АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2907/14-ц Номер провадження 22-ц/786/23/16Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача Шокало Т.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу та доповнення до неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 квітня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказував, що 15.08.2008 р. між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір про надання коштів в сумі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами зазначеного договору боржник зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, проте, взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 19.03.2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 23 157,03 грн. Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь зазначений розмір заборгованості.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 15.08.2008 року у розмірі 22 907,03 грн. та 243,60 грн. судового збору.

З даним рішенням не погодився представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, подала на нього апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв»язку зі спливом строків позовної давності, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 15.08.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, про надання грошових коштів в розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,5% на місяць та щомісячної комісії в розмірі 2%. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент укладення між сторонами договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами, перевищенням кредитного ліміту, сплачувати комісію на умовах, що визначені договором (пункт 6.5). Сторони домовились, що при порушенні позичальником строків платежів, останній несе штрафні санкції у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (пункт 8.6). Згідно із пунктом 9.12 вказаних правил договір діє до моменту належного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (а.с.8-11).

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Акцент-Банк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» у зв'язку із зміною типу банку і є його правонаступником.

Згідно наданого розрахунку зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 19.03.2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 23 157,03 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3 000,00 грн.; боргу по процентах за користування кредитом 11 438,12 грн.; боргу по комісії 7 140,00 грн.; штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1 078,90 грн. (процентна складова).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що нарахуванням позивачем штрафу в розмірі 500 грн. не грунтується на умовах договору, оскільки правилами, що діяли на момент укладення договору, розмір штрафу (його фіксована частина) був обумовлений на рівні 250 грн. Крім цього, трирічний строк позовної давності не є пропущеним, на чому наполягає представник відповідача, оскільки правилами користування платіжною карткою (п.5.4) обмовлено щомісячне погашення процентів за кредитом, а строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Одночасно, сторонами договору обумовлено, що при закінченні строку дії картки (п. 2.1 правил) дія останньої продовжується банком на новий строк в разі відсутності заяви про закриття картрахунку, отже позов пред'явлено у межах строку позовної давності та підстави для застосування ст.267 ЦК України відсутні.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд вважав доведеними обсавини справи, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд в основу судового рішення поклав той факт, що відповідач при укладенні кредитного договору отримав кредитну картку, яка мала строк дії та дія якої була продовжена, проте, дана обставина не підтверджується належними та допустими доказами, оскільки суд першої інстанції не встановив на який строк укладався кредитний договір, чи дійсно видавалася відповідачу кредитна картка та який срок її дії.

Як пояснила колегії суддів представник позивача, що 15.08.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір строком на 12 місяців на суму 3 000 грн., повернення якого передбачалося шляхом здійснення сплати щомісячних ануїтетних платежів (базис днів для розрахування - 360), кількість платежів залежала та дорівнювала строку кредитування, що підтверджується довідкою про стандратні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартістьCash-кредиту, з умовами якої був ознайомлений ОСОБА_4 та підтверджується його підписом від 15.08.2009 р. Кошти у розмірі 3 000 грн. відповідач отримав у касі банку, що відповідало умовам кредитного договору та підтверджується розрахунком заборгованості, картка йому не видавалася, з часу отримання кредитних коштів жодного разу відповідач не вносив платежі на погашення кредиту. Вказані обставини не заперечуються представником віповідача. Представник позивача вважає, що не дивлячись на встановлений строк дії договору 12 місяців, договір діє до повного виконання кредитних зобов»язань.

Як вбачається із матеріалів справи, отримавши 15.08.2008 року суму кредиту 3 000 грн., відповідач, будучи зобов»язаний вносити щомісячно платежі на його погашення, з вересня 2008 року щомісячні платежі не вносив, тому з вересня 2008 року почався строк позовної давності. Виходячи з довідки від 15.08.2008 року про стандратні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартістьCash-кредиту, кількість платежів залежав та дорівнював строку кредитування, строк кредитування становив 12 місяців, як зазначив сам представник позивача, отже з вересня 2009 року розпочався строк позовної давності для останнього щомісячного платежу за кредитом та тривав до вересня 2012 року. З даним позовом позивач звернувя до суду 15.04.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Згідно ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенння ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається із матеріалів справи, у заяві від 03.11.2014 року про перегляд заочного рішення відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності та просить застосувати наслідки його спливу (а.с. 37).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в якості доказу до позовної заяви, позивачем були надані Умови та правила надання банківських послуг, де найменування позивача вказане - ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.9-11). Відповідач та його представник заперечують той факт, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою кредитного договору, оскільки в них неправильно вказана юридична назва банку, який у 2008 р. ще не був ПАТ. Ці Умови та правила надання банківських послуг не ідентифікуються з особою позичальника, на них відсутнє прізвище позичальника, дата укладення договору, підписи сторін договору, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що Умови та правила надання банківських послуг на а.с. 9-11 є неналежним доказом по справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 2,3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу та доповнення до неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :