РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Тургєнєва, 13, зареєстровані відповідачі, який не мешкають у вказаному будинку з червня 2014 року. Відповідачі участі у догляді за будинком не приймають, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляються, позивач сплачує комунальні платежі за відповідачів. На підставі викладеного просив визнати відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачам за місцем їх проживання (Російська Федерація, м. Томськ, вул. Пролетарська, 18/109), в порядку судового доручення до компетентного суду Російської Федерації згідно умовами Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правовим відношенням по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22.01.1993 року, направлялося повідомлення про судове засідання та згідно протоколу судового засідання Ленінського районного суду м. Томська від 25.01.2016 року, позивачі визнали позовні вимоги в повному обсязі та просили справу розглянути у їх відсутності.

Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 01 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу, ОСОБА_1 придбав жилий будинок за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Тургєнєва, 13.

Згідно акту про непроживання від 13.10.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 07 квітня 2009 року зареєстровано на за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Тургєнєва, 13, та з червня 2014 року у будинку не проживає, оскільки виїхала до м. Томська Російська Федерація.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень осіб, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідачі тривалий час відсутні за місцем реєстрації без поважних причин.

Керуючись ст. ст. 68, п. 2 ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 88, 213-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя