Справа № 464/3674/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/5915/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Левика Я.А.

при секретарі: Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Акцент Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Акцент Банк».

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не встановлено обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Зазначає, що суд першої інстанції, помилково дійшов висновку, що банком пропущено строки позовної давності, оскільки за умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної - картки, яку Відповідач отримав 19.08.2011 року. Після закінчення терміну дії відповідна Картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії, якщо раніше до початку місяця закінчення терміну дії не надійшла письмова, заява власника про закриття картрахунку. Зазначає, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинити, така заява до банку від позичальника не надходила. Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Судові витрати покласти на відповідача

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності, оскільки відповідач ОСОБА_2, перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту починаючи з 25.01.2012р., дія кредитного договору закінчилась 19.08.2012р., а з позовом до суду банк звернувся лише у квітні 2016р. Крім цього, в письмовій заяві, поданій до суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 просив про застосування наслідків спливу позовної давності та з цієї підстави про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та зібраним по справі доказам.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України визначено, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримав, не встановив дійсних обставин справи.

Матеріалами справи встановлено, відповідно до укладеного договору No б/н від 19.08.2011 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) 19.08.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмому вигляді. Своїм підписом він також підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Наведене підтверджено підписом відповідача у заяві. Доказів, які б це спростовували не надано.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Факт отримання ОСОБА_2 кредиту та користування цим кредитом підтверджується випискою по рахунку, яка знаходиться в матеріалах справи.

У частині 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач умов кредитного договору не виконав допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, а згідно розрахунку поданого Банком станом на 24.03.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21655,00 грн., яка складається з наступного: 7926,14грн. - заборгованість за кредитом; 12221,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1007,38 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач подав заяву в якій просив суд застосувати норми ст.267 ЦК України - наслідки спливу позовної давності.

Згідно зі статтями 526, 527, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

За кредитним договором б/н від 19.08.2011 р., Відповідачу надано кредитну картку № 266209, з терміном дії 05/13, тобто строк дії картки до травня 2013 року (довідка знаходиться в матеріалах справи а.с.71). Керуючись правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 колегія суддів приходить до висновку, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦКУ), тобто з травня 2013 року. Банком позовну заяву подано до суду у квітні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Доказів зворотнього Відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував строк дії картки та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Отже , апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає до задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року слід скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк" .

Таким чином, до задоволення підлягає заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21655,00 грн., яка складається з наступного: 7926,14грн. - заборгованість за кредитом; 12221,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1007,38 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи апеляційну скаргу та позовні вимоги в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1378грн. Та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ПАТ «Акцент Банк» - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ублічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21655,00 грн., яка складається з наступного: 7926,14грн. - заборгованість за кредитом; 12221,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1007,38 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ублічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати: судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1378грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515грн.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_4