Провадження №2/681/94/2016
Справа №681/2008/15-ц
Рішення

іменем України

22 вересня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Боб"яка Б.В., з участю секретарів Будника Д.О., Салюк Т.М., з участю позивачки та її адвоката Кедруна Л.,С., відповідача ОСОБА_2 та його адвоката Кушнірука В.М., відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Полонської міської ради про скасування рішення про приватизацію квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа - Полонський районний сектор Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області

встановив:

18 листопада 2015 року позивачка ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Полонської міської ради (далі - Рада), в позовній заяві вказала, що вона із відповідачем ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу проживали з 1996 року до серпня 2006 року в АДРЕСА_1. Зареєстрували між собою шлюб 06 серпня 2006 року. 10 січня 2015 року ОСОБА_2 вигнав її з квартири. В жовтні 2015 року вона дізналася про рішення Ради №1287 від 25 жовтня 2006 року про передачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у приватну власність вказану квартиру. Приватизацію вважає незаконною, були порушені її право на приватизацію, тому що на момент приватизації вона була членом сім»ї і також мала право на приватизацію цієї квартири. Просить поновити строк звернення до суду, скасувати рішення Ради та визнати недійсним свідоцтво ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про право власності на квартиру.

В суді позивачка ОСОБА_6 доводи позовних вимог підтримує і пояснила, що на час приватизації вона не була зареєстрована в спірній квартирі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечують і пояснили, що ОСОБА_6 знала про приватизацію квартири в 2006 та в 2008 році, тому що всі документи сім»ї, в тому числі паспорт ОСОБА_6, лежали в одному місці з документами на приватизацію. Просять застосувати строк давності.

Представник Ради ОСОБА_5 з позовом не погоджується, тому що відповідно до закону ОСОБА_6 не мала права на приватизацію квартири.

Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_6 не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

На час приватизації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 вони були в ній зареєстровані, відповідач ОСОБА_2 з позивачкою ОСОБА_6 проживали в цій квартирі в шлюбі. ОСОБА_6 на час приватизації квартири була зареєстрована в АДРЕСА_2 та була відповідальним квартиронаймачем цієї квартири.

Дані обставини встановлені з пояснень сторін, показань свідків, документальних доказів - свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про право власності на квартиру та витягом про реєстрацію права власності на майно, рішенням Ради, паспортом позивачки ОСОБА_6, довідкою ЖЕКу про наявність жилої площі, будинковою книгою на квартиру, довідкою про склад сім»ї наймачів, заявою на приватизацію, заявами ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на переоформлення особового рахунку, рішенням Ради на переоформлення особового рахунку, рішенням Ради про дозвіл на приватизацію ОСОБА_10 та його сім»ї.

Про проживання ОСОБА_6 в спірній квартирі після реєстрації шлюбу в суді також підтвердили допитані за клопотанням позивачки ОСОБА_6 свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Відповідно до ч.1 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482 (далі - Закон №2482) якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону №2482 передача квартир (будинків), житлових приміщень у

гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до ст..3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст..6 цього Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без

громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією

адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

За змістом вказаних норм постійним місцем проживання особи є місце, за яким зазначена особа зареєстрована у встановленому порядку.

За встановлених обставин та правових норм на час здійснення приватизації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приватизації квартири ця квартира не була місцем постійного проживання ОСОБА_6, тому вона не мала права на приватизацію цієї квартири, її позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідачі не надали будь-яких достовірних та належних доказів про те, що ОСОБА_6 дізналась про здійснену ними приватизацію квартири в 2006 чи 2008 роках і тому пропустила строк давності звернення до суду, тому суд не вбачає підстав для застосування строку давності.

11 лютого 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_6 про визнання її такою, що втратила право на проживання в приватизованій ними квартирі АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що вона з в січня 2015 року без поважних причин в цій квартирі не проживає - тобто більше шести місяців, та з зняти її з реєстраційного обліку за місцем проживання. .

В суді позивачі позов підтримують, ОСОБА_6 позов не визнає, представник третьої особи до суду не прибув.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім»ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане ним житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч.1, п.п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В суді встановлено, що ОСОБА_6 добровільно покинула проживання в квартирі внаслідок сварки з її чоловіком ОСОБА_2, а 18 листопада 2015 року звернулася з позовом за захистом свого права, вважаючи, що порушено її право на приватизацію цієї квартири.

Звернення ОСОБА_6 з позовом до суду за захистом своїх інтересів щодо права на квартиру перервало строк припинення нею користування квартирою. Термін з часу припинення користування квартирою і до часу звернення ОСОБА_6 з позовом до суду становить менше року, тому позов, з огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, є не обґрунтованим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_6 та зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Боб'як Б.В