Справа № 653/2441/16-ц
Провадження № 2/653/805/16
"02" листопада 2016 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,
секретаря Мустафаєва Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Сторони перебувають в шлюбних стосунках починаючи з 27 квітня 2007 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей немає.
Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що між подружжям виникли стійкі неприязні відносини, конфлікти. Шлюбне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та неможливості примирення. На протязі тривалого часу шлюбні стосунки між сторонами припинилися повністю, вважає, що сім'я розпалася остаточно та подальше спільне проживання стало неможливим.
У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2007 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Як зазначає у своєму позові позивач на протязі останніх тривалого часу шлюбно-сімейні відносини між сторонами погіршувалися, та на даний час припинилися повністю.
Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцйією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Враховуючи те, що сторони не проживають разом та на примирення не згодні, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарство, на примирення не націлені та збереження сім'ї неможливе.
Враховуючи відсутність у сторін морально - правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до 119, 120 ЦПК України, при подачі позову, зокрема про розірвання шлюбу підлягає до сплати судовий збір, розмір якого встановлюється Законом України «Про судовий збір». Позивач ані до початку розгляду справи, так і в ході її розгляду не надав суду доказів неможливості сплати судового збору, а також доказів, щодо можливості звільнення його від сплати судового збору, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути судові витрати з позивача.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 квітня 2007 року виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 21 - розірвати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набрало чинності ___________ 2016 року

Суддя : Н.Б. Венглєвська