Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/380/15 Головуючий у 1 інстанції Лихосенко М.О.
Провадження № 22-ц/778/3407/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, МКП «ОСНОВАНІЄ», 3-тя особа: відділ у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування квартирою та зобовязання укласти окремі договори найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, МКП «ОСНОВАНІЄ», 3-тя особа: відділ у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському р-ну про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування квартирою та зобовязання укласти окремі договори найму житлового приміщення.

В позові зазначали, що батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та мешкали в 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2014р. батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавлені батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському р-ну 408 р. від 19.06.14р. призначено опікуном неповнолітньої ОСОБА_4, 2003р.н. - ОСОБА_3

Крім того, на підставі зазначеного рішення, МКП «Основаніє» закріплено за дитиною, позбавленою батьківського піклування право користування житлом в АДРЕСА_2 та заборонено проводити будь-які дії з квартирою без дозволу органу опіки і піклування.

Відповідач ОСОБА_6 поміняв замки на вхідних дверях зазначеної квартири та перешкоджає позивачам користуватися нею.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 припинили сумісне проживання однією сім»єю, між ними постійно виникають сварки з приводу оплати комунальних послуг за зазначену квартиру.

Квартира 100 буд. 3-а в м. Запоріжжі складається з 3-х житлових кімнат: однієї окремої - площею 11,1 кв.м., та двох суміжних - площею 18,0 кв.м. та 17,8 кв.м.

Кімната площею 17,8 кв.м. не є прохідною, хоча має вхід з іншої кімнати та може використовуватися неповнолітньою як відокремленою, кімната площею 18 ,0 кв.м. є прохідною, однак відокремлена від кімнати 11,1 кв.м. та може використовуватися позивачем ОСОБА_5

Посилаючись на викладене, просили суд усунути їм перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, шляхом їх вселення в неї та зобов»язати відповідача ОСОБА_6 надати їм комплект ключів від квартири.

Посилаючись на ст.. 104 ЖК України позивачі просили також визначити порядок користування зазначеною квартирою, виділити неповнолітній ОСОБА_4, 2003р.н. в користування кімнату площею 17,8 кв.м., позивачу ОСОБА_5 кімнату площею 18,0 кв.м., а відповідачу ОСОБА_6- окрему кімнату площею 11,1 кв.м. та зобов»язати МКП «Основаніє» укласти з ними окремі договори найму і обслуговування житлового приміщення на зазначені кімнати.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_3 заявили клопотання про залишення позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 в частині усунення перешкод у користуванні зазначеної квартири шляхом вселення в неї.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні АДРЕСА_2 шляхом її вселення у зазначену квартиру та зобов»язано ОСОБА_6 надати їй комплект ключів від цієї квартири.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, МКП «Основаніє» про визначення порядку користування квартирою 100 будинку 3-а по вул. Руставі та виділення ОСОБА_5 в користування кімнати площею 18,0 кв.м., а неповнолітній ОСОБА_4 - кімнату площею 17,8 кв.м., а також зобов»язання МКП «Основаніє» укласти з ними окремі договори найму житлового приміщення - відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою 100 в будинку 3-а по вул.. Руставі в м. Запоріжжі шляхом вселення в зазначену квартиру залишено без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим доказам, рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити порядок користування квартирою 100 в будинку 3-а по вул.. Руставі в м. Запоріжжі, розподіливши між сторонами справи кімнати таким чином: ОСОБА_6 окрему житлову кімнату площею 11,1 кв.м.; ОСОБА_5 кімнату площею 18,0 кв.м.; ОСОБА_4 кімнату площею 17,8 кв.м., а коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату залишити у спільному користуванні цих осіб.

Зобовязати МКП «Основаніє» укласти з ОСОБА_5 окремі договір найму і обслуговування житлового приміщення площею 18,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3. Зобовязати МКП «Основаніє» укласти з ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 окремий договір найму і обслуговування житлового приміщення площею 17,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Рішення оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою та укладення окремих договорів найму.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, місцевий суд виходив із того, що площа кімнати, яку позивачі просили виділити у користування відповідача є меншою встановленого законодавством мінімуму, інші дві кімнати, які позивачі просили залишити у своєму користуванні не є ізольованими, а саме кімната площею 17,8 кв.м. пов»язана спільним входом з кімнатою площею 18 кв.м., а відтак вважав, що зміна договору найму жилого приміщення на умовах , які пропонують позивачі приведе до штучного погіршення житлових умов всіх співмешканців, і спричинить незручності у користуванні квартирою сторін по справі.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції , що відповідно до довідки з місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, жилою площею 46,9 кв.м зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_4, інтереси якої представляє ОСОБА_3

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, при вирішення питання про можливість укладення окремого договору найму на підставі ст. 104 ЖК України враховується розмір житлової площі квартири.

Відповідно до положень ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не може бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48 ЖК України), частина кімнати або кімната, пов'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Згідно ч.1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира має загальну площу 69,96 кв.м, жилу площу 46,90 кв.м, обладнана балконами і складається з таких приміщень за планом:

1 - коридор площею 10,1 кв.м.;2 - кімната площею 17,8 кв.м, яка обладнана балконом;3 - кімната площею 18 кв.м, яка обладнана балконом; 4 кімната площею 11,1 кв.м.; 5 - комора площею 0,60 кв.м; 6 - кухня площею 7,3 кв.м; 7 - туалет площею 1,1 кв.м; 8 ванна кімната площею 2,1 кв.м;

Кімната жила, площею 11,1 кв.м є ізольованою, а також дві інші кімнати в квартирі: кімната площею 18 кв.м і кімната площею 17,80 кв.м є суміжними.Вказане підтверджується копією схеми квартири.

Згідно п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_8 Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських ОСОБА_8 народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Такий же самий граничний розмір жилої площі закріплений ст. 47 ЖК України.

ОСОБА_8 виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів та президії Обласної ради професійних спілок від 08.01.1985р. №2 встановлено, що мінімальний розмір житлової площі в області складає 8 кв. м на кожного члена сім'ї.

Оскільки жила площа спірної квартири становить 46,90 кв.м., то частка кожної зарєєстрованої особи становить 15,63 кв.м.

Однак, враховуючи те, що між сторонами склались неприязні стосунки через користування житловим приміщенням, позивачі є одностатевими, колегія суддів приходить до висновку, що способом вирішення даного спору є встановлення порядку користування спірною квартирою, шляхом виділення в користування відповідачу ОСОБА_6 в спірній квартирі окремої кімнати, площею 11,1 кв. м, а позивачам дві суміжні кімнати: ОСОБА_4 кімнату площею 17,8 кв.м., а ОСОБА_5 кімнату площею 18,00 кв.м., підсобні приміщення залишити в спільному користуванні, що, в свою чергу, не порушує вимоги ст.ст. 63, 104 ЖК України. Більше того, як пояснювали сторони суду, саме такий порядок користування спірною квартирою склався між ними.

Також такий порядок користування не призведе до необхідності постановки жодної із сторін по справі на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов, а також до штучного погіршення житлових умов кожного із осіб, зареєстрованих у квартирі чи неповнолітньої ОСОБА_4

Виділення у користування житлових приміщень та залишення у спільному користуванні нежитлових приміщень в спірній квартирі у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст. 104 ЖК України, яка регулює зміну договору найму жилого приміщення на вимогу члена сім`ї наймача, - по суті є зміною договору найму, тому позовні вимоги про укладення окремих договорів найму є зайвими. Крім цього, у справі відсутні докази про те, що після визначення порядку користування житловим приміщенням, між сторонами існує спір стосовно укладення договору найму, тому позовні вимоги про укладення окремих договорів найму є також передчасними.

Таким чином, оскільки висновки суду про неможливість визначення порядку користування житловими приміщеннями не відповідають матеріалам справи, суд помилився із застосуванням норм матеріального права, то з передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав апеляційний суд в цій частині змінює рішення районного суду, ухваливши з цього приводу нове рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року у цій справі змінити.

Позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, МКП «ОСНОВАНІЄ», 3-тя особа: відділ у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування квартирою та зобовязання укласти окремі договори найму житлового приміщення - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою № 100 в будинку № 3-А по вул. Руставі в м. Запоріжжі: виділити у користування ОСОБА_6 кімнату площею 11,1 кв.м; ОСОБА_5 кімнату площею 18,00 кв.м.; ОСОБА_4 кімнату площею 17,8 кв.м., залишивши у загальному користуванні інші нежитлові підсобні приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату, туалет та комору.

В задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині зобов»язання укласти окремі договори найму житлового приміщення відмовити.

Решту рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: