Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в ніч з 22 на 23 травня 2014 року по АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої торговельному приміщенню НОМЕР_2 в указаному житловому будинку, яке належить їй на праві власності, завдано майнову шкоду.

Проведеною працівниками ДАІ перевіркою встановлено, що в ніч з 22 на 23 травня 2014 року автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, здійснив наїзд на торговельне приміщення, заподіявши майнову шкоду, та залишив місце пригоди.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь 27 660 грн 30 коп. майнової шкоди, 5 тис. на рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у справі за надання правової допомоги в розмірі 2 500 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог, при цьому зазначав, що вину ОСОБА_4 не доведено.

Установлено, що в ніч з 22 на 23 травня 2014 року по АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно з довідкою центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 11 листопада 2014 року № 837 зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_4 не значиться (а. с. 52).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; та згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до довідки управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 08 листопада 2014 року № 74.22-1411 ОСОБА_4 документована паспортом від 04 березня 2010 року серії НОМЕР_4, взамін втраченого паспорта серії НОМЕР_3, виданого Менським районним відділом управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області 15 серпня 2002 року.

Згідно з витягом з наказу від 28 квітня 2014 року № 117-к Чернігівського обласного центру зайнятості, посвідчення про відрядження від 18 травня 2014 року, ОСОБА_4 перебувала з 12 по 23 травня 2014 року у відрядженні у м. Києві.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, судові рішення в частині вирішення позовних вимог підлягають залишенню без змін.

Однак не можна погодитися із судовими рішеннями в частині вирішення питання про стягнення коштів на правову допомогу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України судом апеляційної інстанції вищезазначене враховано не було, не перевірено, чи не перевищує стягнута сума граничному розміру компенсації витрат на правову допомогу, яка встановлена Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім цього, у матеріалах справи взагалі відсутніі дані та розрахунки про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат у даній цивільній справі.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду в частині стягнення судових витрат за надання правової допомоги не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обгрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування в цій частині із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року в частині залишення без змін рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року про стягнення судових витрат за надання правової допомоги скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року в частині вирішення спору про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік