Справа № 357/9757/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді- Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до: 1) ОСОБА_1; 2) ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказував, що 16.01.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 86/СЖ-011.08.1 відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 24 000 доларів США строком до 16.01.2023 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, передбаченому кредитним договором.

Зазначав, що 16.01.2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань ОСОБА_1 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Посилаючись на порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту та процентам в розмірі 40 024,59 доларів США, 9 263 384,81 грн. пені та 3% річних, а також 3 654 грн. судового збору.

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим.

Вказував, що 10.11.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору від 16.01.2008 року згідно якої була збільшена процентна ставка на 2 %.

Посилаючись на те, що додатковою угодою обсяг відповідальності за кредитним договором було збільшено без його згоди та відома, що у відповідності до вимог ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки, позивач за зустрічним позовом просив визнати припиненою з 10.11.2008 року поруку за договором поруки, укладеного 16.01.2008 року.

В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі.

Представники ОСОБА_1 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсягу, а також заявили клопотання про зменшення розміру пені посилаючись на те, що її розмір значно перевищує суму основного боргу, а також враховуючий тяжкий стан здоров'я ОСОБА_1, зустрічний позов ОСОБА_2 просили задовольнити у повному обсягу.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк», зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.01.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 86/СЖ-011.08.1 відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 24 000 доларів США строком до 16.01.2023 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити 15% річних за користування кредитними коштами в строки та порядку, передбаченому кредитним договором.

16.01.2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 86/СЖ-011.08.1 згідно умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

Крім того, 10.11.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору № 86/СЖ-011.08.1 від 16.01.2008 року, яким процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 18% річних.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Представники відповідача в судовому засіданні не заперечували щодо отримання ОСОБА_1 грошових коштів на підставі укладеного з ним кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 07.05.2015 року виникла заборгованість по кредиту та процентам в сумі 40 024,59 доларів США, яка складається з сум: 12 400,29 доларів США - поточної заборгованості за кредитом; 10065,28 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом; 409,92 доларів США - поточної заборгованості за процентами по кредиту; 17 149,10 - простроченої заборгованості за процентами по кредиту. Сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам становить 438 327,84 доларів США, що в еквіваленті становить 9 216 063,38 грн. та складається з сум: 188 830,13 доларів США (в еквіваленті 3 970 248,50 грн.) - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 249 497,71 доларів США (в еквіваленті 5 245 814,88 грн.) - пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту. Сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам становить 2 250,67 доларів США, що в еквіваленті становить 47 321,42 грн. та складається з сум: 969,56 доларів США (в еквіваленті 20 385,51 грн.); 1281,11 доларів США (в еквіваленті 26 935,91 грн.).

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України закріплено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 1.1 договору поруки від 16.01.2008 року, у відповідності з цим договором поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 (у подальшому - позичальник) за кредитним договором № 86/СЖ-011.08.1 від 16.01.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (далі - кредитний договір), що укладений між банком та позичальником.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п. 22 роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, взявши на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за виконання зобов'язань по кредитному договору, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені між банком та ОСОБА_1, що передбачено п. 1.1 договору поруки, тим самим поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання без його додаткового повідомлення та укладення з ним окремої угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання припиненою з 10.11.2008 року поруки за вищевказаним договором поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 27 зазначеної постанови Пленуму від 30.03.2012 № 5, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка крім істотного перевищення розміром неустойки розміру збитків зобов'язує враховувати й інші обставини, які мають значення для справи, суд вважає, що оскільки розмір неустойки за договором значно перевищує розмір заборгованості, враховуючи майновий стан позичальника, який є пенсіонером та в 2012 році протягом певного часу потребував медичної допомоги (а.с. 93-95), строк виникнення заборгованості, який збігається із настанням світової фінансової кризи та як наслідок об'єктивного зниження доходів, суд вважає за можливе зменшити пеню за порушення умов кредитного договору до 500 000 гривень, визначеної у грошовій одиниці, яка заявлена до стягнення позивачем, а також вважає, що зменшення розміру пені до вказаного розміру не призведе до негативних наслідків для позивача.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 12 вищевказаної постанови, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

В судовому засіданні не встановлено, а відповідачами не надано будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості за договором.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в іншій частині є доведеними та ґрунтуються на відповідних доказах, які наявні в матеріалах справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права та договірними взаємовідносинами, які виникли та врегульовані між сторонами відповідно до укладеного кредитного договору та договору поруки, тому заявлені позивачем вимоги в частині солідарного стягнення 40 024,59 доларів США заборгованості по кредиту та процентам, а також 47 321,42 грн. 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи представників відповідача в судовому засіданні про тяжкий стан позичальника, постійні реорганізації банку та зміну курсу гривні зводяться до незгоди останніх із заявленим позовом та не спростовують висновків суду по даній справі, будь-яких клопотань щодо застосування строків позовної давності на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України під час розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто пропорційно до розміру задоволеної до стягнення суми, а саме судовий збір у розмірі 3 654 грн., стягнувши по 1 827 грн. судового збору з кожного відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до: 1) ОСОБА_1; 2) ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 40 024,59 доларів США заборгованості по кредиту та процентам, 500 000 грн. пені, 47 321,42 грн. 3% річних та 3654 грн. судового збору, тобто по 1 827 грн. судового збору з кожного.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя А. Ю. Цуранов