У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 2 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року в справі з позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між сторонами було укладено кредитний договір KRXRRX12580003 від 17 липня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умов договору не виконав, тому станом на 14 березня 2013 рік має заборгованість 65 530,22 грн, яку просив стягнути на скою користь з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 2 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного судуДніпропетровської області від 16 серпня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 14 березня 2013 рік у розмірі 65 530,22 грн, яка складається з: 8 194,61 грн заборгованості за кредитом;

2 646 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 304 грн заборгованості по комісії за користування кредитом; 24 969,93 грн пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафу відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг; 500 грн штраф (фіксована частина); 3 096,68 грн (процентна складова), - відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, СокуренкоН.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вірно керувався положеннями ст.ст. 256, 267 ЦК України, а також правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в своїх постановах у цивільних справах № 6-16цс15 від 11 березня

2015 року та № 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, та виходив із того, що відповідно до Заяви Позичальника від 17 липня 2007 року для повного розрахунку за товар, відповідачу ОСОБА_3 надано строковий кредит у сумі 9 600 грн, на строк 24 місяця, до 16 липня 2009 року включно. Тобто, строк позовної давності в даному випадку сплив в липні 2012 року, в той час як позивач звернувся із вказаним позовом до суду у квітні 2013 року.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від

2 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від

16 серпня 2016 рокуі доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі з позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,за касаційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 2 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна