УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури, правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, до Світлогірської сільської ради Кобеляцького району, ОСОБА_4, третя особа - Дніпродзержинське регіональне управління водних ресурсів, про визнання незаконними та скасування рішень Світлогірської сільської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Кременчуцький міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури, правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в ході перевірки Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області встановлено, що рішенням від 5 червня 2008 року надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га ОСОБА_4 на території Світлогірської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Світлогірської сільської ради від 18 листопада 2008 року технічна документація затверджена, а земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 На підставі зазначеного рішення відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 29 вересня 2009 року. Вважає, що рішення сільської ради суперечать вимогам чинного земельного та водного законодавства, оскільки всупереч вимогам ст. 51 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою на земельну ділянку не розглядався і не затверджувався. Крім того, землевпорядна документація не проходила обов'язкову державну експертизу в уповноважених органах Держкомзему. Також зазначав, що Світлогірська сільська рада протиправно передала у власність відповідачу земельну ділянку, яка відноситься до земель водного фонду і є прибережною захисною смугою Дніпродзержинського водосховища. Ураховуючи вищевикладене просив визнати незаконними та скасувати рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району від 5 червня 2008 року та рішення від 18 листопада 2008 року, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року, позов Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури, правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 5 червня 2008 року «Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_4 та надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Визнано незаконним та скасовано рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 18 листопада 2008 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,10 га, відведення земельної ділянки ОСОБА_4 та передачу йому безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кишеньки на території Світлогірської сільської ради. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 29 вересня 2009 року, виданий ОСОБА_4 реєстрований 30 вересня 2009 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури, правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, відмовити за безпідставністю.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За системним аналізом законодавства на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486, Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року, розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. ст. 50-54 Закону України «Про землеустрій»), а на землях населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, наданих сторонами та належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_4, знаходиться безпосередньо біля урізу води, тобто в межах прибережної захисної смуги, відноситься до земель водного фонду України, на який розповсюджується окремий порядок надання та використання, і не могла передаватись у власність громадянам. Крім того, при вирішенні питання передачі землі у власність ОСОБА_4 землевпорядна документація не пройшла обов'язкову державну експертизу в уповноважених органах Держземагенства (Держкомзему). Також землевпорядна документація на відведення земельної ділянки ОСОБА_4. на комісію з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації не надходила, погоджень органу водного господарства, природоохоронного органу, санітарно-епідеміологічного не отримано, що є порушенням земельного законодавства.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк