Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача : Куцина М. М.

суддів - Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Шимон М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Ус Б.Ю. звернулася до суду з позовною заявою до Ус Р.А. про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 28.04.2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та подружні стосунки, що призвело до значних непорозумінь, втрати любові і взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з вересня 2013 року. Подальше перебування у шлюбі та підтримання сімейних відносин є неможливим. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач, посилаючись на вищезазначені обставини, просила суд першої інстанції шлюб, укладений між нею та відповідачем - розірвати, встановити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 разом з матір'ю - ОСОБА_3, а також стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року - позов задоволено.

Шлюб, укладений 28 квітня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 44 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2015 року і до її повноліття.

Встановлено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просив дане рішення скасувати в частині стягнення з відповідача 487, 20 грн. сплаченого судового збору та аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та прийняти в даній частині нове рішення, встановивши розмір аліментів - 100% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при встановленні розміру аліментів були залишені поза увагою обставини, які мають істотне значення, а саме: ОСОБА_2 жодним чином не ухиляється від виховання та утримання своєї доньки - ОСОБА_4; відповідач щомісячно сплачує 3000 грн. за оренду житла, в якому він проживає, а також утримує житло в якому проживають його дружина та донька. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу є несправедливим.

У запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах позивача ОСОБА_3 просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 відмовити з мотивів, викладених у запереченні, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Заперечення мотивовано тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою. Твердження апелянта про те, що він несе додаткові витрати на оренду житла в розмірі 3000, 00 грн. не відповідають дійсності. Відповідач проживає разом з позивачем та донькою в гуртожитку Ужгородського ліцею і за те, що там проживають сплачують максимум 600-700 грн. за всі послуги.

Представник позивача - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач не з'явився в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без його участі, так як він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Враховуючи положення ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2015 року і до її повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також з вимог п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Встановлено, що згідно свідоцтва (повторно) серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2014 року, 28 квітня 2001 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (а. с. 5).

Від вказаного шлюбу народилася дитина - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 31 січня 2007 року (а. с. 6).

Відповідач ОСОБА_2 здійснює оплату за проживання його доньки та дружини в гуртожитку, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться у матеріалах справи (а. с. 17-21).

Як вбачається із характеристики від 20 жовтня 2015 року №524 ОСОБА_2 - батько ОСОБА_4 піклується про доньку та приділяє належну увагу у вихованні дитини, організовує культурний відпочинок, робить сюрпризи (а. с. 25).

Згідно договору оренди житлового приміщення від 01 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 орендує житлове приміщення, розмір місячної орендної плати якого складає 3000, 00 грн. (а. с. 26-29).

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 18 січня 2015 року №2/11 УКЗ ОСОБА_2 проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно довідок про доходи від 18 січня 2016 року № 8 та від 18 січня 2016 року №16 загальна сума доходу ОСОБА_2 за: липень 2015 - листопад 2015 року складає 38 356, 26 гривень; листопад 2015 - грудень 2015 року - 14 616, 00 гривень.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З врахуванням наведеного, положень СК України, наявних у матеріалах справи доказів, обставин, які мають істотне значення для справи, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2, аліментів відповідно до ст. 182 СК України слід змінити, визначивши розмір аліментів в 1/4 частці з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 182 СК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.09.2015 року і до її повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: