Справа № 458/800/16-ц
РІШЕННЯ

28 жовтня 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Яворської Ю.В., розглянувши в м. Турці Львівської області позовну заяву представника позивачки, ОСОБА_1, - ОСОБА_2, до Турківської міської ради Львівської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

13.07.2016 року до суду із позовом звернувся представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2.

Посилається на те, що позивачка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 Будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_3.

ОСОБА_3, бувши власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 продала його батькам позивачки, ОСОБА_4, 1904 року народження, та ОСОБА_5, 1906 року народження, тобто надала дозвіл та прописала їх у цьому будинку. Однак батьки позивачки не оформили належним чином право власності на цей будинок.

Згодом ОСОБА_3 померла. Надалі у будинку ОСОБА_3 залишились проживати батьки позивачки, які прописали позивачку як доньку. І фактично з цього часу вона постійно, відкрито та безперервно проживає за адресою: АДРЕСА_1, справно сплачує комунальні послуги, не приховує факт володіння цим будинком.

Просить суд:

- визнати за позивачкою, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на будинковолодіння (садибу):

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та складається із одного поверху, загальною площею 74,3 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою "А-1";

- сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Б", площею 29,2 кв.м.;

- сарай, позначений в технічному паспорті літерою "В", площею 23,4 кв.м.;

- сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Г", площею 15,4 кв.м.;

- сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Д", площею 15 кв.м.;

- сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Ж", площею 12,9 кв.м.;

- вбиральню, позначену в технічному паспорті літерою "З".

В судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_2, позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні представниця відповідача, ОСОБА_6, позов визнала і пояснила, що позивачка є жителькою м.Турки, і міська рада підтримує її позов, просить визнати за нею право власності на спірне майно згідно із позовною заявою.

Вислухавши представників сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок під номером АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3, яка померла в с. Лосинець Дрогобицької (на даний час - Львівська) області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Із 01.09.1994 року позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, добросовісно заволоділа та відкрито, безперервно (спочатку разом із батьками, а після їх смерті одноособово) володіє і користується даним будинком, сплачує комунальні послуги.

Спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні, а також ніхто не претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_3: жодна особа не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийнятгя спадщини та не пред'являла вимог про право власності на спірний будинок до позивачки та її батьків. Позивачка та її батьки постійно проживали у цьому будинку впродовж всього цього часу.

У зв'язку з тим, що позивачка не є офіційним власником будинку, вона не може приватизувати земельну ділянку біля будинку та здійснити реконструкцію будинку.

Згідно із даними технічного паспорту індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, є одноповерховим, загальною площею 74.3 кв.м. (сімдесят чотири цілих три десятих квадратних метра); до нього відносяться: сарай, позначений літерою «Б», площею 29,2 кв.м.; сарай, позначений літерою «В», площею 23,4 кв.м.; сарай, позначений літерою "Г", площею 15,4 кв.м.; сарай, позначений літерою «Д», площею 15 кв.м.; сарай, позначений літерою «Ж», площею 12,9 кв.м.; вбиральня, позначена літерою "З".

Наведені вище обставини підтверджуються:

- будинковою книгою будинку АДРЕСА_1;

- копією паспорта позивачки ОСОБА_1, серії НОМЕР_1, виданого Турківським РВ ГУ МВС України у Львівській області 10.09.2008 року;

- технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду на АДРЕСА_1 на ОСОБА_3;

- довідкою № 172 від 18.07.2005 року, виданою начальником Самбірського МБТІ;

- копією договору про надання правової допомоги № 27/16 від 20.02.2016 року;

- копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1162 від 12.04.2006 року на ім'я ОСОБА_2;

- інвентаризаційною справою № 158 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1;

-листом № 2008/01-30 від 06.09.2016 року завідувача Львівським державним нотаріальним архівом;

-копією запису акта про смерть ОСОБА_3 від 28.10.2016 року;

-показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили факт безперервного, відкритого володіння спірним будинком спочатку батьків позивачки, а потім позивачки.

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 344 ЦК України та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Правила ст. 344 ЦК України 2004 року про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України та згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт перебування майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України).

Враховуючи наведені вище обставини та вимоги Закону, те, що позивачка розпочала володіти спірним майном раніше ніж за три роки до набуття чинності ЦК України 2004 року, продовжує володіти надалі, ніхто і по даний час не ставить питання про відібрання у неї цього майна чи її виселення, суд приходить до висновку про те, що позивачка набула право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Зважаючи на наведені вище обставини у їх сукупності та враховуючи думку територіальної громади, Турківської міської ради Львівської області, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди до нього.

Керуючись статтями 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 328, 344 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за позивачкою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Лосинець Турківського району Львівської області, право власності за набувальною давністю на:

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 74,3 кв.м. (літ. «А-1»);

- сарай площею 29,2 кв.м. (літ. «Б»);

- сарай площею 23,4 кв.м. (літ. «В»);

- сарай площею 15,4 кв.м. (літ. «Г»);

- сарай площею 15,0 кв.м. (літ. «Д»);

- сарай площею 12,9 кв.м. (літ. «Ж»);

- вбиральню (літ. «З»).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -