Справа № 369/8299/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/404/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила :

у серпні 2015 року ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що товариство є субєктом господарювання, що отримав ліценцію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області.

Між ОСОБА_2 та ними був укладений договір про користування електричною енергією №010126. За умовами договору товариство зобовязувався надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності та безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором, а також актами чинного законодавства України.

З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії ОСОБА_2 було встановлено електролічильник. У березні 2015 року їх представником було зафіксовано показники електролічильника, на підставі яких боржнику було виставлено до оплати рахунок за спожиту електроенергію № на загальну суму 10 900,34 грн. У добровільному порядку відповідач сплачувати кошти відмовлялась.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 900,34 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Київобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин,що мають значення для справи, просило скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Свої вимоги мотивують тим, що судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено виконання відповідачем зобовязань.

Також, апелянт стверджує, що судом не було взято до уваги, що оплати за використану електричну енергію здійснювались відповідачем не своєчасно та за великий проміжок часу, що порушує п. ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вносяться не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Крім того, з наданих відповідачем квитанцій та поданого позивачем розрахунку вбачається, що оплати здійснювались не щомісячно.

За жовтень 2014, листопад 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015, березень 2015, квітень 2015 оплата здійснена відповідачем у травні 2015 року.Із за таких обставин апелянт вважає, що йому неможливо врахувати зазначені відповідачем показники в квитанціях щомісяця, так як оплата здійснюється раз у пів року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2003 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 був укладений договір про користування електричною енергією побутовим споживачем №010126.

Відповідно до п. 1 даного Договору енергопостачальник взяв на себе обовязок надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності 15 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

Згідно умов п.11 Договору про користування електричною енергією споживач електричної енергії зобовязався дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією; оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов п. 16 цього Договору.

Відповідно до п.16 Договору при наявності заборгованості за спожиту у попередніх розрахункових періодах електричну енергію, сума до сплати збільшується при оформленні рахунку у відповідності з графіком її погашення.

Відповідно до вимог п.1-2 ст.26 Закону України «Про електроенергію» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 року №1357, передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата.

Відповідно до п.п.19,21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводяться споживачами щомісячно. Енергопостачальник має право контролю правильності знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачами.

Відповідно до особової картки споживача ОСОБА_2 по особовому рахунку №200403671, який відкритий 01 червня 2003 року по обслуговуванню будинку за адресою: с. Хотів по вул. Київська, 12, вбачається, що за 2013 рік заборгованість ОСОБА_2 по сплаті електроенергії становить 1 838,98 грн., за 2014 рік 6650,52 грн. за 2015 рік 10 900,34 грн.

Згідно до наявного в матеріалах справи рахунку за електроенергію №НОМЕР_1 за червень 2015 року на підставі зафіксованих показників лічильника сума нарахованого ОСОБА_2 платежу до сплати становить 10 900,34 грн. При цьому різниця між поточними та попередніми показниками лічильника становить нуль. Вказано також, що показники лічильника зафіксовані станом на 17 березня 2015 року (а.с.7). Доказів того, що в квітні, травні 2015 року не здійснювалось споживання електроенергії суду не надано. Натомість, згідно поданих квитанцій ОСОБА_2 здійснювала споживання електроенергії і в квітні, і в травні 2015 року (а.с.53).

У заяві про зменшення розміру позовних вимог вказано, що споживач частково оплатив кошти і сума заборгованості становить 3968,49 грн. (а.с. 62). З поданого розрахунку вбачається, що у серпні 2015 року, тобто після подачі позову, було здійснено оплату на суму 404,50 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом,зобовязання (неналежне виконання). Порушення зобовязань тягне за собою відшкодування завданих збитків, в даному випадку, - вартості наданих та неоплачених послуг щодо електропостачання (ч.1 ст.623 ЦК України).

З наявних в матеріалах справи квитанцій про сплату за спожиту електроенергію вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала оплату з січня 2012 року по серпень 2015 року. Доказів того, що відповідачка не виконує умов договору, вчасно не сплачує платежі за спожиту та нараховану електричну енергію матеріали справи не містять, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок провідмову у задоволенні позову.Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді