Справа № 452/1695/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" листопада 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання права на спадкове майно посилаючись на те, що 26 квітня 1998 року в с. Вербівка Самбірського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_9, яка була головою домогосподарства (колгоспного двору) та проживала у власному житловому будинку на вул. І.Франка, 104 в с. Вербівка Самбірського району Львівської області.

Станом на 1 липня 1990 року в господарстві проживали та були зареєстровані голова двору ОСОБА_9, син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_3, внуки ОСОБА_5,

ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 16 травня 2012 року № 05-01/105.

Оскільки господарство, в якому проживали ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, належало до суспільної групи колгоспний двір, то кожному із них, станом на 1 липня 1990 року, належало по 1/8 частині цього майна колгоспного двору. Однак, ніхто із повнолітніх членів бувшого колгоспного двору не звертався до сільської ради із заявою про визнання за ним права власності на свою частку в майні бувшого колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_9 на майно, яке належало їй на праві власності і на майно, яке вона мала право на день смерті, відкрилась спадщина.

На день смерті ОСОБА_9 на праві особистої приватної власності належала 1/8 частина житлового будинку та господарські будівлі, що знаходяться на вул. в с. Вербівка Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Своїм майном, на випадок смерті, ОСОБА_9 не розпорядилася, а тому спадкоємство її майна відбулося за законом.

Оскільки, на час смерті ОСОБА_9, позивач проживав разом з нею в одному житловому будинку, не відмовився від своєї частки у майні бувшого колгоспного двору та користувався цим майном, то вступив в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 зазначає, що коли він звернувся в державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що житловий будинок на вул. Івана Франка, 104 в

с. Вербівка Самбірського району Львівської області відносився до суспільної групи колгоспний двір і станом на 1 липня 1990 року членами цього двору були відповідачі.

Позивач вказує, що всі відповідачі відмовилися від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору, а поскільки нотаріусом свідоцтво про право на спадкове майно не видано, то він просить ухвалити відповідне рішення, задовольнивши його позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю визнали позов, підтвердивши обставини зазначені у ньому.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подали до суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності, у звязку знаходженням за межами України та Львівської області.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 6 «а» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Пунктом «г» даної Постанови передбачено, що згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»», загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

26 квітня 1998 року в с. Вербівка Самбірського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_9, яка була головою домогосподарства (колгоспного двору) та проживала у власному житловому будинку на вул. І.Франка, 104 в с. Вербівка Самбірського району Львівської області.

Станом на 1 липня 1990 року в господарстві проживали та були зареєстровані голова двору ОСОБА_9, син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_3, внуки ОСОБА_5,

ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 16 травня 2012 року № 05-01/105.

Господарство, в якому проживали ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3,

ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, належало до суспільної групи колгоспний двір, і кожному із них, станом на 1 липня 1990 року, належало по 1/8 частині цього майна колгоспного двору. Однак, ніхто із повнолітніх членів бувшого колгоспного двору не звертався до сільської ради із заявою про визнання за ним права власності на свою частку в майні бувшого колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_9 на майно, яке належало їй на праві власності і на майно, яке вона мала право на день смерті, відкрилась спадщина.

На день смерті ОСОБА_9 на праві особистої приватної власності належала 1/8 частина житлового будинку та господарські будівлі, що знаходяться на вул. в с. Вербівка Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Своїм майном, на випадок смерті, ОСОБА_9 не розпорядилася, а тому спадкоємство її майна відбулося за законом.

На час смерті ОСОБА_9, позивач проживав разом з нею в одному житловому будинку, не відмовився від своєї частки у майні бувшого колгоспного двору та користувався цим майном, і вступив в управління та володіння спадковим майном.

Всі відповідачі відмовилися від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_1 звертався в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що житловий будинок на вул. Івана Франка, 104 в с. Вербівка Самбірського району Львівської області відносився до суспільної групи колгоспний двір і станом на 1 липня 1990 року членами цього двору були відповідачі.

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9, копіями свідоцтв про народження позивача та відповідачів, довідкою Садковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 05-01/105, довідками Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області № 1291, № 1292, листом державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори № 564/02-14, довідкою МБТІ № 900, копією свідоцтва про право власності на житловий будинок № 104 на вул. Івана Франка, 104 в с. Вербівка Самбірського району Львівської області, матеріалами спадкової справи

№ 217/2016 р., іншими доказами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності в цілому на житловий будинок в с. Вербівка на вул. Івана Франка, 104 Самбірського району Львівської області, 7/8 частин якого, як майна колишнього колгоспного двору, і 1/8 частина, в порядку спадкування майна за законом, після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла 26 квітня 1998 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок в с. Вербівка на вул. Івана Франка, 104 Самбірського району Львівської області, 7/8 частин якого, як майна колишнього колгоспного двору, і 1/8 частина, в порядку спадкування майна за законом, після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла 26 квітня 1998 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя