Провадження № 2/520/287/16
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
Приватного Акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120386952, укладеним між сторонами 26.07.2012 року, стверджуючи, що відповідачка свої зобов»язання щодо сплати орендних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму позову. Представник позивача до суду не з»явився, про час і місце слухання спору сповіщений, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідачка до суду не з»являється, неодноразово сповіщалась судом за місцем реєстрації, судові повістки повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
На обгрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: договір №120386952 від 26.07.2012 року, Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaselT, акт примання-передачі майна, структуру грошових нарахувань та надходжень.
При наведених обставинах суд вважає позов ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У даному випадку при укладанні договору сторони діяли вільно і досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зі змісту договору № 120386952 від 26.07.2012 року та Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT вбачається, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LеаsеІТ строку.
Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 6204,05 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 16,67% від загальної суми платежів; 5 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.. Тобто, ОСОБА_1 мала сплатити 5 платежів по 1034,01 грн. Проте, ОСОБА_1 свої обов'язки за договором №120386952 належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати чергових платежів на загальну суму 2069,01 грн. Оскільки факт не виконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань по договору №120386952 доведено матеріалами справи, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 4135,04грн. компенсації вартості наданого обладнання.
Відповідно до п. 3 ч. 2 «Про фінансовий лізінг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізінг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судові витрати у вигляді судового збору на суму 243,6 грн.
Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.