Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Швидкій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича, скасування постанови, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»,

в с т а н о в и в :

01 серпня 2016 року заявник звернулася до суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про стягнення з ОСОБА_1 витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 24 червня 2016 року за виконавчим провадженням № 50328268.

Мотивуючи вимоги тим, що 27 липня 2016 року ним була отримана копія постанови про стягнення з нього витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 219,54 грн., що була винесена Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. 24 червня 2016 року.

Дану постанову заявник вважає незаконною та такою, що порушує вимоги ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Так, 14 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Києва постановив ухвалу по справі № 755/5432/16-ц, якою задовольнив в повному обсязі його скаргу на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича. Дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження від 01 березня 2016 року на підставі виконавчого листа № 755/31029/13-ц від 24 лютого 2016 року визнані судом такими, що порушують вимоги ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві був зобов'язаний усунути порушення його прав, шляхом поновлення права на самостійне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13-ц. 04 травня 2016 року вищезазначена ухвала набрала законної сили.

19 березня 2016 року, ще до набрання законної сили зазначеної ухвали Дніпровського районного суду м. Києва, ним було добровільно виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13-ц. 21 березня 2016 року він надав державному виконавцю документальне підтвердження про повне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13- ц, що міститься в матеріалах виконавчого провадження № 50328268.

Таким чином, враховуючи, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13-ц виконано ним добровільно в межах строку для добровільного виконання рішення суду,який поновлено на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/5432/16-ц, заявник вважає, що державний виконавець не мав законних підстав стягувати з нього витрати пов»язані з організацією та проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні №50328268, що змушує його звернутись з даною скаргою до суду.

У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, викладені у скарзі та виходячи з доводів, якими вона обґрунтовується просить її задовольнити.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявський А.М. усудовому засіданні заперечував проти даної скарги, вважав її необґрунтованою та пояснив, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено строк для самостійного виконання судового рішення протягом семи днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з моменту отримання її копії. Постановою від 01.03.2016 року ним було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» заборгованості у розмірі 70 884,90 грн. та судовий збір 708,85 грн. та надано строк протягом 7 днів для самостійного виконання, тобто до 09.03.2016 року. Оскільки заявник добровільно виконав рішення суду про стягнення з нього заборгованості у сумі 70 884,90 грн. та судовий збір 708,85 грн. тільки 19.03.2016 року, про що повідомив державного виконавця 21.03.2016 року, то витрати пов»язані з проведенням і організацією виконавчих дій підлягають з нього стягненню. А відтак, оспорювана постанова від 24.06.2016 року є законною і обґрунтованою та підлягає виконанню.

Представник заінтересованої особи: Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, заслухавши заявника, особу дії якої оскаржуються, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №755/31029/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» заборгованості у розмірі 70 884,90 грн. та судовий збір 708,85 грн. на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.205 року.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. від 01.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50328268 з виконання означеного виконавчого листа №755/31029/13-ц та надано ОСОБА_1 строк для його самостійного виконання протягом семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обствини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2016 року, що набрала законної сили, встановлена обставина того, що Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві надіслав копію постанови від 01.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50328268 на адресу ОСОБА_1 10.03.2016 року.

З огляду на встановлені у даному судовому рішенні обставини справи, суд дійшов до висновку, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. виконавчі дії, спрямовані на примусове стягнення заборгованості з заявника ОСОБА_1 на користь стягувача були розпочаті за відсутністі належних даних про те, що боржником було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження та не вчинено дій спрямованих на самостійне виконання рішення суду впродовж зазначеного у постанові 7 семиденного строку .

Судом зобов»язано відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві усунути порушені права ОСОБА_1, шляхом поновлення його права на самостійне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13-ц. (а.с7-9).

19.03.2016 року ОСОБА_1 здійснив повне погашення заборгованості перед ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», що підтверджується даними квитанції, листом стягувача. (а.с.11).

Як було встановлено у судовому засіданні, про повне самостійне виконання заявником рішення суду, державний виконавець дізнався 21.03.2016 року. Дана обставина визнається сторонами і у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує додаткового доказування.

Разом з тим, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 24.06.2016 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 219,54 грн. та відкрито виконавче провадження № 51798185. Тобто витрат, пов»язаних з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2015 року по стягненню заборгованості за виконавчим листом №755/31029/13-ц.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону.

Судовим рішенням від 14.04.2016 року встановлено, що державний виконавець порушив право заявника на добровільне виконання судового рішення та зобов»язав, особу дії якої оскаржуються усунути порушені права ОСОБА_1, шляхом поновлення його права на самостійне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року по справі № 755/31029/13-ц. Заявник у межах семиденного строку визначеного державним виконавцем, що поновлений на підставі судового рішення, здійснив самостійне погашення заборгованості по справі № 755/31029/13-ц у повному обсязі, - у сумі 71 593,75 грн.

А відтак, суд погоджується з доводами заявника, якими він обґрунтовує скаргу, та приходить до висновку, що у державного виконавця не було законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат пов»язаних з організацією, та проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні №50328268, оскільки рішення суду виконано боржником добровільно, в межах строку наданого для самостійного виконання.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 385 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оспорювана постанова була отримана заявником 27.07.2016 року, із даною скаргою ОСОБА_1 вернувся до суду 01.08.2016 року ( а.с.15), тобто в строки визначені ст. 385 ЦПК України.

Як зазначено у п. 18 Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 10, 60, 209, 210, 223, 293, 294, 383, 384, 386-388 ЦПК України, ст. ст. ст. 11,25,31, Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича, скасування постанови, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» - задовольнити.

Скасувати постанову Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 24.06.2016 року у виконавчому провадженні № 50328268.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я