Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/1684/16

Справа № 711/5248/16-ц

03 листопада 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Перед початком розгляду справи позивачем заявлено відвід головуючому судді з підстав, передбачених п.2, 4 ч.1 ст.20 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

В обґрунтування відводу позивачка пояснила, що головуючим суддею було розглянуто справу за її позовом до того ж відповідача про заборону провадження земляних робіт і 13.06.2016р. суд ухвалив рішення, яким у позовних вимогах відмовив. Вважає, що головуючий суддя вже давав частково оцінку обставинам спірних відносин між сторонами, а тому є заінтересованим у наслідках розгляду і цієї справи, що створює сумніви у позивачки в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки не повідомив.

Вирішуючи заяву про відвід суд виходить з наступного.

Згідно п.п.2, 4 ч.1 ст.20 ЦПК суддя не може брати участь у розгляді цивільної справи, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або є інші обставини, які можуть викликати сумнів у його обєктивності та неупередженості.

Стосовно наявності заінтересованості судді у розгляді справи, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наявність особистого інтересу судді має підтверджуватись відповідними доказами. В силу положень ст.ст.6, 129 Конституції України, ст.ст.2, 15, 23, 57, ч.6 ст.56 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» особиста безсторонність суду гарантується законом. Крім того, Європейський суд з прав людини і громадянина неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, справа «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, та інші). Твердження позивачки про наявність у судді особистої заінтересованості у розгляді справи не підтверджуються жодними доказами, а ґрунтуються виключно на субєктивних припущеннях. Отже підстави передбачені п.2 ч.1 ст.20 ЦПК для відводу судді є необґрунтованими.

Щодо зауважень позивачки про наявність в неї сумнівів в неупередженості судді, то суд зауважує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31)

В заяві про відвід позивачка зазначає про наявність обєктивного критерію, тобто ухвалення судом рішення за наслідками розгляду спору між тими ж сторонами з приводу питання користування тією ж земельною ділянкою. Під час судового розгляду того спору судом було надано оцінку деяким обставинам користування сторонами суміжних земельних ділянок (правомірність використання відповідачем земельної ділянки). Зазначені обставини підлягають встановленню та оцінюванню судом під час розгляду і даного позову. Тож позивач має право на ствердження того, що у судді вже сформована певна думка щодо обставин справи, які підлягають доказуванню сторонами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах верховенство права, законності, поваги до честі і гідності та рівності перед законом і судом (ст.ст.5, 8 ЦПК України). Основою правової та соціальної держави, якою є Україна, є діяльність її державних органів та посадових осіб, що направлені на забезпечення гарантій прав і законних інтересів учасників суспільних правовідносин з тим, щоб кожна особа в силу принципу правової визначеності усвідомлювала належні гарантії для реалізації її прав задля досягнення мети для якої їй надані такі права.

В рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви №76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тож, з метою сприяння захисту прав, свобод та інтересів позивачки, задля усунення будь-яких розумних сумнівів щодо обєктивного і неупередженого проведення судового розгляду за її позовом, суд дійшов висновку, що заява про відвід підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.20, 21, 24 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді задовольнити.

Відвести від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки головуючого суддю Дунаєва Сергія Олександровича та передати матеріали справи до канцелярії суду для визначення іншого головуючого судді.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3