Провадження №2/485/235/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретаря судового засідання Шеремет Ю.Є.,

за участі представник позивача ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості 1/2 частки будинку,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2016 року позивачка через свого представника звернулася до суду з вказаним позовом. ОСОБА_6 вимоги обгрунтовує тим, що на підставі рішення Снігурівського районного суду від 20.10.2014 року є власником 1/2 частки у праві власності на житловий будинок №111, розташований у с.Василівка Снігурівського району Миколаївської області. Інша 1/2 частка цього будинку належить її колишньому чоловіку ОСОБА_2, який після розірвання шлюбу з її згоди продав вказаний будинок ОСОБА_3 за 5000 доларів США, однак половину вказаної суми, що відповідала б вартості її частки будинку, передати відмовляється. За такого просить стягнути з відповідачів на її користь солідарно 63 347 грн. 30 коп. (еквівалент до дол.США по ціні 25,33 за 1 дол.США). завданих збитків внаслідок незаконної купівлі-продажу 1/2 частини належного їй житлового будинку та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, що викладені у позові просив про їх задоволення.

Відповідачі позов не визнали, заперечили укладення між ними угоди купівлі-продажу належної позивачці 1/2 частки житлового будинку. ОСОБА_3 пояснив, що дійсно навесні 2012 року вселився до спірного житлового будинку за згоди обох його власників з наступим викупом, який мав відбутися після того, як власники приведуть у відповідність правовстановчі документи на будинок та земельну ділянку під ним. Однак до цього часу це питання власники будинку не вирішили.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року по 26.08.2010 року.

В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2005 року ними було придбано у спільну сумісну власність житловий будинок №111 по вул. Шкільній в селі Василівка Снігурівського району, право власності на який було зареєстровано на ОСОБА_2

З 2010 року позивачка у спірному будинку фактично не проживає.

На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.10.2014 року визнано майном, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 житловий будинок №111 по вул. Шкільній в селі Василівка Снігурівського району Миколаївської області та в порядку поділу за ОСОБА_5 визнано право спільної часткової власності на 1/2 частку даного будинку (10-11).

З весни 2012 року у спірному будинку проживає ОСОБА_3 із сім"єю. Про свою згоду на вселення ОСОБА_3 до будинку ОСОБА_2 підтвердив у судовому засіданні.

Вважаючи, що співвласник будинку продав її частку у цьому будинку, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивачка належними та допустими доказами не довела, що її право власності на житловий будинок було порушене відповідачами й внаслідок цього їй було заподіяно збитків їх спільними діями.

Обидва відповідачі в судовому засіданні заперечили існування між ними угоди купівлі-продажу як належної відповідачці частки будинку так і всього будинку. Інших доказів у підтвердження вкзаного факту позивачка не представила. Факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 коштів у рахунок оплати вартості будинку також нічим не доведено. Реального поділу будинку чи порядку користування ним між співвласниками не встановлено. Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право вланості на житловий будинок №111 по вул.Шкільна у с.Василівка зареєстровано за ОСОБА_2 у цілій частці з 2006 року.

Враховуючи вказане, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 209, 212-215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 Анзоріївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості 1/2 частки будинку, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: