Справа № 404/6748/15-ц
Номер провадження 2/404/2449/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства « Вагран» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання її права користування житлом, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, суд,-

В С Т А Н О В И В:

ПП «Вагран» звернулося до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла зі звільненням від особистих речей та стягнення заборгованості в розмірі 10 400 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, в обґрунтування позову зазначила, що ПП «Вагран» відповідно до Свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді. Відповідач незаконно, самоправно без будь яких правових підстав вселилась в кімнату № 421 по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді, яка є приватною власністю ПП «Вагран». До цього часу відповідач використовує дану квартиру АДРЕСА_1 на власний розсуд, та не бажає укладати договір оренди. На неодноразові пропозиції укласти договір оренди та узаконити проживання в даній кімнаті або звільнити займану кімнату відповідач ніяких дій не проводить. Протизаконне, самоправне використання квартири відповідачем порушує право ПП «Вагран» щодо володіння та розпорядження належною житловою площею.

Стверджується, що відповідно до Рішення засновника ПП «Вагран» від 01.05.2014 року встановлено плату за користування кімнатою в гуртожитку по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді, які перебувають у приватній власності ПП «Вагран», а саме за кімнату площею 16,5 кв.м. - 400 грн., за кімнату площею 22,5 кв.м. - 500 грн.

Проте відповідач не сплачує кошти за користування кімнатою та продовжує проживати.Таким чином, заборгованість становить з 01.06.2014 року по 01.07.2016 року - 10400 грн.

Представник зазначила, що своїми діями відповідач порушує ст. 66-68 Житлового Кодексу п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ч.3 ст. 815 ЦК України, а тому просить задовільнити позов повністю.

Відповідач позов не визнала у зв»язку з чим подала зустрічний позов до ПП «Вагран» , Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання її права користування житлом, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації.

А саме, просить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на цілий будинок №21 по проспекту Університетському в м.Кіровограді від 20 жовтня 2004 року за № 651, видане на ім"я ПП "Вагран" на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.10.2004р. №1546 в обмін договору купівлі-продажу від 29.11.2002р. в частині права власності на квартиру № 421 загальною площею 22.5кв.м даного будинку та скасувати його державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 та визнання права користування на житлове приміщення, а саме квартиру №421 загальною площею 22.5 кв.м., що складається з житлової кімнати площею -17,2 кв.м. коридору -2.6кв.м. вбиральні -2.2кв.м., розташованої за адресою: проспект Університетський, 21 в м.Кіровограді.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 набула права користування даним житлом, оскільки вселилась згідно ордеру, за весь час проживання у даній кімнаті сплачує всі комунальні послуги, в т.ч. і новому власнику ПП»Вагран» за обслуговування будинку. Стверджує, що оскаржуваним нею рішенням міськвиконкому від 14.10.04 року № 1546 в обмін договору купівлі-продажу від 29.11.02 року і виданим свідоцтвом про право власності , порушено право ОСОБА_1 на приватизацію нею кімнати в гуртожитку згідно Закону України « Про внесення змін і доповнень до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» , що вступив в законну силу в 2011 році, про , що відповідач довідалась в 2012 році, відповідно до якого на приватизацію мають право мешканці гуртожитків , які на законних підставах проживають у гуртожитку і не мають іншого житла.

Представник ПП «Вагран» вимоги зустрічного позову не визнала, на обґрунтування заперечень зазначила, що , оскільки проживання у даній квартирі №421 є безпідставне, право користування житлом у відповідача відсутнє. Позов в частині визнання незаконними і скасування рішень щодо права власності позивача є безпідставним та необґрунтованим , тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представники Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради просять задовольнити зустрічний позов повністю , оскільки рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 05.04.1979 р. № 365 затверджено акт Державної комісії на введення в дію гуртожитку на 558 по проспекту Правди, 29 (в даний час це проспект Університетський, 21).

29.11.2002 р. за договором купівлі-продажу даний об'єкт нерухомості продано приватному підприємству «Вагран».

23 червня 2004 року, розглянувши звернення ПП "Вагран" , виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 899 яким було вирішено надати статус будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському, 21; відділу житла надати ордери на житлові приміщення громадянам, які мешкають у вказаному будинку.

Враховуючи зміну статусу вказаного будинку (з гуртожитку на будинок для малих сімей) 14 жовтня 2004 року виконавчий комітет Кіровоградської міської ради прийняв рішення за № 1546, яким вирішив: погасити на приватне підприємство «Вагран» договір купівлі-продажу від

29 листопада 2002 року на цілу будівлю гуртожитку по просп. Університетському, 21; оформити право власності на цілий будинок по просп. Університетському, 21 за приватним підприємством «Вагран»; управлінню містобудування, архітектури, екології та земельних відносин

направити дане рішення до ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної

інвентаризації» для підготовки, за зверненням замовника, документів та свідоцтва про

право власності на цілий будинок по просп. Університетському, 21 приватному

підприємству «Вагран».

На підставі вказаних рішень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 20.10.2004 року ПП «Вагран» було видано свідоцтво про право власності на майно за № 651 та здійснено реєстрацію його права власності на цілий будинок по просп. Університетському, 21 в м. Кіровограді.

Порядок оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності станом на 2004 рік було врегульовано Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. за N 7/5.

За змістом п. 6.1 вказаного Порядку, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування (за ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" такими органами є виконавчі комітети міських рад) - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

При цьому проектування житлових багатоквартирних будинків та гуртожитків в Україні здійснюється відповідно до чинних у державі СНиП 2.08.01-89 "Жилье здания".

Стверджували, що аналіз вказаного нормативного акту дає підстави стверджувати, що за призначенням та архітектурно-планувальним рішенням гуртожиток суттєво відрізняється від житлового багатоквартирного будинку (в тому числі і будинку для малих сімей), а тому переведення його в багатоквартирний будинок (в тому числі для малих сімей) потребує розроблення відповідної проектно-кошторисної документації з переплануванням кімнат гуртожитку в ізольовані квартири зі зміною їх статусу.

Такі види робіт належать до реконструкції на підставі визначення терміну «реконструкція», наведеному у додатку Б ДБН А.2.2-3-2004 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва".

Згідно з порядком, встановленим зазначеними ДБН, який поширюється і на реконструкцію житлових будинків (переведення гуртожитків у житлові багатоквартирні будинки для малих сімей), для такого виду робіт розробляється проектно-кошторисна документація на підставі детального обстеження стану конструкцій, обладнання існуючого будинку (в даному випадку - гуртожитків) та остання погоджується в установленому порядку і затверджується замовником (інвестором) на підставі позитивного комплексного висновку служб.

Роботи з реконструкції здійснюються згідно з дозволом місцевої Держархбудінспекції та відповідно до проектно-кошторисної документації з урахуванням вимог ВСН 61-89(р) "Реконструкция и капитальнй ремонт жилых домов. Норми проектирования".

Введення в експлуатацію таких об'єктів реконструкції здійснюється згідно з порядком, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» зокрема, шляхом затвердження органом місцевого самоврядування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Для зміни статусу будинку (зокрема з гуртожитку на житловий багатоквартирний будинок для малих сімей) власник майна на підставі проектної документації повинен здійснити реконструкцію такого гуртожитку (перепланування кімнат гуртожитку в ізольовані квартири) та отримати акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом (реконструйованого) об'єкта, який має бути затверджений за ст. 30, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим комітетом міської ради шляхом прийняття рішення.

Для оформлення права власності та отримання свідоцтва про право власності на реконструйований об'єкт нерухомості власник майна подає затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого об'єкта, а також документ, що підтверджує його право власності (користування) на земельну ділянку до виконавчого комітету міської ради, який в свою чергу приймає відповідне рішення про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна та на його підставі провадить видачу свідоцтва про право власності.

13.11.2003 року Приватне підприємство "Вагран" прийняло рішення згідно змісту якого було вирішено змінити статус з гуртожитку по проспекту Університетському, 21 на будинок для малих сімей.

23 червня 2004 року , розглянувши звернення ПП "Вагран" виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 899 яким було вирішено надати статус будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському, 21.

Прийняття даного рішення відбулось за відсутності погодженої проектно-кошторисної документації, реконструкції такого гуртожитку (перепланування кімнат гуртожитку в ізольовані квартири) та затвердженого акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом (реконструйованого) об'єкта.

В супереч вищевказаних положень чинного законодавства України виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було змінено статус даного гуртожитку на будинок для малих сімей та в порушення вимог п. 6.1 Порядку оформлення права власності на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. за N 7/5 оформлено право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності.

Отже свідоцтво про право власності на будинок по проспекту Університетському, 21 від 20.10.2004 року є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Судом встановлено наступні факти.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 05.04.1979 р. № 365 затверджено акт Державної комісії на введення в дію гуртожитку на 558 по проспекту Правди, 29 (в даний час це проспект Університетський, 21) ( а.с. 188).

29.11.2002 р. за договором купівлі-продажу даний об'єкт нерухомості продано приватному підприємству «Вагран» ( а.с. 189).

13.11.2003 року Приватне підприємство "Вагран" прийняло рішення згідно змісту якого було вирішено змінити статус з гуртожитку по проспекту Університетському, 21 на будинок для малих сімей ( а.с. 191).

23 червня 2004 року , розглянувши звернення ПП "Вагран" виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 899, яким було вирішено надати статус будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському, 21.

14 жовтня 2004 року за № 1546 прийнято рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради « Про погашення та зміну правовстановлювального документа на цілу будівлю гуртожитку по просп.. Університетському , 21 ( а.с. 190).

ПП «Вагран» відповідно до Свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді.

24.02.15 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення № 3956 яким скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23.06.04 року № 899 « Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку по проспекту Університетському , 21», скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.10.2004 року № 1546 «Про погашення та зміну правовстановлювального документа на цілу будівлю гуртожитку по просп.. Університетському, 21», про що повідомлено суд виконавчим комітетом ( а.с. 224,244 т. 1).

ОСОБА_1 вселились , зареєстрована та проживає в кімнаті № 421 по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді, яка є приватною власністю ПП «Вагран».

Відповідачем в підтвердження законності проживання та вселення в дану кімнату надано ксерокопію ордеру № 152 від 20.06.1988 p.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Форму спеціального ордера встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 N 208.

Так, відповідно до даного Примірного положення про гуртожитки в спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються; дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім'ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку.

Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток).

Ордер дійсний протягом 30 днів.

Дана ксерокопія не може вважатися копією ордеру, оскільки він не відповідає вимогам, щодо форми спеціального ордеру, який встановлений Типовим положенням про гуртожитки та вимогам Житлового Кодексу України.

Так, в ксерокопії даного ордеру не вказано, на підставі якого рішення він виданий, та ким прийняте, адже Типовим положенням про гуртожитки та ст.. 128 ЖК України, чітко встановлено, що ордер видається на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу, та має бути вказана його ідентифікація, а саме номер та дата прийняття.

Також, відповідно до наданої ксерокопії вбачається, що він підписаний зам. начальника тресту «Кіровоградбуд», проте в трест «Кіровоградбуд» ніколи не було начальника, був лише управляючий, і повинно було б зазначено управляючий трест «Кіровоградбуд» чи зам. управляючого трест «Кіровоградбуд», а також не вказано прізвище, ім'я та по батькові даної посадової особи, тому не можливо встановити чи мала дана посадова особа повноваження.

Також викликає сумнів те, що на даній ксерокопії ордера стоїть копія відтиску печатка відділу кадрів, а не відтиск печатка підприємства, адже в Типовому положенні про гуртожитки чітко вказано, що ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації.

Крім того, в даному ордері не вказано населений пункт в якому надається дана житлова площа. А також не зазначено на чиєму балансі знаходиться даний гуртожиток.

Також в корінці ордеру не міститься інформація , щодо того хто і коли одержав даний ордер.

Відповідач вселилась та прописалась в даній квартирі 23 серпня 1988 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті відповідачки та актом від 18 квітня 2014 року, в якому вказано, що в квартирі АДРЕСА_3 з серпня 1988 року по теперішній час - 18.04.2014р. постійно проживає та перебуває зареєстрованою ОСОБА_1, 1954р.н. одинока.

Таким чином, оскільки відповідно до даної ксерокопії ордеру, який виданий 20.06.1988р., то відповідач могла вселитись у спірну кімнату протягом 30 днів, а саме до 20.07.1988 року, а не 23.08.1988 року, коли ордер вже був недійсним.

Тобто, відповідач вселились в кімнату № 421 по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді , продовжує проживати , є зареєстрованою у даній кімнаті, на її ім.»я відкриті особові рахунки по оплаті комунальних послуг , які вона сплачує в т.ч. і позивачу ПП «Вагран». При цьому, вона не підлягає виселенню , оскільки виселення являє собою не що інше, як примусове вилучення житлової площі і розглядається як крайній захід, що підлягає застосуванню тільки у випадках і в порядку, що прямо передбачені законом.

При уьому, є певні особливості при виселенні із службового житла та гуртожитків. Чинне законодавство передбачає виселення з службових житлових приміщень з наданням іншого житлового приміщення або без надання такого.

Так, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (стаття 124 Житлового Кодексу).

Статтею 125 Житлового Кодексу визначено категорії осіб, яких не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення.

Проте, відповідач ОСОБА_1 з дозволу якоїсь посадової особи трест «Кіровоградбуд» вселилась та проживає по теперішній час на строк до потреби власника.

Перевіряючи законність вселення та проживання відповідача позивачем було запропоновано укласти з ПП «Вагран» договір оренди та узаконити своє проживання. Але відповідач ігнорує дану пропозицію маючи на це своє бачення. Незаконне зайняття та використання відповідачем квартири, яка належить на праві приватної власності ПП «Вагран» та небажання узаконення проживання в даній кімнаті шляхом укладення договору оренди змушує ПП «Вагран» звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При винесенні рішення, суд керується ст. ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами.

Що стосується зустрічного позову , то позивач посилається на ст.215 ЦК України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК).

Згідно ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно ч.1 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований, зокрема, на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову ПП «Вагран» в частині виселення відповідача , оскільки остання не має іншого житла, позивачем не було належним чином повідомлено особу про необхідність укладення відповідної угоди щодо оренди житла на тих чи інших умовах та у разі відмови в її оформленні необхідності звільнення даного житлового приміщення в певні строки та дійшов висновку , щодо задоволення вимоги , щодо стягнення коштів за користування житлом в розмірі 10400грн. , оскільки власник має право отримати кошти за користування його власністю відповідно до фактичних договірних відносин сторін згідно ст.. 901 ЦК України і договору оренди житла.

При цьому , судом було звернено увагу, що навіть у дебатах представник відповідача зазначила, що фактично між сторонами склалися фактичні договірні відносини з приводу оренди житла. За даних обставин , зазначення представника відповідача, що рішення засновника про встановлення плати за користування кімнатами у гуртожитку та сплату відповідачем ПП «Вагран» комунальних послуг за обслуговування будинку та прибудинкової території не ґрунтуються на Законі та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки є різними видами оплати та на підставі різних фактичних договірних правовідноси н між сторонами.

Зазначення представника відповідача про те , що рішення Засновника власника будинку від 01.05.14 року, яким визначено плату за користування кімнатою у гуртожитку ( а.с. 221) є незаконним з тих підстав , що визначено плату за користування кімнатою в гуртожитку при тому, що на той час статус будинку було визначено, як будинку для малих сімей, оскільки на даний час статус даного будинку як будинку малих сімей скасовано і повернуто статус гуртожитку , а права власника житла жодним чином зазначений факт не спростовує. При цьому, сама ж представник позивача стверджує , що порушено позивачем її право на користування житлом і право на приватизацію саме кімнати в гуртожитку . Але в супереч її ж твердження відповідач сплачує за обслуговування будинку та будинкової території в розмірі як для житлового будинку , а не гуртожитку .

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на звернення до суду її за захистом свого порушеного права саме на приватизацію кімнати в гуртожитку у зв»язку з чим ставиться питання про визнання незаконними рішень та свідоцтва щодо права власності , оскільки питання приватизації кімнат у гуртожитку вирішено Законом України , а саме ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VI (надалі Закон № 500-VI), відповідно до якої скористатися правом на приватизацію кімнат у гуртожитках можуть громадяни, які:

не мають власного житла;

більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання в гуртожитках та фактично проживають у них.

Кімната може бути приватизована або на одну людину, якщо лише вона у ній зареєстрована, або у рівних частках на усіх зареєстрованих, ліжко-місця не можуть бути приватизовані. Окрім цього, необхідно перевірити у паспорті, чи вказано у реєстрації номер кімнати, адже якщо людину зареєстрували за адресою гуртожитку, а не в конкретну кімнату, то слід у судовому порядку довести факт свого проживання в конкретній кімнаті протягом мінімум пяти років.

При цьому, право на приватизацію мають лише мешканці гуртожитків, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону (п.1. ст.4 Закону № 500-VI).

Зміни до Закону щодо надання права на приватизацію внесені 8 вересня 2011 року , тобто право у відповідача на приватизацію при законності вселення та інших обставин в т.ч. перебування гуртожитку в комунальній власності мало б настати не раніше ніж 08.09.11 року. При цьому , право власності на будинок ПП «Вагран» зареєстроване 20 жовтня 2004 року.

Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю з тих підстав, що набуття права власності на підставі оспорюваних рішення та свідоцтво жодним чином не порушують права ОСОБА_1 , відповідно до вищезазначеного Закону права ОСОБА_1 жодним чином ПП «Вагран» не порушено і не порушуються, і законодавцем не визначено такого способу захисту порушених прав як визнання незаконним і скасування рішення органу в даному випадку виконавчого комітету, та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в частині права власності на певну квартиру. Оскільки ні оскаржуване рішення , ні оскаржуване свідоцтво не містять частин щодо квартир.

При цьому, суд враховує і той факт , що вимога зустрічного позову стоїть відносно квартири № 421 у будинку , яка на час звернення до суду і на час винесення рішення у справі є гуртожиток з кімнатами , як і зазначено в наданому так званому ордері ( а.с. 106), та відповідає останньому рішенню Кіровоградської міської ради № 3956 від 24.02.15 року.

За даних, встановлених судом обставин, зустрічний позов не підлягає задоволенню повністю у зв»язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

При винесенні рішення , суд керується ст.. 11 ЦПК України , щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами.

Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1218грн. судового збору сплаченого за вимогу майнового характеру щодо стягнення коштів за користування житлом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст..ст. 116,124,125 ЖК України, ст.ст. 203,215,228, 236, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного підприємства « Вагран» до ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення без надання іншого житла зі звільненням від особистих речей відмовити .

Позов Приватного підприємства « Вагран» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства « Вагран» -заборгованість за користування житлом 10400грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Вагран», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та скасування його державної реєстрації, визнання права користування житловим приміщенням, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства « Вагран» 1218грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда