Справа № 367/8787/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2, яка після себе залишила заповіт від 04 січня 2008 року на його користь.

14.11.2015 року йому Ірпінською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім спадщини на яку було видане свідоцтво, є ще земельна ділянка площею 0,0739 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2015 року державний нотаріус Журавель А.М. йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на земельну ділянку площею 0,0739 га, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказувала, що документом, що підтверджує належність померлій спадкодавці ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки є рішення Ірпінського міського суду від 22.08.2007 року та додаткове рішення Ірпінського міського суду від 03.10.2007 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0739 га (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 не отримала на своє ім'я правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку і відповідно видати свідоцтво про право на

спадщину після її смерті, як рахує нотаріус, є неможливим.

ОСОБА_2 10 серпня 2003 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0739 га. Згідно вищевказаного рішення суду - був розірваний договір довічного утримання, укладений між ним та ОСОБА_2. Зобов'язано його повернути ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку площею 0,0739 га (кадастровий номер НОМЕР_2) по АДРЕСА_1, що і було зроблено.

В подальшому, ОСОБА_2 залишила заповіт від 04.01.2008 року, яким все своє майно заповідала йому.

Він рахує, що спадкодавця була власником приватизованої нею земельної ділянки, так як при приватизації землі, отримала Державний акт на право приватної власності, а при розірванні договору довічного утримання, приватизована земельна ділянка була повернута їй і повернуто право власності, яке попередньо вже належало їй згідно Державного акту на землю.

У зв'язку з вищевикладеним просить суд, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0739 га за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 від 04.01.2008 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, не заперечують проти позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача- ОСОБА_2, яка після себе залишила заповіт від 04 січня 2008 року на його користь.

14.11.2015 року ОСОБА_1 Ірпінською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім спадщини на яку було видане свідоцтво, є ще земельна ділянка площею 0,0739 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2015 року державний нотаріус Журавель А.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на земельну ділянку площею 0,0739 га, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказувала, що документом, що підтверджує належність померлій спадкодавці ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки є рішення Ірпінського міського суду від 22.08.2007 року та додаткове рішення Ірпінського міського суду від 03.10.2007 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0739 га (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 не отримала на своє ім'я правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку і відповідно видати свідоцтво про право на

спадщину після її смерті, як рахує нотаріус, є неможливим.

ОСОБА_2 10 серпня 2003 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0739 га. Згідно вищевказаного рішення суду - був розірваний договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Зобов'язано позивача повернути ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку площею 0,0739 га (кадастровий номер НОМЕР_2) по АДРЕСА_1, що і було зроблено.

В подальшому, ОСОБА_2 залишила заповіт від 04.01.2008 року, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1

Спадкодавця була власником приватизованої нею земельної ділянки, так як при приватизації землі, отримала Державний акт на право приватної власності, а при розірванні договору довічного утримання, приватизована земельна ділянка була повернута їй і повернуто право власності, яке попередньо вже належало їй згідно Державного акту на землю.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0739 га за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 від 04.01.2008 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк