Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору поставки та виконання робіт, стягнення суми боргу за невиконання умов договору та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2015 року він уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) договір на виконання робіт, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити металопластикові вироби та виконати роботи. Загальна сума договору складає 7 300 грн. Вказував на те, що за зазначеним договором та квитанцією відповідач отримала 2 200 грн. Строк виконання робіт складав 14 робочих днів, а граничний термін надання послуг - 2 вересня 2015 року. Вважав, що відповідачем умови даного договору не виконані та кошти, сплачені за договором, відповідач відмовляється повертати. Крім того, бездіяльністю ФОП ОСОБА_5 йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 1 тис. грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд розірвати договір поставки металопластикових виробів від 13 серпня 2015 року, укладений між ним та

ФОП ОСОБА_5 Стягнути з відповідача сплачені кошти у розмірі 2 200 грн, 1 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, які належним чином (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того,

що виконавцем п. 3.3 договору передбачено зобов'язання замовника ОСОБА_4 попередньо сплатити вартість усього замовлення у розмірі 7 300 грн та згідно п. 3.4 договору після виконання замовником п. 3.3 цього договору виконавець зобов'язався доставити виготовлені вироби протягом 14 робочих днів. Однак, вікна були виготовлені, а сам позивач відмовився від їх оплати та встановлення.

При цьому правильно виходили із того, що позивачем не виконані вимоги ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, не надано доказів наявності істотних порушень умов договору відповідачем та завдання останнім позивачу такими порушеннями шкоди, тобто про відсутність підстав, передбачених ст. 651 ЦК України для його розірвання.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик