РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.,

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення порядку участі у вихованні дитини, надання дозволу на виїзд з України, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

Встановив:

09.12.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який в ході судового розгляду було змінено заявами від 25.01.2016 р. та 25.04.2016 р. та в остаточній редакції просила:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 в сумі 8956 грн.

- визначити наступний режим спілкування відповідача із сином ОСОБА_3: щосереди з 17.00 до 19.00 год. у присутності матері, ОСОБА_1

- надати позивачу дозвіл на виїзд сина, ОСОБА_3 за кордон (межі держави Україна) без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2 з дня ухвалення судового рішення до 30.08.2017 року.

В обґрунтування змінених позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, однак працює та має регулярний, стабільний дохід, чинить позивачу перепони в виїзді за кордон разом з дитиною. Крім того вважає, що з урахуванням висновків спеціаліста- психолога, зустрічі батька з сином повинні проходити тільки за її присутності та у запропонований нею час, враховуючи що вихідні дні вони проводять разом з родиною.

В ході судового розгляду відповідачем подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив визнати за ним - ОСОБА_2, а також його батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право на побачення та проведення часу з ОСОБА_3 один вихідний день на тиждень ( або два вихідних в два тижні), проводити з ним раз на рік відпустку протягом 12 днів та просив зобов»язати ОСОБА_1 ставити його до відома, хто є лікарем дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_8 змінені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, проти зустрічних позовних вимог заперечували, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними та заявленими, крім іншого, в інтересах сторонніх осіб.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів не заперечував, в іншій частині заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, зустрічні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у зустрічному позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, подав до суду висновок про визнання порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та просив розглянути справу за його відсутності./ а.с. 132-134/

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, представника відповідача, спеціаліста ОСОБА_9, перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 29 квітня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилася дитина, ОСОБА_3, в свідоцтві про народження, якого, виданого 25.10.2011 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, вони записані батьками дитини./ а.с.3/

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано./ а.с.4/

17.07.2015 р. позивач уклала шлюб із ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с.26/.

Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилась проживати з матір»ю та проживає по теперішній час за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до п. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та отримує заробітну плату.

Відомостей про знаходження на утриманні відповідача інших осіб - суду не надано.

Таким чином, суд стягує з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в сумі 8956 грн., які вона фактично понесла на дитину, суд вважає недоведеними, оскільки відповідачем надані квитанції про переводи ОСОБА_1 в 2014-2015 р. грошових коштів з боку відповідача на утримання дитини. Даний факт позивачем в ході судового розгляду не заперечувався. / а.с. 93-108/.

У відповідності з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку про визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00 год, друга, четверта неділя місяця з 15.00 до 18.00 год. / а.с. 132-134/

Проте, погодитися з вказаним висновком в частині надання можливості спілкування батька дитиною без присутності матері суд не може, враховуючи малолітній вік ОСОБА_3, довготривалій відсутності контактів з батьком та особисте ставлення дитини до ОСОБА_2

При цьому суд враховує результати оцінки психологічного стану дитини ОСОБА_3, надані психологом Центру логопедії та психології ОСОБА_11, проведені як в лютому 2016 р., так і 04.10.2016 р. та її пояснення, дані в судовому засіданні, як підтвердили вказані висновки спеціаліста.

Згідно до вимог пп. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності та не мож уть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

У відповідності до вимог ст. 12 Конвенції з прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої Україною згідно Постанови ВР № 789-XII від 27.02.91, дитині, здатній формулювати власні погляди, Держава має забезпечити право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю

Суд вважає позовні вимог ОСОБА_1 про надання їй дозволу на виїзд з сином за кордон без згоди батька обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р., №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданим дітям -громадянам України згідно з цими правилами; проїзним документом дитини, виданим відповідно до Правил; паспортом громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться.

Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Суд вважає, що доводи, викладені у зустрічному позові, вищезазначені висновки суду не спростовують, належними та допустимими доказами не підтверджені, тому суд вважає їх необґрунтованими.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.19, 150, 157, 141, 159, 180, 181 СК України, ст.313 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої АДРЕСА_1) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2015 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Встановити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши час: перша, третя субота місяця з 10 год. до 13.00 год.; друга, четверта неділя місяця з 15 год. до 18 год., у присутності матері, ОСОБА_1.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон (межі держави Україна) без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2 до 30.08.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551, 20 грн.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -