Провадження № 2-з/761/434/2016
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву Представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» про визнання недійсним іпотечного договору, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» про визнання недійсним іпотечного договору.

Разом з тим 27.09.2016р. Представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої остання просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 та членам її сім'ї в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та заборони будь-яким особам вчиняти дії, направленні на виселення ОСОБА_1 та членів її сім'ї з квартири АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовано тим, що як стало відомо Позивачу, 18.09.2007р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3, яка є її матір'ю, укладено договір іпотеки, відповідно до якого квартира, в якій остання мешкає, передана в іпотеку для забезпечення Кредитного договору від 17.09.2007р. На думку Позивача даний договір має бути визнаний недійсним, з огляду на те, що на момент його укладення ОСОБА_1 була неповнолітньою, а сам договір укладений без дозволу органу опіки та піклування.

Як зазначає позивач, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 05.09.2016р. було задоволено її заяву про забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру,заборонено будь-яким фізичним та/або юридичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири та заборонено державним реєстраторам вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо даної квартири. Вказана ухвала була подана до реєстраційної служби для виконання та 14.09.2016р. видано Інформаційну довідку з якої позивачу стало відомо, що новим власником квартири АДРЕСА_2 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Кантрі Девелопмент».

Враховуючи те, що незважаючи на заборону суду державним реєстратором вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири, було здійснено незаконну перереєстрацію права власності, у позивача є реальні побоювання того, що ТОВ «Кантрі Девелопмент» може вчинити дії щодо незаконного виселення її з належної їй спірної квартири, що в свою чергу призведе до утруднення виконання рішення суду, а тому представник Позивача вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 та членам її сім'ї в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та заборони будь-яким особам вчиняти дії, направлені на виселення ОСОБА_1 та членів її сім'ї з квартири АДРЕСА_3.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ТОВ «Кантрі Девелопмент» вчиняє, або може вчинити дії щодо незаконного виселення ОСОБА_1 з належної їй квартири.

Більш того, позивачем не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відтак, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» про визнання недійсним іпотечного договору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: