Справа № 293/1870/14-ц
УХВАЛА

01 лютого 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

з участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

державного виконавця Шмаюна І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду та заяву Відділу державної виконавчої служби Черняхівського РУЮ у Житомирській області про роз'яснення резолютивної частини рішення,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2015 Черняхівським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення у справі № 293/1870/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкод та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на ? частини квартири (далі рішення).

18.01.2016 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою від 18.01.2016 про роз'яснення рішення суду (далі заява відповідача), в якій просив роз'яснити рішення в частині, вказаній у заяві відповідача.

19.01.2016 державний виконавець ВДВС Черняхівського РУЮ ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою від 19.01.2016 про роз'яснення резолютивної частині рішення (далі заява ВДВС) в частині, вказаній в заяві ВДВС.

Відповідач, представник відповідача та державний виконавець в судовому засіданні заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення заяв заперечила, пояснила, що рішення є чітким та зрозумілим, а дії відповідача та державного виконавця по поданню заяв мають на меті виключно затягування виконання рішення.

За наслідками аналізу заяв, пояснень учасників провадження, присутніх в судовому засіданні, аналізу матеріалів справи та рішення, керуючись ст. ст. 208-210, 221 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяви відповідача та ВДВС задовольнити.

Роз'яснити рішення Черняхівського районного суду Житомирської від 29.10.2015 у справі № 293/1870/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкод та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на ? частини квартири.

Роз'яснити, що:

1)як вказано у рішенні, позивач є власником квартири, що підтверджується рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.05.2010 у справі № 2-276/10, яке набрало чинності 08.09.2010 (а.с. 23, 24), яким вирішено, зокрема, відновити дію свідоцтва про право власності на квартиру № 358 від 28.12.1993, виданого на ім'я позивача та відповідача. В свою чергу, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1993 № 358 (далі свідоцтво) (а.с. 27) за позивачем та відповідачем визнано право спільної власності на квартиру. Розмір часток у праві власності на квартиру в свідоцтві не визначено. Водночас, оскільки позивач у позові-1 та відповідач у позові-2 визнали, що позивачу належить ? частка в квартирі, суд у рішенні прийшов до висновку, що дана обставина сторонами не заперечується, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. В матеріалах справи відсутні докази поділу квартири між позивачем та відповідачем в натурі. А тому станом на момент ухвалення рішення у суду були відсутні правові підстави для висновку про належність якихось окремих кімнат у квартирі позивачу або відповідачу. Усі кімнати та інші приміщення квартири станом на момент ухвалення рішення належать позивачу та відповідачу спільно кожному по ? частині. Позивач та (або) відповідач мають право у порядку, визначеному, зокрема, положеннями ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України, здійснити або вимагати здійснення виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права на частку у спільному майні за вимогою одного з них або поділ майна, що є у спільній частковій власності. Дані права можуть бути реалізовані сторонами на їх розсуд у порядку та за умов, визначених чинним законодавством України;

2)як зазначено судом у рішенні, положеннями ст. 358 ЦК України визначено умови здійснення права спільної часткової власності. А тому позивач та відповідач можуть домовитися про порядок володіння та користування квартирою. У разі недосягнення згоди спір може бути переданий ними на вирішення до суду. Визначення порядку користування квартирою не було предметом спору у даній справі, а тому з цього приводу рішення судом не ухвалювалося;

3)позивач та відповідач як власники квартири мають щодо неї права, визначені, зокрема, положеннями ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, та іншими нормами чинного законодавства України. При цьому, з огляду на те, що усі кімнати та інші приміщення квартири належать позивачу та відповідачу спільно кожному по ? частині, позивач та відповідач користуються рівними правами щодо квартири. Користуванням квартирою є реалізація позивачем та відповідачем як її співвласниками їх права користування квартирою, що визначене положеннями вказаних у даному пункті нормативно-правових актів та іншими нормами чинного законодавства України;

4)виконання рішення в частині зобов'язання відповідача не чинити спротив позивачу у користуванні квартирою здійснюється відповідно до ст. 75 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження", а в частині вселення позивача до квартири відповідно до положень ст. 79 вказаного закону;

5)відповідач не повинен чинити перешкод у реалізації позивачем її прав як співвласника квартири, визначених, зокрема, положеннями ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, та іншими нормами чинного законодавства України.

Ухвала згідно з ч. 1 ст. 223, п. 12 ч. 1 ст. 293 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 294 ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: Г.Г. Мініч