Справа № 464/4319/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/5903/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 неправомірними, скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №49644380 від 26.04.2016 року та зобовязати його відновити виконавче провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.08.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд розглянув справу та постановив ухвалу за відсутності матеріалів цивільної справи, які повинен був витребувати та оглянути; не спростував мотиви, вимоги, підстави та докази, на які посилався заявник; не зясував обставини, які мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; невірно витлумачив норми ст.ст.20, 49 Закону України «Про виконавче провадження» та не дав належної правової оцінки доказам у справі. Апелянт зазначає, що судом не було враховано норм матеріального закону, які встановлюють обовязкові вимоги щодо вчинення дій та прийняття рішень державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

В судове засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.88-90), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Сихівському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист №464/11047/13-ц, виданий 24.11.2015 року Сихівським районним судом м.Львова на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.10.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 у користь ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заборгованості за договором «Автопакет» №110/МБ-38 від 16.05.2008 року в розмірі 502420 грн. 65 коп., виконавче провадження №49644380 за яким було відкрите 16.12.2015 року за місцем проживання боржника (а.с.46).

У звязку з постановленням Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 07.12.2015 року про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.10.2015 року до закінчення касаційного провадження, постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 28.12.2015 року було зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №464/11047/13-ц (а.с.4,49), а постановою державного виконавця цього відділу від 26.04.2016 року поновлено виконавче провадження на тій підставі, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2016 року касаційну скаргу боржника ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.10.2015 року відхилено (а.с.51).

Оскаржуваною боржником ОСОБА_2 постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26.04.2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа на підставі п.1 ст.20, п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, який просив скерувати виконавчий лист за належністю до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, в якому перебуває зведене виконавче провадження по даному боржнику (а.с.3,50).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, виконавче провадження підлягало закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносив постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджувалась начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (ч.3 ст.49 Закону).

В оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2016 року державний виконавець вказав підставу її винесення наявність заяви стягувача про скерування виконавчого листа за належністю до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, де перебуває зведене виконавче провадження по даному боржнику, і таке рішення державного виконавця в повній мірі узгоджується з нормами ч.1 ст.20 та п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів заявника щодо недотримання державним виконавцем при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження вимог, передбачених частиною 5 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, як правильно зазначив суд в обґрунтування своїх висновків, із заявою про направлення виконавчого листа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби звернувся сам стягувач.

Крім того, сторона заявника не заперечує тих обставин, що належне боржнику майно знаходиться саме на території Шевченківського району м.Львова і що в Шевченківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження по боржнику ОСОБА_2

Безпідставними є покликання заявника на недотримання державним виконавцем вимог пункту 3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо змісту оскаржуваної постанови, зокрема, щодо відсутності у ній інформації про проведені виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа, оскільки в силу наведеного вище процесуального рішення державного виконавця про зупинення виконавчого провадження (через дванадцять днів після його відкриття) на підставі ухвали суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення апеляційного суду, - виконавчі дії державним виконавцем по примусовому виконанню виконавчого листа до направлення його за належністю в інший відділ державної виконавчої служби не проводились.

Безпідставними є також доводи апелянта про необхідність витребування судом для огляду матеріалів цивільної справи, оскільки названою вище постановою державного виконавця від 28.12.2015 року було зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №464/11047/13-ц до закінчення касаційного провадження, за результатами якого рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.10.2015 року залишено без змін, а касаційну скаргу відповідача (боржника) ОСОБА_2 відхилено, чого не заперечує сам заявник.

Таким чином, судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про безпідставність заявлених вимог боржника ОСОБА_2, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_5