_______________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3116/15-ц
Провадження № 4-с/520/35/16
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області,

встановив:

Заявник звернулася до суду з скаргою на дії державного виконавця щодо накладення арешту на все приналежне їй майно в рамках виконавчого провадження про стягнення з неї грошових коштів у загальному розмірі 351719,84 грн., оскільки вважає, що державним виконавцем порушено засади співрозмірності обтяжень до суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, а тому на думку заявника такі заходи є передчасними, - державним виконавцем не зясовано повний обсяг приналежного заявнику майна та не вжито належних заходів щодо надання заявнику часу на добровільне виконання рішення, через що зазнають шкоди як особисті права та інтереси заявника, так і інших учасників виконавчого провадження.

На підставі викладеного заявник просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області ВП №50085661 від 05.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У судовому засіданні заявник не зявилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2, стягував у виконавчому провадженні ВП №50085661 у судовому засіданні звернулась до сулу з усними поясненнями, де вказала, що ОСОБА_2 добровільно виконала свої зобовязання з сплати на користь ОСОБА_2 всіх належних сум.

Представник Київського ВДВС у судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_2, вказав, що за наявними у державної виконавчої служби відомостями ОСОБА_1 сплатила всі належні до сплати в рамках виконавчого провадження ВП №50085661 суми, а тому 01.04.2016 року накладені оскаржуваною постановою державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області ВП №50085661 від 05.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були скасовані шляхом винесення державним виконавцем постанови про звільнення майна з-під арешту, а тому, на думку такого представника, скарга ОСОБА_1М, стратила свою актуальність, оскільки обмеження її прав, що стало підставою для її звернення до суду припинено.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи суд вказує на наступне.

На виконанні Київського ВДВС ОМУЮ перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2015 року та Апеляційного суду Одеської області 27.10.2015 року, у розмірі 318590,54 грн. суми основного боргу, 4305,00 грн. 3% річних, штраф у розмірі 75589,47 грн.

В рамках такого виконавчого (ВП №50085651) провадження, 05.02.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник не погоджується із такою постановою та вважає що вона є протиправною та передчасною, просить суд її скасувати.

01.04.2016 року накладені оскаржуваною постановою державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області ВП №50085661 від 05.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були скасовані шляхом винесення державним виконавцем постанови про звільнення майна боржника з-під арешту.

При цьому суд зазначає що Розділом VII ЦПК України, яким врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень, не визначено спеціального порядку доказування у справі.

Згідно розяснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у Постанові №6 від 07.02.2014 року, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді скарг на дії ДВС, мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до загальних положень, визначених ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та для цього сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положення ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та докази мають бути подані сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі. Збирання доказів судом за власною ініціативою за загальним правилом не допускається.

Стаття 58 ЦПК України вказує, що належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку про те, що обовязок доказування вимог скарги покладено на скаржника, а заперечення проти таких вимог на заінтересовану особу (особу, дії якої оскаржуються).

З викладеного вбачається, що обмеження прав позивача, захист яких є предметом скарги на дії державного виконавця було припинено у позасудовому порядку, та на теперішній час обставини, з яких випливає скарга на дії державного виконавця себе вичерпали, обмеження прав скаржника припинено.

Відповідно до загальних положень цивільного судочинства кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 3 ЦПК України).

Висновок суду про відсутність порушень прав заявника, за захистом яких вона звернулась, тягне за собою визнання її вимог необґрунтованими, а отже відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,58,60, 208-210, 386-387 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення її повного тексту. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя Прохоров П. А.