Справа № 500/5122/16-ц
Провадження № 2/500/2843/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2), мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку. Також просить суд припинити за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,2346 га, що розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.03.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_2, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до заповіту, посвідченого 17.05.2010 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого у книзі записів нотаріальних дій за №176, ОСОБА_2 заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилось і в чому воно не існувало і взагалі все те на що по закону на день смерті вона мати право, - ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_2, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Спадкоємцем за заповітом є позивач.

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи.

На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. з приводу отримання свідоцтва про спадщину їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину листом від 23.08.2016 року №353/40/2015, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку, необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно листа відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області від 12.09.2016р. №Ш-551/0-550/6-16 земельна ділянка площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після померлої ОСОБА_2 прийняла, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає, інших спадкоємців немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за нею права власності на спадкову власність.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2).

Припинити за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,2346 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №189, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 24.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2016р.

Суддя: А.С.Адамов