АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/5440/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/1149/16 Срокіна І.І.
Категорія: договірні Доповідач - Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2016 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 660 315,63 грн. і судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28.03.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» (яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-702/802/2008, відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 630 доларів США строком до 28.03.2033 р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені договором.

В порушення зазначених умов договору, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Станом на 22.08.2014 р. заборгованість ОСОБА_3 по тілу кредиту за кредитним договором складає 40 311 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 528 589,94 грн., заборгованість по відсоткам складає 3 318,97 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 43 520,96 грн., розмір пені складає 2 088 204,73 грн., а всього 2 660 315,63 грн.

28.03.2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному договору укладено договір поруки № SR-702/802/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.02.2012 р. банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним між банком та відповідачами.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, суду пояснив, що строки позовної давності про які зазначає представник відповідача, не мають відношення до справи, оскільки строки позовної давності до дострокового погашення кредиту не застосовуються.

Відповідачі та їх представник у судове засідання не з'явилися, ОСОБА_4 повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином.

Від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, у якому він зазначає, що кредитодавець може звернутися до суду з вимогою про дострокове погашення кредиту, тільки відправивши попередньо позичальникові відповідну вимогу, і зачекавши 60 календарних днів (при умові не усунення порушень умов договору позичальником).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2016 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати частково, в частині відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні стягнення пені в розмірі 2 088 204, 73 грн. Ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач частково не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 28.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-702/802/2008 зі строком повернення до 28.03.2033 р. (а.с. 7-11).

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань перед банком за кредитним договором, 28.03.2008 р. між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR-702/802/2008, згідно умов якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань перед банком по кредитному договору, відповідач ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.1. Договору поруки). Також п. 1.2. Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох (а.с. 18).

Відповідно до п. 1.1. Частини 2 кредитного договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в кредитному договорі.

27.10.2010 р. між позивачем та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до Кредитного договору ML-702/802/2008 від 28.03.2008 р., яким внесено зміни до кредитного договору (а.с. 12). Також в цей же день укладено Додатковий договір до договору поруки № SR-702/802/2008 від 28.03.2008 р., до якого також внесені зміни (а.с. 19).

24.02.2012 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с.20-32).

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.08.2014 року допустив заборгованість у сумі 2 660 315,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 40 311 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 528 589,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 318,97 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 43 520,96 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту і відсоткам в сумі 2 088 204,73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6).

Рішення суду оскаржується позивачем в частині відмови в стягнені пені за один рік.

Відповідачі та представник відповідачів в судові засідання суду апеляційної інстанції жодного разу не з'явились. Належно повідомлялися, але повідомлення поверталися за закінченням терміну зберігання. Відповідачці ОСОБА_4 повідомлення направлялися як за відомою адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 так і за адресою зазначеною в договорі Поруки: АДРЕСА_2 .

Справа призначалася до слухання на 29.08.16р. 19.09.16р. 24.10.2009 року та на 03.11.16 р.

Про перенесення розгляду справи на 19.09.2016 року було відомо ОСОБА_3 та представнику відповідачів ОСОБА_5, що свідчить про їх обізнаність про наявність на розгляді в суді апеляційної інстанції справи про стягнення заборгованості.(а.с.160,164 ) . Але жодного разу ні відповідачі ні їх представник в судові засідання не з'явилися, свої заперечення на апеляційну скаргу не подали, рішення суду не оскаржували.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, забов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разу відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У зв'язку з тим, що відповідачами судове рішення не оскаржується, а позивач оскаржує рішення лише в частині відмови в стягненні суми нарахованої за рік пені, судова колегія розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення суми пені суд першої інстанції виходив з того, що стягнення пені обмежується 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся у суд 31.08.2015 року після спливу строку позовної давності.

Судова колегія з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до розрахунку (а.с.6) позивач просить стягнути пеню за один рік, нарахування пені проводилось відповідно до умов кредитного договору.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов'язання відповідачем не виконувалось і не виконується з 13.02.2013 року (а.с. 97). А тому нарахування пені в межах строків позовної давності є обґрунтованим.

Між тим, судова колегія вважає, що до даних правовідносин можливо застосувати норму ч.3 статті 551 ЦК, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нарахована заборгованість у сумі 2 660 315,63 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 40 311 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 528 589,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 318,97 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 43 520,96 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту і відсоткам в сумі 2 088 204,73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6).

З розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені перевищує розмір заборгованості, у зв'язку з чим судова колегія вважає, що пеню необхідно зменшити до 200 000 грн. У зв'язку з чим загальна сума до стягнення буде складати 772 110 грн. 90 коп.(сімсот сімдесят дві тис. сто десять грн. 90 коп).

Керуючись ст.. 303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2016 року змінити, скасувавши його в частині відмови в позові про стягнення пені.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-702/802/2008 від 28.03.2008 року заборгованість у сумі., з яких: заборгованість по кредиту - 40 311 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 528 589,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 318,97 Доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 43 520,96 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту і відсоткам в сумі 200 000грн. грн.

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко