Справа № 308/6153/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Панько В.Ф., Мацунич М.В.,

при секретарі: Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2016 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року визнано мирову угоду від 15 липня 2016 року, укладену між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4, згідно з якою: Сторони домовились, що з метою припинення зобов'язання відповідача по поверненню суми боргу, що становить 100000 (сто тисяч) гривень, яка виникла на підставі договору позики № 1 від 01.07.2012 р. ОСОБА_3 надає ОСОБА_2 право безкоштовного користування (з правом передачу в оренду/суборенду) квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно витягу про державну реєстрацію прав № 34409593 від 07.06.2012 р. строком на 35 місяців з дати затвердження судом даної мирової угоди. Після затвердження даної мирової угоди зобов'язання відповідачів по договору позики № 1 від 01.07.2012 р. вважаються припиненими. Позивач після затвердження даної мирової угоди втрачає право вимоги за договором позики № 1 від 01.07.2012 р. в сумі 100000 (сто тисяч) гривень. Ця угода укладена у чотирьох ідентичних примірниках, по одному для кожної із сторін та один примірник для суду. Провадження у цивільній справі за вказаним позовом закрито.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2016 року про визнання мирової угоди оскаржив у порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі в справі, в якій суд вирішив питання про його права та обов'язки. Посилаючись на те, що йому належить право власності на квартиру на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 19 листопада 2012 року виданого приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного округу ОСОБА_5

Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Сторони вправі укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу (ст. 31 ч. 3, ст. 175, ст. 205 ч. 1 п. 4 ЦПК України), при цьому, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору, у разі повного врегулювання спору така угода укладається внаслідок волевиявлення усіх сторін, яким до ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням угоди суд роз'яснює наслідки такого рішення і якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб суд постановляє ухвалу про закриття провадження в справі, а також за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. У протилежному випадку суд відмовляє у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Не виключається й можливість врегулювання мировою угодою спору щодо частини позовних вимог, спору між окремими (не усіма) сторонами в справі, якщо це допускається спірними правовідносинами і не будуть порушені права інших осіб, однак, у такому випадку провадження в справі у неврегульованій частині продовжується.

Як вбачається з свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 19 листопада 2012 року виданого приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного округу ОСОБА_5- ОСОБА_1 належить право власності на вищевказану квартиру.

Таким чином укладення угод та їх визнання у судовому порядку щодо користування квартирою особою, яка не являється власником є незаконним.

Суд розглядаючи справу, перевіряючи доводи заявників про укладення мирової угоди не перевірив доводів в частині належності особі права власності на нерухоме майно, не витребував на момент розгляду справи від сторін інформацію про те кому саме належить квартира, відносно якої вирішувалося питання про надання права користування на тривалий час (35 місяців з моменту ствердження угоди судом) в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про визнання мирової угоди із закриттям провадження в справі та про виправлення описки в ухвалі суду не ґрунтуються на законі, постановлені із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення в справі, та із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Ухвали не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення. У зв'язку з наведеним, власне зміст мирової угоди щодо прав на відповідні частини земельної ділянки, обґрунтованості саме запропонованого розподілу земельної ділянки, визначення її частини для спільного користування тощо, значення не має.

Відтак, на підставі ст. 311 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України апеляцію ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу місцевого суду від 08.09.2016 року про визнання мирової угоди - скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п.п. 1, 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року про визнання мирової угоди скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді