Єд. унік. № 243/8019/16-ц
Провадження № 2/243/4011/2016
18 жовтня 2016 року м. Слов'янськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.
при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля», яке діє в інтересах структурного підрозділу СП «Шахта ім. В.І.Леніна», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, -
29 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ДП «Артемвугілля», яке діє в інтересах СП «Шахта ім. В.І. Леніна», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він працював шахтарем на СП "Шахта ім. В.І. Леніна " державного підприємства «Артемвугілля» та отримав професійне захворювання «вібраційна хвороба», за якими у 2009 році роботодавцем було проведено розслідування та був складений, затверджений та виданий акт по формі П-4 розслідування хронічного професійного захворювання.
Після проходження ним стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження в медичних установах, він був вперше у 2009 році направлений для огляду доМСЄК, висновком якого від 22 вересня 2009р. йому була вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40% у зв'язку з професійним захворюванням та інвалідність 3 групи.
Цим висновком МСЕК йому були визначені потреби у додаткових видах допомоги та рекомендовані заходи по відновленню працездатності та протипоказання щодо праці, а саме - протипоказана тяжка фізична праця, робота у підземних умовах.
За відшкодуванням моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, стійкою втратою професійної працездатності та за відшкодуванням моральної шкоди, завданої умовами виробництва, позивач до відповідача з позовом раніше не звертався.
Заподіяння йому моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, стійкою втратою професійної працездатності, та розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що він переніс та продовжує переносити моральні страждання у зв'язку з самим фактом отримання стійкої втрати працездатності.
Через втрату професійної працездатності у розмірі 40% позивач не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особистий заробіток, він не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійснювати, реалізовувати своє право на працю, враховуючи те, що він пенсіонер.
Через втрату працездатності в розмірі 40% протягом тривалого часу частково порушені відносини з оточуючими його людьми, близькими, друзями та знайомими, тому що вони ходять на риболовлю, купаються, ходять на полювання, займаються спортом, ведуть активне громадське життя, а він через свої фізичні недоліки внаслідок зазначеного отриманого професійного захворювання частково обмежений у спілкуванні з ними, не має змоги, як раніше, вести активний відпочинок разом із ними. При цьому його не залишає почуття власної неповноцінності у зв'язку з втратою його організмом значної частини нормальних життєвих функцій унаслідок отриманого ушкодження здоров'я.
Він позбавлений можливості, не може, як раніше, в повному обсязі виконувати роботу з господарства, при її виконанні зазнає постійні фізичні болі в легенях, погано чує, змушений постійно лікуватися, що вкрай негативно відображається на його стані, заподіюючи йому моральну шкоду, порушує його нормальні життєві зв'язки з членами його родини та друзями.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку у разі наявності на це підстав.
Відповідач ДП «Артемвугілля» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином (відповідно вимог ст.74 ЦПК України) був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.
Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно і об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про законність вимог позивача та необхідність їх задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно з копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 7347109, працював шахтарем на СП "Шахта ім. В.І. Леніна " державного підприємства «Артемвугілля» (а. с. 6-7).
Згідно довідки огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої 22.09.2009 року, позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40 % (вібраційна хвороба). /а. с. 10, 11, 12/
Позивач ставить питання про відшкодування відповідачем на його користь моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, стійкою втратою професійної працездатності в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень., за яким йому вперше встановлена втрата працездатності в розмірі 40%.
Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1-32/2008 року від 8.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
У відповідності із п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, якою передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно п. 1 ст. 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Згідно ст. 153 Кодексу законів про працю України, на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Як зазначено у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, стан його здоров'я незадовільний, не може працювати. Вказані обставини, які наявні у позивача, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди.
Відповідно до науково практичного коментарю до ст. 1168 ЦК України, оскільки моральна шкода частіше за все завдається саме в разі каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті потерпілого, особливості її відшкодування в такому випадку передбачені коментованою статтею.
В разі завдання особі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я моральна шкода може бути компенсована одноразовою виплатою або шляхом здійснення щомісячних платежів. Право обирати спосіб компенсації належить потерпілому. Виходячи із буквального тлумачення коментованої статті (застосування терміну "платежі"), можна зробити висновок, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я компенсується виключно в грошовій формі.
Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.
Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у (більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом (наведене також викладено в Пленумі Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).
Що стосується вимог позивача про допущення негайного виконання рішення суду повністю або частково про стягнення суми відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смерті фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до задоволених вимог позивача про стягнення моральної шкоди, завданої каліцтвом, суд, із визначеного розрахунку щомісячних платежів допускає виконання рішення суду - у межах суми стягнення за один місяць.
Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задоволено, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля», яке діє в інтересах структурного підрозділу СП «Шахта ім. В.І. Леніна», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, у межах суми стягнення за один місяць.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_2