РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивачів адвоката Яреми С.В.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката Ганова О.В.,

третьої особи ОСОБА_6,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету

Рівненської міської ради Самолюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, яка діє від себе та як законний представник малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє від себе та як законний представник малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10, до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів адвокат Ярема С.В. в судовому засіданні свій позов підтримали та просять суд визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності їм - ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, рідному брату ОСОБА_2

Фактично у вказаній квартирі на даний час зареєстровані та проживають тільки позивачі. Співвласник квартири ОСОБА_6 добровільно виселився з цієї квартири і, починаючи з 21 червня 2006 року та по теперішній час, зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1, у якій йому на праві приватної власності належить 1/2 частина. З того ж часу разом з ОСОБА_6 добровільно виселилися та фактично проживають у квартирі АДРЕСА_1 і відповідачі - його дружина ОСОБА_4 та їх діти, малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Незважаючи на це, відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_2 і на неодноразові звернення позивачів добровільно знятися з реєстрації не бажають.

Вказують на те, що реєстрація трьох осіб без їх фактичного проживання понад дев'ять років перешкоджає їм належним чином користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Зокрема, всі ці роки вони сплачують комунальні послуги із розрахунку зареєстрованих п'яти осіб замість двох, не мають можливості оформити субсидію, оскільки відповідачі відмовляють у наданні необхідних документів.

Зустрічний позов ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 та представник позивачів адвокат Ярема С.В. в судовому засіданні визнали.

ОСОБА_2 подала суду письмову заяву про визнання зустрічного позову, в якій, зокрема, зазначила, що як власник 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, у якій фактично проживають позивачі по зустрічному позову, не заперечує щодо подальшого їх проживання та реєстрації у вказаній квартирі.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Ганов О.В. в судовому засіданні позов ОСОБА_2 та ОСОБА_8 визнали. Зустрічний позов підтримали та просять суд його задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом посилаються на те, що з 2006 року і до теперішнього часу ОСОБА_4 з двома дітьми постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 і вказане жиле приміщення є їх фактичним та єдиним місцем проживання. З батьком дітей ОСОБА_6, якому на праві власності належить половина цієї квартири, ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Вважають, що ОСОБА_4 з двома дітьми набули право на користування квартирою як члени сім'ї співвласника квартири.

Третя особа ОСОБА_6, як відповідач за зустрічним позовом, зустрічний позов не визнав та вважає, що вагомих аргументів для задоволення позову немає.

На заперечення позовних вимог за зустрічним позовом посилається на те, що не підтримує шлюбних стосунків з ОСОБА_4 та має намір з нею розлучитися. Вважає, що ОСОБА_4 разом з дітьми може проживати в селі Лишва зі своїми батьками чи в селі Сапожин, де він отримав спадок від матері, або за місцем своєї реєстрації.

Разом з тим, ОСОБА_6 визнав ті обставини, що у 2006 році разом з дружиною ОСОБА_4 та старшим сином перейшов проживати у квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності йому та ОСОБА_2 При цьому, дружина проживає у квартирі за його згодо. Також визнав, що його діти відвідують школу в районі вулиці Фабричної і за цим місцем проживання отримують медичну допомогу.

Представник органу опіки та піклування Самолюк І.Р. в судовому засіданні визнала обґрунтованими обидва позови і вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки за таких умов права малолітніх дітей не будуть порушені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що, як позов ОСОБА_2 та ОСОБА_8, так і зустрічний позов ОСОБА_4, є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_8, а також ОСОБА_6 і ОСОБА_11 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується витягом № НОМЕР_1 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22 листопада 2011 року, виданим комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».

При цьому, як слідує з витягу, 4/5 частин згаданої квартири належать ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_8 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1994 року, виданого фондом державно-комунального майна міської Ради народних депутатів, а 1/5 частини квартири належить ОСОБА_11 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 листопада 2000 року, виданого Першою рівненської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на частину згаданої квартири.

Як слідує із заповіту від 06 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О. та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4, ОСОБА_11 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві приватної власності жилий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку в АДРЕСА_3 заповіла своєму сину ОСОБА_6, а 2/5 частки АДРЕСА_2 заповіла своїй дочці ОСОБА_2

ОСОБА_2 своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і на теперішній час отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 травня 2016 року на 2/5 згаданої квартири.

Рішенням Рівненського міського суду від 17 лютого 2016 року у справі № 569/17319/15-ц були визначені частки співвласників квартири.

Таким чином, судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 на теперішній час є ОСОБА_2 (3/5), ОСОБА_8 (1/5) та ОСОБА_6 (1/5).

Як слідує з будинкової книги на квартиру АДРЕСА_2, а також з повідомлень адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області, у вказаній квартирі, крім позивачів, зареєстровані відповідач ОСОБА_4 (з 16 грудня 2003 року) та її діти ОСОБА_9 (з 14 вересня 2004 року), ОСОБА_10 (з 08 квітня 2008 року).

З будинкової книги також слідує, що співвласник квартири ОСОБА_6, який є чоловіком ОСОБА_4, 21 березня 2006 року був знятий з реєстрації по вибуттю за адресою АДРЕСА_1.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 07 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук М.О. та зареєстрованого в реєстрі за № НОМЕР_5, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 1/2 частині квартири кожному.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та її і ОСОБА_6 діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 не проживають більше року без поважних причин.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_4 та малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 підтверджується актом комісійного обстеження вказаної квартири від 26 січня 2016 року, проведеного комісією у складі майстра ЖКП «Перспективне» ОСОБА_14 та мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_15 (квартира НОМЕР_6), ОСОБА_16 (квартира НОМЕР_7), ОСОБА_17 (квартира НОМЕР_8).

Дійсність та достовірність вказаного акту сумнівів у суду щодо його об'єктивності та правдивості не викликає, а тому цей акт приймається судом як доказ.

З вказаного акту слідує, що відповідач ОСОБА_4 та малолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 не проживають з 2006 року.

Через реєстрацію вiдповiдача та її малолітніх дітей у квартирі, позивачі не можуть у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власників нерухомого майна.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та її малолітні діти ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не є власниками квартири АДРЕСА_2 і більше року у цій квартирі не проживають без поважних причин, а тому вони втратили право користування вказаним житлом. При цьому суд враховує, що чоловік ОСОБА_4 та батько малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - ОСОБА_6, якому на праві спільної часткової власності належить 1/5 частина вказаної квартири, знявся з реєстрації та не проживає у цій квартирі з 2006 року.

Судом також встановлено, що малолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10 проживають у належній ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_6 та матір'ю ОСОБА_4 з 2006 року і по теперішній час.

Вказана обставина об'єктивно підтверджується дослідженими по справі доказами та визнається як відповідачем ОСОБА_4, так і третьою особою і відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_6, а тому визнання малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2, житлових прав дітей не порушує.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків.

Як встановлено судом малолітні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2006 року та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2008 року проживають зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно частини першої статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічне положення містить і частина перша статті 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені положення житлового та цивільного законодавства, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 та малолітні ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які проживають у квартирі АДРЕСА_1, набули право користування жилим приміщенням у ній, що свідчить про обґрунтованість та доведеність зустрічного позову.

Що стосується їх реєстрації за вказаним місцем проживання, то при вирішенні спору суд враховує вимоги частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», відповідно до якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_8 задовольнити повнiстю.

Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з подальшою їх реєстрацією за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 03 листопада 2016 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь