АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційу скаргу Публічного акціонерного товариства «Актабанк»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Актабанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» про припинення поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» (далі - ТОВ «Ковалівка») про припинення поруки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору від 22 лютого 2013 року № 01-1241/Н, укладеного між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка», останньому був наданий кредит у розмірі 26000000,00 грн., зі сплатою за користування ним 24% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 21 лютого 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, між ПАТ «Актабанк», ТОВ «Ковалівка» та позивачем було укладено договір поруки № 01-1241/Т/10 від 22 лютого 2013 року.

У подальшому між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» 06 лютого 2014 року була укладена додаткова угода №7 до кредитного договору, відповідно до умов якої було збільшено розмір ліміту кредитування до 36000000,00 грн. та змінено кінцевий строк повернення суми кредиту до 05 лютого 2015 року.

Позивач просив припинити поруку на підставі договору поруки №01-1241/Т/10 з моменту укладання додаткової угоди №7 від 06 лютого 2014 року, оскільки додаткова угода була укладена без згоди позивача як поручителя та його обсяг його відповідальності збільшився.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року позовні вимоги задоволені.

Визнано припиненою з 06 лютого 2014 року поруку ОСОБА_2 за договором поруки №01-1241/Т/10 від 22 лютого 2013 року по кредитному договору №01-1241/Н від 22 лютого 2013 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковалівка».

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Актабанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 243,6 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Актабанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» був укладений кредитний договір № 01-1241/Н (далі - Кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого, Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується отримати кредит, використовувати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти з використання Кредитом та комісії у строк до 21 лютого 2014 року. Сума кредиту складає 26 000 000,00 грн. з процентною ставкою 24% річних (а.с.6-9).

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 22 лютого 2013 року між ПАТ «Актабанк», ОСОБА_2 та ТОВ «Ковалівка» був укладений Договір поруки №01-1241/Т/10 (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого позивач зобов'язався перед ПАТ «Актабанк» відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих ТОВ «Ковалівка» відповідно Кредитного договору №01-1241/Н в сумі 26000000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2014 року (а.с.15,16).

Сторони Договору поруки у п. 5.7 передбачили, що усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються додатковими угодами і дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені письмово та підписані сторонами.

У подальшому 06 лютого 2014 року ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Ковалівка» уклали між собою додаткову угоду №7 до Кредитного договору №01-1241/Н (далі - Угода), згідно якої Кредитний договір викладено в новій редакції. Відповідно до підпункту 1.1. ч.1 Угоди збільшено розмір ліміту кредитування до 36 000 000,00 грн.

П. 1.2 Угоди встановлено кінцевий строк повернення повної суми кредиту 05 лютого 2015 року. (а.с.10-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, умов Договору поруки та дійшов висновку про порушення прав позивача як поручителя, оскільки додаткова угода до Кредитного договору, предметом якої є збільшення суми кредиту та продовження дії Договору поруки, була укладена між кредитором та позичальником без згоди поручителя,внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Висновок суду є правильним, узгоджується з положеннями ст.ст. 553,554,ч.1 ст.559 ЦК України.

Право позивача на припинення поруки відповідачем ПАТ «Актабанк» не визнається, що підтверджується позицією представника відповідача, викладеною у запереченнях проти позову (а.с.21-23).

У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України(правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року).

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі змісту ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобовязальними відносинами, він є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 цього Кодексу).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1161цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, збільшення розміру ліміту кредитування та змінення кінцевого строку повернення суми за кредитним договором, яке у порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу його відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно не прийняття судом до уваги встановленого умовами Договору поруки строку його дії до повного припинення всіх зобов'язань боржника, оскільки такі умови не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України.

Не погоджується колегія суддів з доводами апеляційної скарги, що між сторонами не укладався договір про розірвання Договору поруки, а тому даний договір є чинним, оскільки умови припинення договору поруки визначені статтею 559 ЦК України.

У той же час, висновок суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат зроблено з порушенням норм процесуального права, оскільки законом не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку.

Тому рішення в частині порядку розподілу судових витрат підлягає зміні зі стягненням з відповідачів на користь позивача судових витрат у рівних частках з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права та залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Актабанк» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року в частині солідарного стягнення з Публічного акціонерного товариства «Актабанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» на користь ОСОБА_2 судових витрат змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Публічного акціонерного товариства «Актабанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковалівка» судовий збір по 121,8 грн. з кожного.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді