Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2045/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

01.11.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Фомічова С.Є.,

суддів : Карпенка О.Л., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання недійсним рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, за апеляційною скаргою Світловодської міської ради на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

21 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання недійсним рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою і просить суд визнати недійсним рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 21 квітня 2016 року за № 189 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства»; визнати за нею право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,19 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Підгірна, та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.Позов обґрунтовано тим, що відповідач розглянув і вирішив її заяву з порушенням норм ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 118 ЗК України, а саме: несвоєчасно, необґрунтовано, незаконно, що мало наслідком порушення її прав.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року позов задоволено повністю, вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог через порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Відповідач у скарзі наводить свої судження щодо своєчасності розгляду і вирішення заяви позивача та щодо законності прийнятого ним рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2015 року позивач звернулася до Світловодської міської ради Кіровоградської області із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 0,19 га (рілля), розташованої за адресою: м. Світловодськ, вул. Підгірна, за рахунок земель запасу (вільні землі, що не використовуються).До заяви додала копію паспорта та графічний додаток (а.с.7).

Рішенням Світловодської міської ради від 21 квітня 2016 року за № 189 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства» позивачці відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1900,0 кв.м. за адресою: район вулиць ОСОБА_5 та ОСОБА_6, м. Світловодськ Кіровоградської області, за рахунок земель запасу Світловодської міської ради, категорія земель землі сільськогосподарського призначення (а.с.8).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Світловодська міська рада порушила вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України під час прийняття оспорюваного рішення. Крім того суд вважав, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З висновкамим суду погодитися не можна так, як суд дійшов їх без дотримання норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі субєкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього субєкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників субєкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу субєкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2510цс15 за таких обставин рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано нормами ст. 118 ЗК України.

За змістом ч. ч. 6 - 9 ст. 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання з відповідними додатками до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган з додаванням договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином у громадянина виникає право на земельну ділянку на підставі рішення відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отримання дозволу на розроблення не означає обовязкове позитивне вирішення питання про надання земельної ділянки у власність. Внаслідок прийняття такого рішення у особи не виникає право цивільне.

У спірних правовідносинах відповідач, орган місцевого самоврядування, реалізує владні управлінські функції відносно позивача.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року(№ 21-3690а15), 7 червня 2016 року №21-1341а16, 13 липня 2016 року № 21-1265а16.

Зважаючи на те, що відповідачем є Світловодська міська рада, а спір стосується її дій та рішень, саме як суб'єкта владних повноважень, то колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області приходить до висновку, що розгляд цього спору віднесено до компетенції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного.

Апеляційна скарга не містить посилання на зазначену обставину, проте в силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

З огляду на зазначені вимоги закону, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Наслідком звернення до суду за вирішенням спору, який не належить до юрисдикції такого суду є відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), а якщо провадження все ж було судом відкрито - закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або скасування рішення суду із закриттям провадження у справі (ч. 1 ст. 310 ЦПК України).

Отже у справі, яка переглядається, суд першої інстанції помилково відкрив провадження у справі і розглянув спір по суті в порядку цивільного судочинтва.

Ураховуючи викладене, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Водночас це не перешкоджає відповідачу реалізувати своє право на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Світловодської міської ради задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Світловодської міської ради про визнання недійсним рішення ради про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеусчтрою скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: