АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кравець В.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НідченкаДмитра Євгеновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НідченкоД.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ДВС Міністерства юстиції України підтримав доводи апеляційної скарги.

Боржник ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. звернувся до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, до виконання ним зобов'язань на підставі виконавчого листа №2-616/11, виданого 15.03.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк «Сбербанку Росії» заборгованості у розмірі: 2 121 355 доларів США 74 центи, що еквівалентно 16 146 487 грн. 08 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. 00 коп.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист №2-616/11, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, який боржник не виконує та ухиляється від його виконання.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходив з того, що будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчих листів, про те, що боржник належним чином обізнаний про відкриття виконавчого провадження і йому надано строк для добровільного виконання рішення суду - виконавцем суду не надано.

Тому, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року, видано виконавчий лист №2-616/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк «Сбербанку Росії» заборгованості у розмірі: 2 121 355 доларів США 74 центи, що еквівалентно 16 146 487 грн. 08 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн.

Постановою головного держаного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 14.06.2012 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-616/11, виданим Шевченківським районним судом м. Києва 15.03.2012 рокута надано боржнику строк самостійно виконати рішення.

В процесі виконання виконавчого провадження державним виконавцем зроблені відповідні запити до обліково-реєстраційних установ з метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за боржником ОСОБА_3 зареєстроване нерухоме майно, а саме: восьмикімнатна квартира АДРЕСА_1, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 та трикімнатна квартира АДРЕСА_3.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 перебувають в іпотеці ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником якого є ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», на підставі договору іпотеки від 01.03.2007 року.

09.08.2012 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику, а саме квартири АДРЕСА_1.

17.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України складено акт про реалізацію нерухомого майна предмета іпотеки з прилюдних торгів, а саме: восьмикімнатної квартири, загальною площею 208,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року виконано частково, а саме в рахунок виконання зобов'язання за вказаним рішенням, квартира АДРЕСА_1 реалізована шляхом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до актів, складених державним виконавцем 03.06.2015 року, 11.06.2015 року, виходячи за адресою за місцем знаходження предмета іпотеки, а саме : АДРЕСА_3 з метою складення акта опису та арешту, потрапити до приміщення не виявилось можливим, вхідні двері зачинено.

09.09.2015 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику, а саме квартири АДРЕСА_3.

21.06.2013 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику, а саме квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки матеріалами справи не доведено, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням часткового виконання рішення суду.

В апеляційному суді ОСОБА_2 надав докази погашення частини боргу за рахунок продажу квартири АДРЕСА_2, а саме довідку ПАТ «Сбербанк Росії» від 06 жовтня 2016 року на суму 185 000, 00 доларів США.

Отже, в іпотеці банку залишилась квартира АДРЕСА_3 та три земельні ділянки, тому з метою повного виконання рішення суду, стягувач вправі звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, із встановлених обставин не вбачається ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки за відсутності доказів свідомого ухилення боржника від виконання постанови, сама лише наявність зобов'язання не може бути підставою для задоволення подання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НідченкаДмитра Євгеновича - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: