У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2016 Справа №607/5578/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М. секретаря судового засідання Чичкевич О.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Буцнівська сільська рада про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває на розгляді позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Буцнівська сільська рада про визнання недійсним заповіту, посвідченого секретарем Буцінівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 29.01.2016 року в реєстрі за №8.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, в тому числі. зміст позовних вимог, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1, за змістом прохальної частини позову, є визнання заповіту недійсним, і з наданих в судовому засіданні пояснень представника, сторона позивача вважає спірний правочин оспорюваним.

Водночас на уточнююче запитання головуючого судді в судовому засіданні 22.08.2016 року, представник позивача зазначив, що заповіт, стосовно недійсності якого поданий позов, є нікчемним, оскільки вчинений з порушенням вимог ст. 1257 ЦК України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч.1 ст. 202 ЦК України.)

Водночас ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак законом визначено недійсними правочини нікчемні (в силу прямої вказівки в законі), та оспорювані (ті, котрі можуть бути визнані недійними в судовому порядку).

Із змісту позову вбачається, що обираючи предметом позову вимогу про визнання правочину недійсним, позивачка та її представник не визначилися з правовою природою спірного правочину (оспорюваний чи ні) та підставами позову, оскільки, як підставу, позову зазначено загальний набір взаємовиключних статей ЦК України щодо наслідків як оспорюваного, так і нікчемного правочинів

Згідно ст. п.8 ст. 207 ЦК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрите за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 та 120 цього Кодексу, і позивач не усунув недоліків у визначений судом строк.

Керуючись ст. 119, п.8 ст. 207, ст. 208, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Буцнівська сільська рада про визнання недійсним заповіту, посвідченого секретарем Буцінівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 29.01.2016 року в реєстрі за №8 залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків до 15 години 31.08.2016 року.

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків, позов підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду ОСОБА_5