Ухвала іменем україни
12 жовтня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживача та стягнення коштів за договором депозиту, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07 серпня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (ПАТ «КБ «Надра») було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення і оформлення в рамках пакету послуг ПУ «Gold» № 1997487 строком на три місяці, тобто до 07 листопада 2014 року, з процентною ставкою у розмірі 12,5 % річних зберігання вкладу за користування коштами в сумі 25 970 дол. США.

07 листопада 2014 року ОСОБА_6 звернулась до банку із заявою про повернення коштів, що були внесені нею на депозитний рахунок у сумі 25 970 дол. США, однак банком кошти позивачу повернуто не було.

02 квітня 2015 року ОСОБА_6 в черговій раз звернулась до банку із письмовою заявою повернути їй грошові кошти (депозит), проте листом від 03 квітня 2015 року тимчасовою адміністрацією ПАТ «КБ «Надра» було надано відповідь про те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 щодо запровадження адміністрації ПАТ «КБ «Надра» стоком на три місяці - з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року. Гранична сума відшкодування станом на 03 квітня 2015 року складає 200 000 гривень.

Відповідно до заяви позивача від 06 травня 2015 року банк виплатив ОСОБА_6 200 000 грн.

Вказує про те, що банк відмовив їй у виплаті решти коштів за банківським вкладом, а тому, посилаючись на вищевикладене, просила суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ПАТ «КБ «Надра» суму в розмірі 575 626 грн 67 коп. за договором депозиту від 07 серпня 2014 року.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 грошові кошти згідно з договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлення в рамках пакету послуг ПУ «GOLD» від 07 серпня 2014 року № 1997487 у розмірі 575 626 грн 67 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що ОСОБА_6 звернулась до відповідача з вимогою про повернення депозитного вкладу до введення тимчасової адміністрації, а тому у банку не має підстав для відмови у виплаті решти коштів за депозитним вкладом.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 07 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір № 1997487 строком до 07 листопада 2014 року, відповідно до умов якого позивач внесла на депозитний рахунок банку кошти у сумі 25 970 доларів США.

У зв'язку із закінченням строку дії договору ОСОБА_6 звернулась до відповідача з письмовою заявою про повернення суми вкладу та відсотків за ним, однак кошти нею отримано не було, а у квітні 2015 року ОСОБА_6 отримала відповідь, якою їй було відмовлено у поверненні всієї суми коштів у зв'язку із запровадженням у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Судами встановлено, що на виконання постанови правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 в ПАТ «КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 85 прийнято рішення про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації до 05 червня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції позивачці було виплачено 200 000 грн (а. с. 29).

Проте суди у порушення ст. ст. 214, 315 ЦПК України наведене не врахували, не звернули увагу на те, що стягнення з банку належних позивачці грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович