УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» на дії державного виконавця, визнання недійсним звіту та оцінки майна, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» (далі - ТОВ «Арка Моріс») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Городоцького відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області (далі - ВДВС Городоцького РУЮ) та визнання недійсним і скасування звіту оцінки майна.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Арка Моріс» посилалося на те, що

на примусовому виконанні у державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ знаходиться виконавчий лист від 12 липня 2011 року № 2-145, виданий Городоцьким районним судом Львівської області, відповідно до якого у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 березня 2007 року № 0, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Арка-Моріс», звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю кафе, загальною площею 110,2 кв. м, розташовану за адресою: Львівська область, Городоцький район, м. Комарно, вул. Гора, 40-б, належну на праві власності ТОВ «Арка-Моріс».

За результатами оцінки нерухомого майна складено звіт від 09 грудня 2015 року, згідно якого вартість арештованого майна становила 648 924 грн.

Посилаючись на те, що оцінка описаного та арештованого майна проведена з процедурними порушеннями, має суттєві зауваження, здійснена без особистого огляду оцінювачем об'єкта оцінювання, не відповідає вимогам чинного законодавства, вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і не може використовуватися з метою визначення вартості, ТОВ «Арка-Моріс» подав заяву про рецензування звіту про оцінку майна, яке, на думку заявника, також здійснено з порушенням норм матеріального права, що регламентують порядок проведення рецензування.

Зважаючи на вищевикладене, ТОВ «Арка Моріс» просило задовольнити скаргу у повному обсязі.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Арка Моріс» відхилено, ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Арка Моріс», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні скарги, врахували роз'яснення, викладені у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», дійшовши обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника були вчинені у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», а визначення вартості цього майна та рецензування звіту про оцінку майна були здійснені належними суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, що не викликає сумніву у своїй об'єктивності.

При цьому апеляційним судом враховано, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції звіт про оцінку вказаного вище майна від 09 грудня 2015 року відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» втратив свою чинність, а зазначене майно потребує повторної оцінки.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, а також особистого тлумачення норм чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» відхилити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М. Коротун