Справа № 212/6588/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., народних засідателів: Костючок В. Б., Січкар О. О., з участю секретаря Плотнікової Т. Б., з участю прокурора Плющакової Л. М., особи, у відношенні якої внесено заяву ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 лікаря - психіатра Топольницької В. С., представника КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР Топольницької В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про госпіталізацію громадянку ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її згоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР з приводу примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог представник заявника вказав, що ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря психіатра з 1995 року з діагнозом: шизофренія параноїдна форма. Відповідно до висновку ЛКК від 03.11.2016 року комісія лікарів психіатрів рекомендувала стаціонарне лікування лише в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник заявника, лікар - психіатр КЗ «КПНД» ДОР Топольницька В. С., підтримала заяву, пославшись на викладені в ній обставини та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його опікун ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечували проти госпіталізації для проходження лікування.

Заслухавши сторони, думку прокурора, який просить задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, 1961 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, інвалід 3 групи по психічному захворюванню безстроково. Перебуває під наглядом лікаря психіатра з 1995 р. з діагнозом: шизофренія параноїдна форма.

18.08.2005 р. рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 2-2787/2005 р.) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, була визнана недієздатною.

19.06.2006 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа « 2-о-160/2006 р.) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 призначена опікуном над ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «КПНД» ДОР» та КЗ «КПНД» ДОР». Госпіталізувалася в ургентному порядку у зв'язку з агресивною поведінкою до рідних, психотичними розладами. Остання госпіталізація з 03.04.2015- 23.04.2015 р. Після виписки знаходилася вдома, приймала ліки амбулаторно. Психічний стан погіршився на протязі останніх 2 тижнів, коли стала замикатися в собі, не хотіла йти на роботу, вважала, що проти неї щось замислюють, відчувала страхи, не приймала ліки, харчі.

20.10.2016 року опікуном - ОСОБА_2 подано до закладу заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 В заяві вказує, що ОСОБА_1 розмовляє сама із собою, погіршення сну, замикається в собі, здається, що усі проти неї щось замислюють, відмовляється приймати їжу.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2016 року ОСОБА_1 була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, та потребує лікування лише в умовах стаціонару (ЛКК № 766 від 03.11.2016 року).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Стаття 13 зазначеного Закону вказує, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, вказане положення рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). Та визначено такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури,встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічнохворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: «за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є «психічнохворою». Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає об'єктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обов'язкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу» (пункт 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про госпіталізацію громадянку ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її згоди- задовольнити.

Госпіталізувати в примусову порядку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного стаціонару Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» Дніпропетровської обласної ради».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: Н. М. Ваврушак

Народні засідателі В. Б. Костючок

О. О. Січкар