Провадження № 4-с/344/8/16
У Х В А Л А

21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Струк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА», заінтересовані особи ОСОБА_2 Сулікоєвич, старший державний виконавець відділу ДВС Івано-франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання дій та бездіяльність державного виконавця протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 ВОРОТА» звернулось до суду із скаргою, в якій просить:

визнати протиправним дії старшого державного виконавця Саюка Тараса Володимировича щодо повернення без виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду у справі №344/11844/2014 у ВП №47033364;

визнати протиправними бездіяльність державного виконавця щодо не надсилання на нашу адресу документів виконавчих проваджень у порядку ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» із виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду у справі №344/11844/2014 у ВП №47033364;

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця при розгляді клопотання про розшук і арешт майна боржника автомобіль марки MITSUBISHI модель Lanser 1.6.

Представник заявника в судовому засіданні подав суду заяву за змістом якої просить доповнити вимоги скарги такими додатковими вимогами:

скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві;

зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження.

Старший державний виконавець Саюк Т.В. в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини не явки суд не повідомив. 11 січня 2016 року до суду надіслано копії матеріалів виконавчого провадження №47033364.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 Сулікоєвич в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, причини не явки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У провадженні відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження №47033364 з примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду у справі №344/11844/2014.

Як вбачається заяву стягувача про відкриття вищезазначеного виконавчого провадження було зареєстровано ВДВС ще 26.03.2015 року, однак постанова державного виконавця про відкриття даного виконавчого провадження на адресу стягувача відправлена у порядку ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» не була, і не надійшла, що порушує право стягувача на участь у провадженні виконавчих дій, які передбачені у ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

У виконавчому провадженні 25.09.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження наданих начальником ВДВС Івано-Франківського МУЮ постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, в даному випадку має місце бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 в частині не надіслання стягувану копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо вимоги заявника про визнання дій протиправними в частині повернення без виконання виконавчого листа, скасування постанови про повернення виконавчого документу та зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець, з метою встановлення майна та грошових коштів, які належать боржнику, отримав інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна із якої вбачається що жодного нерухомого майна на боржником не зареєстровано, отримав відповідь з Пенсійного фонду України із якої вбачається, що пенсію боржник не отримує, отримав відповідь з Державної податкової служби України із якої вбачається, що інформація щодо боржника відсутня.

Однак, державний виконавець не перевірив чи зареєстровано за боржником будь яке інше рухоме майно. Отже, не отримавши всіх даних щодо рухомого майна боржника, державний виконавець передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У звязку з наведеним постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 25.09.2015 року підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 25.09.2015 року протиправними, то суд прийшов до висновку, що достатнім та дієвим способом захисту та поновлення прав стягувача буде саме скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 25.09.2015 року.

Щодо вимоги про зобовязання державного виконавця повторно відкрити виконавче провадження, то суд прийшов до висновку, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів

громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувану судом скасована, то виконавче провадження відкрито на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2015 року, повторно відкривати його не потрібно.

Щодо вимоги стягувача про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця при розгляді клопотання про розшук і арешт майна боржника автомобіль марки MITSUBISHI модель Lanser 1.6., то суд прийшов до висновку, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою.

Представником заявника долучено до скарги копію заяви про повторне звернення рішення до виконання, яка містить клопотання про розшук та арешт майна боржника автомобіль марки MITSUBISHI модель Lanser 1.6., однак, доказів того, що вказана заява отримана ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції представником заявника суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяли державні виконавці відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1, 5, 11, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла станом на 30.06.2012 року), керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА», заінтересовані особи ОСОБА_2 Сулікоєвич, старший державний виконавець відділу ДВС Івано-франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання дій та бездіяльність державного виконавця протиправною задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 25.09.2015 року у ВП № 47033364 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Визнати бездіяльність державного виконавця щодо не надсилання на адресу стягувача ПАТ «ОСОБА_1 ворота», копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2015 року ВП №47033364 із виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду у справі №344/11844/2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Бабій