Ухвала

іменем україни

7 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М.В., Дьоміної О.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 4 червня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 було укладено в усній формі договір купівлі - продажу з розстроченням платежу, який було оформлено розпискою. Предметом договору був апарат МКТП-1, який зі слів відповідача є апаратом низькочастотної терапії,принцип дії якого базується на впливи мікрострумів на організм людини та використовується в різних галузях медицини: неврологія, урологія, хірургія, терапія тощо. Основною метою купівлі цього апарату було лікування дружини, у якої був параліч правої верхньої кінцівки, обмеження рухів в правій нижній кінцівки тіла, утруднення мови. При укладенні договору відповідачем не було надано ніякої технічної документації і апарат був без упаковки та інструкції до нього, а також не було надано будь-яких документів, які б свідчили про можливість його використання в медичних цілях. Договір було укладено у квартирі відповідача, а самі виплати за розпискою були зроблені на вулиці і без видачі відповідного чека. Впродовж дії договору купівлі-продажу була сплачена сума у розмірі 2 750 грн, про що зазначено в розписці.

Після застосування апарату МКТП-1 стан здоров'я дружини значно погіршився. Хвилюючись за стан здоров'я дружини у нього 10 липня 2014 року стався серцевий напад.

Посилаючись на положення ст. 638 ЦК України позивач просив визнати договір купівлі-продажу, укладений 4 червня 2012 року між ним та відповідачем, недійсним та скасувати, а також стягнути з ОСОБА_5 сплачені раніше кошти у розмірі 2 750 грн та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі та уточненнях до неї ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки останній не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених ним вимог, зокрема, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Також судами не було встановлено будь-яких обставин, які відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України є підставами недійсності оспорюваного правочину.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Демяносов О.О. Дьоміна

Колегія суддів: