АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2526/16-ц 22-ц/774/2027/К/16
Справа № 212/2526/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2027/К/16 суддя Тимошенко Т.І
Категорія № 26 (4) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.

секретар: Гладиш К.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представників відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кривий Ріг»- ОСОБА_5,

Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кривий Ріг» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» , Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи у різні проміжки часу на підприємствах відповідачів на ш. ім.Артема ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг», ш.ім.Орджонікдзе ПАТ «ЦГЗК» та на шахті ім.Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» отримав професійне захворювання, за висновком МСЕК від 02 липня 2013 року йому була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 50 % та 3 група інвалідності. Причиною професійного захворювання позивача встановлена тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

У звязку із отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, яку він просив суд стягнути з кожного із відповідачів по 142240 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 рок позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком » - 12000 грн, з ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг» - 12000 грн., з ОСОБА_7 «ЦГЗК» - 3000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з кожного з відповідачів в доход держави судовий збір по 551,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність рішення суду матеріалам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з кожного з відповідачів у рахунок компенсації моральної шкоди по 142240 грн. Зокрема, на його думку, судом не врахована сукупність вини усіх відповідачів у заподіянні позивачу шкоди.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні.

Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства.

Також, представник відповідача вважає, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні ним професійного захворювання, оскільки технологічно неможливо в повному обсязі усунути небезпечні і шкідливі фактори для здоровя працівників, про що відповідач повідомляв відповідні державні органи.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ ««ОСОБА_4 Кривий Ріг», ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з даного підприємства на користь позивача моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом не враховано, що ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг» не є правонаступником ДП «Рудоуправління ім. Кірова», яке припинено без правонаступництва в 2011 році, тому не має нести відповідальність за шкоду здоровю, що спричинена позивачу під час його роботи на цьому підприємстві.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_7 «ЦГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди з ОСОБА_7 «ЦГЗК», та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні.

На думку представника ОСОБА_7 ««ЦГЗК», позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ. Судом не взято до уваги, що позивач працював на даному виробництві лише 8 міс., з загального стажу у шкідливих умовах 20 років.

Також представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості є завищеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_7 «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягають відхиленню, апеляційна скарга ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг» підлягає задоволенню, а рішення суду в частині стягнення з ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 12000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб скасуванню з підстав, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємствах відповідачів на шахті «Імені Леніна» «ВО «Кривбасруда», ВАТ «Кривбасзалізрудком», в даний час ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 19 серпня 2002 року по 16 серпня 2008 року, виконував роботи по проходці горизонтних і вертикальних гірничих виробок, бурінню шпурів перфораторами та буровими комплексами, експедуванню гірничої маси, завантаженню гірничої маси в шахтні вагони за допомогою завантажувальної техніки, прибирання гірничої маси вручну, розбирання та ремонт тимчасового кріплення, ведення вибухових робіт в підземних умовах.

Також, ОСОБА_1 працював на підприємствах відповідачів шахт № 1 ім. Артема, ім. Кірова РУ ім.. Кірова, підземним прохідником у шкідливих умовах праці з 26 серпня 1983 року по 15 січня 1998 року.

На шахті ім. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК», правонаступником якого є ОСОБА_7 «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - підземним прохідником у шкідливих умовах праці з 06 березня 2001 року по 19 листопада 2001 року, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 10-16).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини, протокол № 1513 від 12 листопада 2015 року у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальної вібрації: синдроми церебрально-периферичної ангіодистонії в сполученні з полірадикулоневропатією, вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та п/крижовому рівнях, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС другого ст.), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.).Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст. (а.с. 9-10).

ОСОБА_8 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 червня 2008 року форми П-4 позивач ОСОБА_1, працював в шкідливих умовах праці. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоровя працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми.

Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія АБ № 0003838) позивачу з 01 липня 2013 року встановлено 50 % втрати професійної працездатності, та 3 група інвалідності, безстроково за діагнозом - вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок першої-другої ст. з частими акроангіоспазмами кистей, нейродистрофічним синдромом у вигляді дв. плечолопаткового пері артрозу ПФС другого ст. та деф. Артрозу ліктьових суглобів ПФС першого ст. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). ТНТ-катаракта першої ст. обох очей ( а.с. 5)

ОСОБА_8 розслідування хронічного професійного захворювання від 18 червня 2008 року, причиною зазначеного професійного захворювання є робота протягом 20 років 10 міс. в умовах важкої праці, вібрації, шуму, та шкідливих факторів виробничого середовища що перевищували ГДР та ТНТ в повітрі робочої зони, що перевищував гранично допустиму концентрацію (а.с. 8).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у звязку з отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеня втрати професійної працездатності, йому спричинено моральну шкоду, яку мають компенсувати відповідачі, як особи, які не забезпечили йому безпечних та нешкідливих умов праці, у звязку з чим він отримав професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обовязку відповідачів відшкодувати на користь позивача спричинену йому моральну шкоду у звязку з отриманим на виробництві професійним захворюванням, з урахуванням часу роботи позивача на цих підприємствах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди з відповідачів ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_7 «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 18 червня 2008 року, причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних і шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництва шахти № 1 ім.Артема РУ ім. Кірова, ш. ім. Орджонікдзе ВАТ «ЦГЗК», шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період праці ОСОБА_1 на цих підприємствах ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці ( а.с.9).

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційних скарг ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_7 «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про те, що позивачем не було надано до суду доказів вини підприємств, на яких він працював, в отриманні ним професійного захворювання.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що причинно-наслідковий звязок існує між професійним захворюванням позивача і діями самого потерпілого, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а відповідач не має можливості обмежити тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачами позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені ОСОБА_8 розслідування професійного захворювання від 18 червня 2008 року, складеного комісією з розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та затвердженого Головним державним санітарним лікарем Тернівського району, який відповідачем не оспорюється та є дійсним (а.с. 6-9).

Спростовуються й доводи апеляційної скарги представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих звязків, у звязку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» про те, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ, так як матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_1 в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди.

Посилання представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Посилання представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» в апеляційній скарзі на забезпечення ОСОБА_1 засобами колективного та індивідуального захисту і скорочення часу дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідачів ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_7 «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, роботи позивача на кожному із підприємств із впливом шкідливих факторів, тому доводи апеляційних скарг представника позивача та відповідачів не заслуговують на увагу.

Вирішуючи спір в частині позову до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення.

Однак колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державного комітету промислової політики України № 165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ ім. Кірова», згідно якого майно РУ ім. Кірова згідно Додатку №1, зокрема обєкти та виробничі потужності шахти Артем-1 передано на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» (на даний час ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг). З переходом майна, зокрема обєктів та виробничих потужностей не відбулось правонаступництво та перехід усіх прав та обовязків від Рудоуправління ім.Кірова до «Криворіжсталі» відносно позивача, який працював на РУ ім. Кірова у період з 26 серпня 1983 року по 15 січня 1998 року.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року ДП «Рудоуправління ім. Кірова» визнано банкрутом із відкриттям ліквідаційної процедури строком до 28 квітня 2012 року (а.с. 41-46), у звязку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у отриманні профзахворювання позивачем та спричинення його у звязку з цим моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди спричиненої йому в результаті отриманого професійного захворювання під час роботи на підприємстві РУ ім. Кірова на ш.Артем-1 у період з 1983 по 1998 роки не можна стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не є правонаступником РУ ім. Кірова.

Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», стосовно відсутності обовязку відшкодовувати позивачу моральну шкоду, спричинену впливом шкідливих факторів під час праці позивача на підприємстві РУ ім. Кірова, оскільки не є його правонаступником, заслуговують на увагу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст.309 ЦПК України із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу в задоволенні цих позовних вимог, а апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - задоволенню.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому в цій частині воно має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 2, 3 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» , Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кривий Ріг» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2016 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 12000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_9