Справа № 307/3575/15-ц
Провадження № 2/307/188/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Ком'яті Н.А. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де треті особи Тячівський районний відділ головного управління Держаної міграційної служби України в Закарпатській області, Орган опіки та піклування Тячівської РДА про виготовлення дитячого закордонного паспорту та виїзду дитини за кордон без згоди батька.

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 пред'явила позов в суд до відповідача про виготовлення дитячого закордонного паспорту та вивезення дитини за кордон без згоди батька.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. , але шлюб виявився невдалим та у 2008 році шлюб було розірвано. За час спільного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4, які проживають разом з нею. В даний час вона працюю в м. Усті-Над-Лабен Чеської Республіки і має можливість забрати дітей на літні та зимові канікули до Чеської Республіки на відпочинок та оздоровлення, де може забезпечити дітям належні умови відпочинку, фізичного та духовного розвитку, покращення здоров'я. Отримати від відповідача ОСОБА_2, як батька дітей, згоди на виготовлення дитині закордонного паспорту для виїзду за кордон є утруднено, оскільки батько дітей знаходиться за межами України та умисно не дає такої згоди. Крім того відповідач не приймає жодної участі в утриманні і вихованні дітей, не піклується про матеріальний стан дітей та безпідставно перешкоджає у забезпеченні дітям нормальних умов для відпочинку та оздоровленні, при наявності у них такої можливості.

Однак за відсутності згоди батька, виготовити дітям закордонні паспорти для виїзду за кордон вона не може, тому вона просить дозволити виготовлення дитячих проїзних документів для виїзду за кордон для сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_2.

Позивачка в судове засідання не з'явилася а надала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, у зав'язку з терміновим виїздом за кордон Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник третьої сторони Тячівське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності.

Представник третьої сторони Органу опіки та піклування Тячівської РДА в судове засідання не з'явився а написав заяву в якій просить розглядати справу у їх відсутності. Проти позову не заперечують, та надав суду висновок органу опіки та піклування № 323 від 2 грудня 2015 року

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони з 23 липня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, але шлюб виявився невдалим та 08 жовтня 2008 року шлюб було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

Відповідно до довідки Нересницької сільської ради № 2425 від 23 жовтня 2015 року неповнолітні сини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з позивачкою.

Відповідач не цікавиться фізичним та духовним розвитком дітей, не бере участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання синів.

Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дітей має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дітей.

Відповідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України " від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення ".

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України " від 21 січня 1994 року " , оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків, або законних представників батьків чи дітей, у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно пункту 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення ", затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України ", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року., виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення проїзного документа дитини та виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за рішенням суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до пояснень позивача, відповідача не має по місцю проживання, він проживає за кордоном за межами України, тому не має можливості надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей за кордон. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що ненадання згоди відповідачем, необґрунтовано обмежує права позивачки на виховання дитини та обмежує її можливості як матері дитини, надавати дитині найкраще в житті.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон без згоди батька та оформленні документів для тимчасового виїзду.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57-61, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 141, 153, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ", постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231"Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення ", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Дозволити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканці АДРЕСА_2 виготовити закордонний паспорт неповнолітнім синам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_1.

Дозволити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканці АДРЕСА_2 перетинати держаний кордон з неповнолітніми синами ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_1..

Судові витрати по розгляду справи слід покласти на позивачку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в судову палату по цивільним справам Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів через Тячівський районний суд, а сторонам які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник