд рішення в частині стягнення заборгованості у розмірі 3854,16 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року та ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишено без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга в частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у грудні 2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в квартирі АДРЕСА_1, що перебуває на утриманні ЖБК «Київ-9» на підставі договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

Зазначаючи, що житлово-комунальні послуги відповідачі сплачують несвоєчасно, у зв'язку з чим, станом на 1 вересня 2014 року утворилась заборгованість по платежам у розмірі 8376,26 грн., 2990,86 грн. інфляційного нарахування та 974,54 грн. - 3% річних.

У зв'язку із викладеним та враховуючи уточнену позовну заяву просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ЖБК «Київ-9» суму штрафних санкцій за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг за період з 1 січня 2005 року по 1 вересня 2013 року, а саме інфляційне нарахування та 3% річних у розмірі 3965,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2982,20 грн. та судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги ЖБК «Київ-9», суд першої інстанції, керуючись нормами ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, виходив з того, що відповідачі належним чином не проводили оплату за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку сплачено 5 лютого 2014 року, тому, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню інфляційні витрати та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості.

Рішення суду в цій частині ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року залишено без зміни.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача, - 1 624 грн. та 1 835 грн. 20 коп., за надання правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права та вони підтверджені документально.

Проте, з ухваленим рішенням у частині відшкодування витрат на правову допомогу повною мірою погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2013 року між ЖБК «Київ-9» та ТОВ «ЛФ ГРУП» та 1 липня 2014 року між ЖБК «Київ-9» та ТОВ «Київський центр права» укладено договори про надання юридичних послуг (т. 1, а. с. 23, 237).

Договори від імені юридичних осіб підписані в обох випадках директором ОСОБА_6

Разом з цим, 17 вересня 2013 року голова правління ЖБК «Київ-9» підписав довіреність на ім'я ОСОБА_6 як на фізичну особу та уповноважив його представляти інтереси ЖБК «Київ-9» в суді та здійснювати усі процесуальні дії в інтересах позивача на підставі ст. 44 ЦПК України (т. 1, а. с. 25).

Будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_6 є фахівцем у галузі права і має право на надання позивачу правової допомоги, відповідно до ст. 56 ЦПК України, суду не надано.

Також судом не вирішувалось питання щодо допуску ОСОБА_6 як особи, яка має право на надання правової допомоги (відсутні заява ЖБК «Київ-9» та ухвала суду, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

Не міститься в матеріалах справи і документів, що ОСОБА_6 представляє інтереси позивача за дорученням ТОВ «ЛФ ГРУП» та/або ТОВ «Київський центр права».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, остання підписана ОСОБА_6 як представником позивача за довіреністю. (т. 1, а.с 3-4).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ЖБК «Київ-9» про стягнення з відповідачів судових витрат на правову допомогу не доведені та задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відшкодування витрат на правову допомогу підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати, відмовити у задоволенні вимог ЖБК «Київ-9» про стягнення витрат на правову допомогу.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді