Провадження № 22-ц/780/4545/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 01.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Голуб С.А., Лівінського С.В.,
при секретарі:Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» та ОСОБА_5 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 31 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову вказувало, що 18 листопада 2011 року відповідно до укладеного кредитного договору № 910.12316, ПАТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_5 кредитні кошти в сумі 144 280 грн. на придбання автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань сторони уклали договір застави транспортного засобу № 910.12316 від 09 лютого 2012 року на придбаний ОСОБА_5 автомобіль, однак відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання в частині погашення кредитного договору, внаслідок чого станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 169 379 грн. 20 коп.

Просило Стягнути з ОСОБА_5 стягнути заборгованість за кредитним договором, і в рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором № 910.12316 від 18 листопада 2011 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5, звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить ОСОБА_6, а саме на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, новий реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключ/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Вилучити у ОСОБА_6, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, новий реєстраційний номер НОМЕР_2, та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11, на період до його реалізації, та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 31 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 910.12316 від 18.11.2011 року на загальну суму 169 379,20 грн.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» щодо звернення стягнення на предмет застави - відмовлено повністю.

Скасовано захід забезпечення позову, а саме арешт накладений відповідно до ухвали Іванківського районного суду Київської області від 24.03.2016 року, на автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, що належить ОСОБА_6

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням ПАТ «Ідея Банк», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права.

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором і ухвалити нове, яким стягнути основну прострочену заборгованість, а в стягненні інших сум відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також матеріали справи та доводи апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 910.12316 від 18.11.2011 року.

ПАТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_5 кредитні кошти в сумі 144 280 грн. на придбання транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та фінансування страхового платежу за страхування життя ОСОБА_5

09.02.2012 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.12316 від 18.11.2011 року, сторони уклали договір застави транспортного засобу № 910.12316 за яким ОСОБА_5 передала у заставу Заставодержателю ПАТ «Ідея Банк» автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5.

Відповідно до параграфу 4 вищевказаного кредитного договору ОСОБА_5 зобов'язана отримати кредит і протягом дії Договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів в терміни та в сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до Договору.

Відповідно до пунктів 1-3 параграфу 9 Кредитного договору № 910.12316 від 18.11.2011 року у разі порушення Позичальником строків сплати щомісячних платежів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника витрати, пов'язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за Договором (у тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до Позичальника, розшук Позичальника, послуги сторонніх організацій, згідно з Тарифами Банку). В разі порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки, а в разі порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобов'язань за цим Договором.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_5 18.09.2014 року припинила сплату коштів із погашення кредиту, у зв'язку з чим не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого в неї перед ПАТ «Ідея Банк» виникла заборгованість у сумі 169 379, 20 грн., яка складається з наступного: 135 90, 80 грн. - прострочений основний борг; 23 140 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 317,46 грн. - заборгованість за строковими процентами; а також 31 086,10 грн. - пеня, 3 640,73 грн. - дебіторська заборгованість.

Згідно п. 1 параграфу 5 Договору застави Заставодержатель - ПАТ «Ідея Банк» має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення Заставодавцем - відповідачем ОСОБА_5 будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2014 року транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, був знятий з обліку для реалізації довіреною особою власника та, на даний час, зазначений транспортний засіб належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобілеві НОМЕР_3, на що вказує лист Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 29.01.2016 року № 27/27-83.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення кредитної заборгованості суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_5 порушила взяті на себе зобов'язання щодо погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк та є всі правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 169 379, 20 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави місцевий суд зазначав, що ОСОБА_6 в розумінні ст. 388 ЦК України є добросовісний набувач і тому спірний автомобіль не може бути у нього витребувано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 3 квітня 2013 року № 6-7 цс13 та від 19 листопада 2014 року № 6-168 цс14.

Таким чином, колегія суддів вважає не правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_6 в розумінні ст. 388 ЦК України є добросовісний набувач то звернення стягнення на предмет застави не підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про невідповідність розрахунку заборгованості

З врахуванням вказаних обставин, так як висновки суду не повністю відповідають обставинам справи, не застосовано норми матеріального права, які підлягають застосуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги в обраний позивачем спосіб підлягають задоволенню відповідно до положень ст.ст. 590, 591 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", ст.ст. 24-26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

В рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4), адреса реєстрацій: АДРЕСА_3, за кредитним договором № 910.12316 від 18 листопада 2011 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5, звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» () на предмет застави, який належить ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_6) ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою - АДРЕСА_2, 42000,

а саме на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, новий реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключ/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Вилучити у ОСОБА_6, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, новий реєстраційний номер НОМЕР_2, та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11, на період до його реалізації.

З огляду не зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч.ч.1, 3 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.А.Голуб

С.В.Лівінський