Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/5030/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Номер провадження 22-ц/778/422/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, яка дії в інтересах малолітньої ОСОБА_4, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа Шевченківський районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала до ОСОБА_6, ОСОБА_3, яка дії в інтересах малолітньої ОСОБА_4, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа Шевченківський районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2013 року.

Крім неї, у квартирі зареєстрований її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 серпня 2007 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_3 Від цього шлюбу 16 листопада 2011 року народилася ОСОБА_4, яка також зареєстрована за місцем проживання батька, тобто. В квартирі, яка належить їй на праві власності.

Останні 15 років позивач постійно проживає в Іспанії.

За згодою позивача, відповідач ОСОБА_6 із родиною проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2. Витрати на утримання квартири Сімя ОСОБА_6 не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9421,48 грн. та за борги були відключені усі види постачання.

У 2012 році сімя ОСОБА_6 добровільно покинули квартиру АДРЕСА_1 та переїхали проживати у житловий будинок № 107-д по вул. Епронівській у м. Запоріжжі.

Покидаючи квартиру, відповідачі демонтували газову плиту, усі сантехнічні прилади, батареї опалення, електричні розетки, підлогу, котел.

З вересня 2013 року подружжя ОСОБА_6 разом не проживає, шлюб між ними розірвано рішенням Шевченківського районного суду від 01 квітня 2015 року. ОСОБА_7, з вересня 2013 року постійно проживає з матір'ю за її місцем проживання.

У звязку з тим, що в квартирі залишилися зареєстровані син ОСОБА_6 та його малолітня донька, позивач несе надмірні витрати з утримання квартири та позбавлена права продати квартиру.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач ОСОБА_5 просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою № 12 у будинку № 7 по вул. Харчовій в м. Запоріжжі, шляхом визнання ОСОБА_6 та його малолітньої доньки ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Зобовязати відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Запоріжжя зняти з реєстрації відповідачів з квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року позовну заяву в частині зобовязання третьої особи - відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Запоріжжя зняти з реєстрації відповідачів з квартири АДРЕСА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю - квартирою № 12 в будинку № 7 по вул. Харчовій в м. Запоріжжі шляхом визнання ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі представника ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не надано оцінки тому, що причини не проживання малолітньої ОСОБА_4 в квартирі з листопада 2012 року є поважними, оскільки із відключенням газо-, електро-, та водопостачанням, були відсутні умови для проживання малолітньої дитини. Крім того, оскільки батько дитини виїхав у Іспанію, неможливо зареєструвати дитину за місцем проживання матері, оскільки необхідна на це згода батька.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки апелянт оскаржує рішення суду в частині втрати права користування квартирою № 12 в будинку № 7 по вул. Харчовій в м. Запоріжжі малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в цій частині.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_5 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2005 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року (а.с.61).

Відповідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали шлюб 18.08.2007 року (а.с.66), 16.11.2011 року від шлюбу народилася ОСОБА_4 (а.с.67).

Згідно з довідкою Шевченківського районного відділу у м. Запоріжжі Головного управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області від 22.10.2015 року № 2316/2305 та з відповіддю МКП «ОСНОВАНІЄ» від 23.10.2015 року, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 26.06.2012 року. За цією адресою також зареєстровані ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 (а. с. 158,160).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків. Оскільки, батьки добровільно покинули квартиру АДРЕСА_3 та переїхали проживати за місцем реєстрації матері дитини, тому відсутні правові підстави для збереження реєстрації дитини за місцем проживання її бабусі ОСОБА_5

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно ст.ст. 319,321,391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував зазначені норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

При вирішенні спору, судом першої інстанції також правильно застосовані норми ст.ст. 160 СК України, ч.4 ст. 29 ЦК України та зроблений обґрунтований висновок про те, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, є місцем проживання її батьків або одного з них.

На момент реєстрації дитини, у червні 2012 року, батько та мати дитини проживали разом та досягли письмової згоди щодо реєстрації дитини за місцем проживання батька ІНФОРМАЦІЯ_5.

У 2012 році сімя ОСОБА_6 добровільно покинули квартиру АДРЕСА_1 та переїхали проживати у житловий будинок № 107-д по вул. Епронівській у м. Запоріжжі.

З вересня 2013 року подружжя ОСОБА_6 разом не проживає, шлюб між ними розірвано рішенням Шевченківського районного суду від 01 квітня 2015 року. Судове рішення, яким визнано місце проживання дитини з одним із батьків відсутнє. ОСОБА_7, з вересня 2013 року постійно проживає з матір'ю за її місцем проживання.

Таким чином, в силу ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання малолітньої дитини, яка не досягла десяти років, є місце проживання її матері, з якою вона проживає і ніяким чином вона не може бути зареєстрована за місцем проживанням бабусі.

Мати дитини, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем проживання її батьків, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі договору оренди житла з цивільним чоловіком ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідно акту комісійного обстеження квартири АДРЕСА_4, дитині створені належні умови для проживання (а.с.100).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відносно того, що причини відсутності малолітньої ОСОБА_4, з 2012 року у квартирі АДРЕСА_3 є поважними, оскільки сімя ОСОБА_4 вимушена була покинути квартиру АДРЕСА_3 через відключення газо-, електро-, та водопостачання не є підставою для скасування правильного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Батьки дитини розлучені, дитина проживає з матірю, яка зареєстрована та проживає за іншою адресою та ніколи не була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_8. В силу ч.4 ст. 29 ЦК України, якщо дитина проживає разом з матірю, вона має бути зареєстрована за адресою реєстрації матері.

Інший довід апеляційної скарги відносно того, що батько дитини виїхав у Іспанію, а тому виникають труднощі із отриманням його згоди на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері, виходить за межі заявлених позовних вимог ОСОБА_5 та не стосується обставин справи, рішення якої переглядається.

В частині усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, рішення суду не переглядається.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: