Справа №487/4583/16-ц 03.11.2016 03.11.2016 03.11.2016
Провадження №22-ц/784/2340/16
Головуючий у першій інстанції-Кузьменко В.В.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Коломієць В.В.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

представника зацікавленої особі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника заявника ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року у цивільній справі за заявою

ОСОБА_3

про встановлення факту народження дитини на території України

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про встановлення факту народження дитини на території України.

Позивач зазначав, що з 31 серпня 2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 Сімя проживає у м. Севастополі, де 29 січня 2016 року народився їх син ОСОБА_5. 2 березня 2016 року Управлінням запису актів громадянського стану Гагарінського району м. Севастополя видано свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_5.

ОСОБА_6 ОСОБА_7 Крим є тимчасово окупованою територією України, і видані на такій території документи є недійсними, що є перешкодою при перетині кордону, заявник просив встановити факт народження на території України їх сина ОСОБА_5.

Представник відділу РАЦС Заводського району у м. Миколаєві участі у судовому засіданні не приймав, своєї думки стосовно заяви не висловив.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просив рішення скасувати та задовольнити заяву, посилаючись на безпідставну відмову у її задоволенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції у рішенні послався на практику Європейського суду з прав людини (справа «Кіпр проти Туреччини»), який при оцінці аналогічних політичних ситуацій спирався на так званий «намібійський виняток» та зазначав, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій, як реєстрація народження. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій та позбавлення їх наймінімальніших прав.

Однак, застосовуючи до спірних правовідносин загальну оцінку Європейським судом фактів ігнорування державами та міжнародними організаціями дій фактично існуючих на таких територіях органів влади, але при цьому відмовляючи у задоволенні заяви, суд не захистив, а фактично позбавив ОСОБА_3 права на захист інтересів дитини у спосіб, передбачений нормами українського законодавства.

Отже рішення суду, як таке, що не відповідає умовам законності та обґрунтованості, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Відповідно до статті 134 Конституції України та статей 1, 3 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", ОСОБА_7 Крим є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, документи, що підтверджують факт народження.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МУЮ від 18 жовтня 2000 року №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоровя або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоровя.

За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону).

Згідно пунктів 1,2, 3 статті 9 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження дитини на території Автономної ОСОБА_7 Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах РАЦС Міністерства Юстиції України.

Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження дитини, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2013 року (а.с. 9).

Подружжя проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявники мають паспорти громадян України (а.с.3,6-7).

2 березня 2016 року «отделом записи гражданского состояния Гагаринского района города Севастополя Управления записи актов гражданского состояния города Севастополя» видане свідоцтво про народження, з якого вбачається, що 29 січня 2016 року народився ОСОБА_5, місце народження - м. Севастополь Російска Федерація, батько - ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_8 Федерації, мати ОСОБА_4, громадянка ОСОБА_8 Федерації (а.с. 10).

Цей документ, як виданий органом, який створено на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_7 Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, виходячи з практики Європеського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, колегія суддів вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Криму (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16).

Отже, відомості про факт народження дитини заявника щодо місця народження дитини м. Севастополь та її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджено даними, зазначеними у свідоцтві про народження дитини (а.с. 10).

Встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України та особливості провадження у цих справах передбачені статтею 257-1 ЦПК України.

Таким чином, заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт народження на тимчасово окупованій території України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, батьками якого є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

ОСОБА_9