Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 20 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 39 300 дол. США зі сплатою 11,04 % річних, з кінцевим строком погашення заборгованості 19 червня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 20 червня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту, будинок, загальною площею 92,50 кв. м, житловою площею 57,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 12 грудня 2013 року становила 24 195,37 дол. США, та складалась із: суми заборгованості за кредитом у розмірі 20 808,38 дол. США, суми заборгованості за процентами у розмірі 1 575,63 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 315 дол. США, заборгованості за користування кредитом у розмірі 314 дол. США, а також штрафів відповідно до договору: штрафу (фіксована частина) 31,29 дол. США, штрафу (процентна складова) 1 150,67 дол. США.

Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_5 зобов'язання щодо умов повернення кредитних коштів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути заборгованість за вищевказаним договором кредиту в сумі 24 195,37 дол. США, що за курсом НБУ від 12 грудня 2013 року складало 193 321 грн звернути стягнення на будинок, загальною площею 92,50 кв. м, житловою площею 57,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладаннямвід імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених норматмвно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зареєстровані та проживають у будинку, що є предметом іпотеки за вищевказаною адресою, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року, додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2014 року,позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 червня 2007 року № НАFEGA00000002 у сумі 193 321 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки від 20 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу КоробецьО.М. за реєстровим № 2281, будинок площею 92,50 кв. м, житловою площею 57,40 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки в розмірі 49 291 грн 40 коп. для його подальшої реалізації ПАТ КБ «ПриватБанк».

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 червня 2007 року № НАFEGA00000002 у розмірі 241 95,37 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 12 грудня 2013 року складає 193 321 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 20 808,38 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 1575,63 дол. США, заборгованості за комісією за користування кредитом у сумі 314,30 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 315,00 дол. США, штрафа (фіксована частина) у сумі 31,29 доларів США, штрафа (процентна складова) в сумі 1150,67 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № НАFEGA00000002 з оформленням заставної від 20 червня 2007 року, а саме на нерухоме майно- житловий будинок,загальною площею 92,50 кв. м, житловою площею 57,40 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області 01 серпня 2001 року за реєстровим номером № 1-2186 та зареєстрованого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» Дергачівського району Харківської області 24 січня 2001 року за реєстровим номером № 1785 в книзі 8, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 20 червня 2007 року № НАFEGA00000002) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки з початковою ціною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року не підлягає виконанню.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводипорушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, вважав, що вартість предмета іпотеки погоджена сторонами та згідно з договором іпотеки складає 49 291 грн 40 коп.

Апеляційний суд скасовуючи рішення, зазначив, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, тому рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції визначив спосіб реалізації предмета іпотеки не за процедурою продажу, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та іпотечним договором, як просив банк, а шляхом проведення прилюдних торгів. В свою чергу, апеляційний суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної заборгованості з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Проте із вказаними висновками апеляційного суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Встановлено, що 20 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 39 300 дол. США зі сплатою 11,04 % річних, з кінцевим строком погашення заборгованості 19 червня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 20 червня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту, будинок, загальною площею 92,50 кв. м, житловою площею 57,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Проіпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Отже, суд апеляційної інстанції прийняв рішення, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу за початковою ціною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду апеляційної інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-1239цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 28 грудня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович