УхвалА

іменем україни

29 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., ЖуравельВ.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАНС ГРУП» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАНС ГРУП» (далі - ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року між акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (далі - ПАТ «ФІДОБАНК»), та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 86 700 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення - 19 вересня 2015 року. У цей же день на забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, за умовами якого вінпередав банку в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Додатковою угодою від 20 вересня 2012 року сторони договору погодили збільшення процентної ставки за користування кредитом до 17 % річних та банком надано ОСОБА_5 додаткові кредитні кошти у розмірі 413 178 грн 80 коп. У цей же день між сторонами також укладено договір застави, предметом якого є майнові права ОСОБА_5, набуті ним на підставі договору франчайзінгу, укладеного 5 січня 2011 року між ним та приватним підприємством «АРБІЛЛІОН», згідно з яким останнє є боржником по відношенню до відповідача на суму 1 247 099 грн 88 коп.

30 жовтня 2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ КЕПІТАЛ» було укладено договори відступлення права вимоги за вищевказаними договорами, яке в подальшому, а саме 25 травня 2015 року відступило право вимоги за ними позивачу, ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП». Таким чином позивач став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитним договором і забезпечувальних договорів іпотеки та застави, тобто кредитором відповідача.

Оскільки ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 410 479 грн, яку ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП» просило суд стягнути з нього на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року, позов ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, яка станом на 28 серпня 2015 року становить 410 479 грн. Вирішено питання про розподіл судових втрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5, як позичальник за кредитним договором, не погашав кредитну заборгованість ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню новому кредитору - ТОВ «ФІНАНС ТРАНС ГРУП», яке в свою чергу згідно положень ст. ст. 512, 513, 517 ЦК України довело перехід права вимоги до нього за вищевказаним кредитним договором.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому розмір кредитної заборгованості визначений відповідно до вимог закону та умов договору, перевірений судами, і клопотання про застосування позовної давності відповідачем заявлено не було.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний