Справа №474/434/16-ц
Провадження №2/474/166/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.16 року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді Сорочан А.В.

секретар судового засідання Татаренко О.В.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача - представника Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області - державного нотаріуса Поплужної К. А.

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужної Катерини Аркадіївни, Врадіївської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оскарження дій державного нотаріуса,-

в с т а н о в и в :

17.06. 2016 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила:

- визнати незаконними дії державного нотаріуса Поплужної К. А. по встановленню юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_5, що вчинена нею у письмовій формі 29.01.2015 року в заяві про прийняття спадщини від 08.07.2002 року.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6, якому належав житловий будинок АДРЕСА_1, якому на час відкриття спадщини належало ? частки вказаного житлового будинку. Раніше вона успадкувала ? частку цього будинку після смерті матері у 2000 році, якій разом з батьком будинок належав на праві спільної сумісної власності. Після смерті батька до Врадіївської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини звернувся її брат ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книгу обліку спадкових справ за № 319 від 08.07.2002р. 29.01.2015р. до нотаріальної контори звернулася позивачка з заявою, в якій повідомляла, що спадщину, яка залишилася після смерті батька вона не бажає приймати. Цього ж дня нотаріус додатково вчинила запис у заяву від 08.07.2002 року про прийняття спадщини від ОСОБА_5, зазначив, що він прийняв спадщину. Позивач вважає, що цими діями нотаріус порушила її право на спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала та вказала та ту обставину, що після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спочатку, а саме 08.07.2002 року , з письмовою заявою про прийняття спадку звернувся його син ОСОБА_5, який до цього часу свідоцтво про право на спадщину не отримував. 29.01.2015 року з письмовою заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась позивачка та у заяву ОСОБА_5 від 08.07.2002 року у графу « факт прийняття спадщини перевірено» було дописано «за представленням правовстановлюючих документів на житловий будинок», так як правовстановлюючі документи були надані ОСОБА_5 лише 29.01.2015 року у присутності своєї сестри ОСОБА_1, яка спадок на той час не бажала приймати. Таким чином, вказаним записом вона лише підтвердила факт надання правовстановлюючого документу на будинок, а не факт вступу в оперативне управління майном. Факт прийняття спадку ОСОБА_5 підтверджено було заявою від 08.07.2002 року.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Заслухав пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідив матеріали спадкової справи та інші письмові документи, суд вважає встановленими наступні обставини.

Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до Врадіївської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини звернувся ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книгу обліку спадкових справ за № 319 від 08.07.2002р. Також вказаною заявою він просив видати йому свідоцтво про право на спадщину.

29.01.2015р. до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 з заявою, в якій повідомляла, що спадщину, яка залишилася після смерті батька - ОСОБА_6 вона не прийняла, на неї не претендує, в суд за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде.

Листом № 115/02-14 від 05.02.2015р. нотаріальна контора, з метою перевірки дійсності правовстановлюючого документа та належності майна спадкодавцю, просила КП "Первомайське МБТІ" надати інформацію по реєстраційним книгам та інвентаризаційним справам, за ким зареєстрований житловий будинок та його технічний опис.

31.03.2015р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину її батька ОСОБА_6, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки після смерті останнього, на підставі ст. 549 ЦК України(1963р.), фактично вступила в володіння та управління вказаним житловим будинком.

Листом № 467/02-14 від 08.05.2015р. нотаріальною конторою на цю заяву від 31.03.2015р., було запропоновано надати рішення суду про доказ вступу в управління чи володіння спадковим майном або рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Після чого позивачка неодноразово зверталась до суду з відповідними позовами, так як у неї з братом ОСОБА_5 виник спір щодо спадкового майна.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до рішення Врадіївського районного суду від 26.06.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, яке відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 29.08.2016 року набрало законної сили та в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, судами встановлено факт своєчасного прийняття ОСОБА_1 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнано право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Також вказаними рішеннями встановлено, що спадкова справа нотаріусом відкрита на підставі поданої спадкоємцем першої черги сином ОСОБА_5 письмової заяви від 08.07.2002 року та подана з дотриманням строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК 1963 року, та він є таким, що своєчасно прийняв спадщину.

Таким чином, встановив, що ОСОБА_5 вчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, нотаріусом було прийнято законне рішення про прийняття цієї заяви та відкриття спадкової справи.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про неправомірність дій державного нотаріуса Поплужної К. А. по встановленню юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_5, що вчинена нею у письмовій формі 29.01.2015 року в заяві про прийняття спадщини від 08.07.2002 року, оскільки подавши нотаріусу заяву 08.07.2002 року, тобто в останній день шестимісячного строку, ОСОБА_5 вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину, незалежно від того, на якій підставі нотаріус вважає його таким, що прийняв спадщину. Підстав для відмови у прийнятті вказаної заяви у нотаріуса не було.

За змістом норм глави 87 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється, чи відсутня або втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. ст. 549, 525 ЦК 1963 р. спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини або ж здійснив дії щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно Закону України «Про нотаріат» та положень Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус вчиняє нотаріальні дії не інакше як на підставі заяв осіб, які бажають її вчинення. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 111 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затв. наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 18.06.1994 р.), яка діяла на час відкриття спадщини та якою керувався нотаріус, заяви про прийняття спадщини, а також заяви про відмову від спадщини не можуть бути повернуті спадкоємцям або скасовані ними. Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо

всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну

частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець,

який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю

спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям,

що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в

управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в

державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549

Цивільного кодексу ( п.113 Інструкції).

Таким чином, у державного нотаріуса були законні підстави для прийняття заяви від ОСОБА_5 про прийняття останнім спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6

Враховуючи, що обоє спадкоємців вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька, вони мають право звернутися до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, видача якого не обмежується у часі.

Тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужної Катерини Аркадіївни, Врадіївської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оскарження дій державного нотаріуса- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Сорочан