Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2859/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М.,з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Коростенський сектор Управління Державної Міграційної Служби України в Житомирській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О ВИ В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів в якому зазначили, що являються власниками квартири АДРЕСА_1. На даний час в квартирі зареєстровані їх донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4, які з 29.04.2003 року в квартирі не проживають, особистих речей не зберігають, витрат по утриманню квартири не несуть та догляду за квартирою не здійснюють. Реєстрація відповідачів в зазначеній квартирі створює перешкоди у здійсненні права власності, які полягають у несенні зайвих витрат за сплату комунальних послуг та неможливості реалізації даної квартири, оскільки покупці, які виявляють бажання придбати у них квартиру, відмовляються від укладання угоди із-за реєстрації в квартирі відповідачів. З підстав, передбачених ст.ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України просять визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою №72 в будинку №7 по вул.Коротуна в м.Коростені та усунути перешкоди шляхом зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивачі позовні вимоги підтримали з вищезазначених підстав та просили їх задовольнити, подавши про це письмові заяви.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали на адресу суду письмові заяви в яких зазначили про розгляд справи у їх відсутності та визнання ними позовних вимог.

Представник Коростенського РС УДМС України в Житомирській області надав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивачів. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут).

Згідно свідоцтва про право власності №4499 від 19.08.1996 року позивачі являються власниками квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстровані відповідачі.

Відповідачі житловою площею квартири не користується, витрат по її утриманню не несуть.

Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391, 406 ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідачі користування майном позивачів припинили добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несуть, отже втратили інтерес на користування ним, тому вимога позивачів в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягає задоволенню.

При цьому вимога до Коростенського районного сектору державного Управління Державної міграційної служби в Житомирській області про зняття відповідачів з реєстрації за вищевказаною адресою задоволенню не підлягає, оскільки за змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", якою передбачено вичерпний перелік підстав зняття особи з реєстрації за місцем проживання, зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

До того ж Коростенський районний сектор державного Управління Державної міграційної служби в Житомирській області зазначений позивачами як третя особа на яку рішенням суду обов"язки не покладаються.

Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачі не заявляли, тому керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 11 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11,15, 60, 174, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст.391, 406 ЦК України, ст.150 ЖК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року", ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №72 в будинку №7 по вул.Коротуна в м.Коростені Житомирської області.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою №72 в будинку №7 по вул.Коротуна в м.Коростені Житомирської області

В позові до Коростенського районного сектору Управління Міграційної служби України в Житомирській області відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя :