Номер провадження: 22-ц/785/975/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Решетник М.С.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідачки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року по цивільній справі №2-7810/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 121221, 90 грн. суму боргу та 141 грн. судових витрат (а.с. 3).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2012 року заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с. 6).

22 лютого 2007 року Приморським районним судом м. Одеси у даній справі №2-7810/06 було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2007 року задоволена заява Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зміну способу та порядку виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року. Суд змінив спосіб та порядок виконання виконавчого листа №2-7810/06 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 121362,90 грн., на звернення стягнення на ? частину квартири, загальною площею 41,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в межах 121362,90 грн. та суми витрат по здійсненню виконавчих дій, визнав за ОСОБА_7 право власності на ? частину вказаної квартири та зобовязав КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на ? частину вказаної квартири (а.с. 4-5).

Згідно листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №04/9855і від 23 жовтня 2013 року відповідно до відмітки в книзі державного виконавця за 2008 рік та ЄДРВП виконавче провадження від 03 березня 2007 року №В-12/113 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7810/06, виданого Приморським районним судом м. Одеси 22 лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошової суми у розмірі 121362,90 грн., було закінчено на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням за ОСОБА_7 права власності на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 62).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2013 року з урахуванням ухвал апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2015 року та від 20 липня 2015 року про виправлення описок у судовому рішенні, апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволена, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2007 року скасована та постановлена нова ухвала про відмову у задоволенні заяви Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зміну порядку та способу виконання судового рішення (а.с.13-16,52-53,95-96).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, задоволена заява ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа. Суд видав дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-7810/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу (а.с. 17-18,19-20,21-22).

26 травня 2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, звернулась до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, мотивуючи тим, що у звязку з скасуванням ухвали Приморського районного суду см. Одеси від 01 червня 2007 року про заміну способу та порядку виконання судового рішення - заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року у цивільній справі №2-7810/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу залишилось не виконаним. Тому представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, вважала, що строк на виконання судового рішення пропущений з поважних причин й вона має право на поновлення цього строку (а.с. 57-59).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, про поновлення пропущеного строку на виконання судового рішення задоволена. Суд визнав поважною причину пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання та поновив пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа №2-7810/06, що виданий на виконання Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року у цивільній справі №2-7810/06 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 121221,90 грн. та судових витрат в розмірі 141 грн. (а.с. 68-69).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року скасовано, передано питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 179-181).

Останньої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання задоволена. Суд визнав поважною причину пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання та поновив пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа №2-7810/06, що виданий на виконання Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року у цивільній справі №2-7810/06 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 121221,90 грн. та судових витрат в сумі 141 грн. (а.с. 149-151).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме:

суд першої інстанції не звернув уваги на те, що стягувач ОСОБА_3 в строк одного року з моменту набрання законної сили ухвалою суду від 15 листопада 2013 рокупро видачу дубліката виконавчого листа з 20 лютого 2014 року, до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконанняне зверталась та не довела поважності причини пропуску цього строку те, що виконавче провадження від 03 березня 2007 року №В-12/113 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7810/06, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 22 лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 121362,90 грн., вже було закінчено на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому заява представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, є спробою обійти встановлений законом порядок оскарження постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження (а.с. 157-169), а також не виконані висновки суду апеляційної інстанції щодо перевірки поважності причини пропуску процесуального строку та відновлення втраченого судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, просить скаргу відхилити у звязку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, пояснення на апеляцію представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що строк для предявлення виконавчого листа від 22 лютого 2007 року до виконання пропущений не з вини стягувача ОСОБА_3, оскільки копії постанови про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист по справі №2-7810/06 від 22 лютого 2007 року на адресу ОСОБА_3 не надходило, в подальшому виконавче провадження було знищено у звязку з закінченням терміну зберігання. На теперішній час рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2006 року, що набрало законної сили, не виконано.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Статтями 368, 369 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішення, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист, а у разі, якщо виконавчий лист було видано помилково, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчі документи повинні бути предявлені до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI, який набрав чинності 21 березня 2011 року) у даному випадку протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 606-ХІV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк предявлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 606-ХІV стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку предявлення до суду.

Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК України. Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений.

Як вже зазначалось, згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України підставою для поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Як вже зазначалась, згідно листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №04/9855і від 23 жовтня 2013 року відповідно до відмітки в книзі державного виконавця за 2008 рік та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень - виконавче провадження від 03 березня 2007 року №В-12/113 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7810/06, виданого Приморським районним судом м. Одеси 22 лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 121362,90 грн., було закінчено на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням ОСОБА_3 права власності ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2007 року, яка скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2013 року (а.с. 62).

Статтями 383, 384 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У п. 1 постанови №6 Пленуму «Про розгляд судами скарг на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суду України у цивільних та кримінальних справ зазначив, що відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за п. 8 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення вказаної постанови, оскаржувалась сторонами виконавчого провадження в порядку ст. 383 ЦПК України.

Встановлено, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2013 року про видачу дубліката виконавчого документу набрала законної сили з 20 лютого 2014 року, а з заявою про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документа до виконання представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4, звернулась до суду 26 травня 2015 року, тобто з в строк більш одного року.

Скасовуючи ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року, апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 16 жовтня 2015 року виходив з того, що в порушення ст. ст. 210, 371 ЦПК України оскаржувана ухвала суду взагалі не містить мотивувальної частини, де було б зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновку про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа.

Відповідно надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів, цивільна справа №2-7810/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за закінченням строку зберігання була знищена (а.с. 1). В порушення вимог розділу ІХ ЦПК України, суд першої інстанції, розглядаючи заяву представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, вчинив процесуальну дію взагалі поза межами провадження.

Однак при новому розгляді питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції на вказані мотиви скасування попередньої ухвали судом апеляційної інстанції не звернув уваги, що унеможливлює вирішити питання про поновлення пропущеного строку по суті.

Статтями 402, 403 ЦПК України передбачено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Як вбачається із ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення, крім випадку звернення з такою заявою для виконання рішення, якщо строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання закінчився і судом не поновлено.

У пункті 38 постанови №2 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справі у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року Верховний Суд України розяснив, що за правилами розділу ІХ ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Розгляд справи та ухвалення рішення проводяться з урахуванням особливостей, установлених статтями 407 і 408 ЦПК. Якщо необхідні відомості або документи є в інших осіб, які заявник не може отримати, суд за його клопотанням має сприяти у їх збиранні. За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження (його частини) суд на підставі частини третьої статті 408 ЦПК ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і розяснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Аналізуючи зазначені норми права, розяснення Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, перевіряючи матеріали справи, особливості розгляду вказаної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вчинив процесуальну дію взагалі поза межами провадження, тому передчасно вирішив вказане процесуальне питання.

Як вбачається з матеріалів, зібраних судом першої інстанції в порушення положень розділу ІХ ЦПК України, відповідачкою ОСОБА_5 та її представником ОСОБА_6 неодноразово заявлявся відвід головуючому у справі судді Загороднюку В.І., тому колегія суддів вважає, що для забезпечення завдань цивільного судочинства, передбачених ст. 1 ЦПК України, та прав на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом (ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини) і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі (ст. 13 Європейської конвенції), необхідно передати питання на новий розгляд іншому судді.

Отже, ухвала суду першої інстанції у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції іншим суддею.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

При подачі апеляційної скарги відповідачкою ОСОБА_5 сплачено судовий збір в сумі 275 грн. Тому згідно із ст. 88 ЦПК України з позивачки ОСОБА_3 на користь відповідачки слід присудити судовий збір в сумі 275 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року скасувати, направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції іншим суддею.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 65059, м. Одеса, вул. Авдєєва Чорноморського, буд. 129, на користь ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, був. 27а, кв. 8, судові витрати в сумі 275 грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_8

ОСОБА_2