Справа № 362/5764/14-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/4611/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 24.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки та зобовязання вчинити дії, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відновлення межі між земельними ділянками,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,379 га, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна,77. Як стверджує позивач, її сусідка ОСОБА_3, яка є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75, у червні 2012 року без будь-якого погодження з позивачем демонтувала існуючу огорожу між їхніми спірними земельними ділянками з метою встановлення бетонного паркану. ОСОБА_3Ф неодноразово знищувались межові знаки між спірними земельними ділянками, що змусило її звернутися до КП Центр розвитку та інвестицій Васильківського району яке тричі проводило роботи із виносу в натурі поворотних точок відповідно до координат, що містились в технічній документації та встановлювались межові знаки між їх земельними ділянками. Під час виготовлення збірного кадастрового плану земельних ділянок за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вулиця Гараріна 75 та Гагаріна 77, в результаті проведеної роботи була виявлена накладка існуючих фактичних меж їх земельних ділянок. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відновлення меж земельної ділянки задоволено та вирішено відновити межу між земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75 (кадастрові номери :01:017:0020 та :01:017:0021) та земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул Гагаріна,77 (кадастрові номери :01:017:0050 та :01:017:0051 відповідно до даних земельно-кадастрової документації, що містяться в акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки від 27.07.2012 року, складеного Комунальним підприємством "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району" та зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0062 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 77. 11 грудня 2014 року у присутності ОСОБА_3Ф державними виконавцями відділу ДВС Васильківського МРУЮ із залученням відповідних спеціалістів вишевказане рішення суду було виконано : було відновлено межові знаки та повернуто самовільно захоплену частину земельної ділянки про що було складено акт державного виконавця від 11.11.2014 року та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 24-25 квітня 2015 року ОСОБА_3Ф почала встановлювати бетонний паркан на межі між їх земельними ділянками чим порушила межу між їх земельними ділянками отже вона повторно захопила частину її земельної ділянки та самовільно знищила частину межових знаків. Вважає що межа між їх земельними ділянками та відповідні межові знаки повинні бути відновлені за рахунок ОСОБА_3Ф що ї змусило її звернутися до суду з даним позовом а тому з урахуванням неодноразово змінених позовних вимог просила відновити межу між земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75 (кадастрові номери :01:017:0020 та :01:017:0021) та земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул Гагаріна,77 (кадастрові номери :01:017:0050 та :01:017:0051 відповідно до даних земельно-кадастрової документації, що містяться в акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки від 27.07.2012 року, складеного Комунальним підприємством "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району", зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0006 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 77, зобов'язати демонтувати самовільно збудований паркан довжиною 17.41 м, зведений на земельній ділянці ОСОБА_2, відшкодувати витрати по оплаті експертизи сумі 9216 грн

ОСОБА_3 не погоджуючись з первісним позовом подала зустрічний позов до ОСОБА_2 в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила відновити межу між земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75 (кадастрові номери :01:017:0020 та :01:017:0021) та земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул Гагаріна,77 (кадастрові номери :01:017:0050 та :01:017:0051 відповідно до даних земельно-кадастрової документації, що містяться в акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки від 10.07.2012 року, складеним ПП Проектземсервіс шдяхом демонтажу межового знаку який визначений висновком експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 22.12.2015 року № 12607/15-41 як встановлений із порушеннями та позначений експертом як точка 25 та стягнути витрати на проведення суміжних меж їх земельних ділянок в сумі 2000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки та за зустріним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відновлення межі між земельними ділянками. Під час розгляду справи була призначена та проведена експертиза в результаті якої експертом зокрема встановлено порушення землекористування по відношенню до ОСОБА_3Ф та було виявлено що частково межа між земельними ділянками визначена встановленими дерев'яними кілочками та у точці 25 встановлений дерев'яний кілок . Із матеріалів справи вбачається, що відповідач вказує що даний деревяний кілок є поворотньою точкою № 3 що винесена відповідно до акту винесення меж в натурі від 27.02.2012 року. Експертом встановлено, що деревяний кілок встановлений із порушеннями, зокрема він зміщений в бік земельної ділянки ОСОБА_3Ф на 0,27 см, що свідчить про порушенням ОСОБА_2В межі між земельними ділянками та порушення порядку користування?, оскільки остання наполягає на тому що даний деревяний кілок є поворотньою точкою № 3 яка встановлена відповідно до акту винесення меж в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 27.02.2012 року. Крім того експертом встановлено, що станом на час дослідження фактичний порядок користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_3Ф не відповідає правовстановлюючим документам та акту про перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 10.07.2012 року та невірно відновлену межу між спірними земельними ділянками шдяхом встановлення межових знаків у вигляді дерев'яних кілочків отже оскільки він встановлений з порушеннями він повинен бути демонтований. Також під час розляду справи для усунення розбіжностей та забезпечення мирного врегулювання спору між сторонами нею було здійснено із залученням спеціалістів відновлення меж земельної ділянки в натурі, із винесеними межами погодився і представник відповідача який був присутній при цьому.

Ухвалою від 10.03.2016 року вищевказану зустрічну позовну заяву прийнято, а вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження із первісним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0006 га що знаходиться за адресою: Васильківський район с. Соколівка, вулиця Гагаріна 77 та демонтувати самовільно збудований паркан довжиною 17,41 м, який зведено на земельній ділянці ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, повязані із проведенням експертизи в розмірі 4 608 грн. 00 коп. В іншій частині вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відновлення межі між земельними ділянками відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 посилаючись на неповноту зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задоволити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем паркан встановлено самовільно, його місце розташування не погоджено з суміжним землевласником ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки 0,379 га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 77, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ 4.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №1008/3885/12 від 09 січня 2013 року, яке набрало законної сили 21 січня 2013 року, та ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2013 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий №-01-017-0020, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75, та на земельну ділянку площею 0,348 га кадастровий № -01-017-0021, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 14.08.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відновлення меж земельної ділянки задоволено та вирішено відновити межу між земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75 (кадастрові номери :01:017:0020 та :01:017:0021) та земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул Гагаріна,77 (кадастрові номери :01:017:0050 та :01:017:0051 відповідно до даних земельно-кадастрової документації, що містяться в акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки від 27.07.2012 року, складеного Комунальним підприємством "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району" та зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0062 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 77.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.12.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/362/442 виданого 01.09.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про встановлення меж між земельними ділянками кадастровий номер :01:017:0050 та :01:017:0051, що належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 закінчено, оскільки рішення суду виконано фактично.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 12607/15-41 від 22 грудня 2015 року, зокрема станом на час дослідження фактичний порядок користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_2, не відповідає правовстановлюючим документам на дану ділянку, а також акту про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки від 27.07.2012 року. Станом на час дослідження фактичний порядок користування земельними ділянками, що належить ОСОБА_3, не відповідає правовстановлюючим документам на ці ділянки, а також акту про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки від 10.07.2012. Існує порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів, а також має місце фактичного накладання земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 на земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 площа накладання становить, 0,0006 га Фактичне місцезнаходження бетонного паркану, встановленого між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не відповідає межі між земельними ділянками ОСОБА_3та ОСОБА_2 відповідно до технічної документації на їх земельні ділянки. ОСОБА_3 не вірно відновила межу між земельними ділянками шляхом встановлення бетонної огорожі згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 09.07.2014 року за №3059/14-41. Не вірно відновлено межу між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом встановлення межових знаків у вигляді деревяних кілочків.

Статтями 106-107 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

На замовлення ОСОБА_3 ТОВ «Агентство землеустрою «Аршин» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства в с. Соколівка по вул. Гагаріна, 75 Васильківського району Київської області. Згідно акту прийманняпередачі межових знаків на зберігання від 27.05.2016 року, межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:017:0020 (загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) яка знаходиться Київська область Васильківський район закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 4 шт. Згідно абрису меж земельної ділянки с. Соколівка, вулиця Гагаріна, 75 -опис меж: від Г до А гр. ОСОБА_2В Згідно відміткою на акті прийманняпередачі межових знаків з точками по лінії А-Г згоден -ОСОБА_2.

Згідно акту прийманняпередачі межових знаків на зберігання від 27.05.2016 року, межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:017:0021 (загальною площею 0,3486 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства) яка знаходиться Київська область Васильківський район закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 3 шт. Згідно абрису меж земельної ділянки с. Соколівка, вулиця Гагаріна, 75 -опис меж: від Г до А гр. ОСОБА_2В Згідно відміткою на акті прийманняпередачі межових знаків лінія А-Г згоден - ОСОБА_2.

Факт відновлення межі спірних земельних ділянок не заперечувався і сторонами по справі при цьому обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України а тому в частині відновлення межі між земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул. Гагаріна, 75 (кадастрові номери :01:017:0020 та :01:017:0021) та земельними ділянками, що розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Соколівка, вул Гагаріна,77 (кадастрові номери :01:017:0050 та :01:017:0051 відповідно до даних земельно-кадастрової документації, що містяться в акті про перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки від 27.07.2012 року, складеного Комунальним підприємством "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району" .

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 376 ЦК України, встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, на підставі вищенаведеного власник (користувач) земельної ділянки має право вимагати його знесення особою, яка здійснила чи здійснює таке будівництво, або за її рахунок.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки відповідачем паркан встановлено самовільно, його місце розташування не погоджено з суміжним землевласником ОСОБА_2В, таким чином позивач позбавлений права користування частиною її земельної ділянки загальною площею 0,0006 га, яка належить їй на праві власності.

При цьому місцевий суд пропорційно задовольняючи позовні вимоги помилково не стягнув пропорційні витрати за проведення судової експертизи, а саме 6144 грн., що становить 2/3 частини позовних вимог.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відновлення межі між земельними ділянками шляхом демонтажу межового знаку та стягнення витрат на встановлення межі між земельними ділянками.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 12607/15-41 від 22 грудня 2015 року, зокрема встановлено, що точка 25 (встановлений деревяний кілочок) зміщена в бік земельної ділянки ОСОБА_3Ф на 0,27 м.

Відповідно до положень ст.106 ЗК України обов'язок щодо визначення спільних меж, а саме ч.2 передбачено, що види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики.

Окрім того ч.1 зазначеної статті власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

У відповідності до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 жовтня 2010 року № 376 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», ця Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Встановлення відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, в тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом демонтажу межового знаку не відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст. 152 ЗК України а тому підстав для задоволення позову в цій частині не має, а оскільки ОСОБА_3Ф за власною ініціативою було здійснено відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із залученням спеціалістів тому, на думку суду, позивач не повинен нести вищезазначені витрати.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, місцевий суд не врахував вимог ч.1 ст.88 ЦПК України щодо пропорційності присудження судових витрат позивачеві в залежності від розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційно задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд помилково не стягнув пропорційні витрати за проведення судової експертизи понесені ОСОБА_2 в сумі 9 216 грн. та повинен був стягнути - 6144 грн., що становить 2/3 частини позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм процесуального права. відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування в частині судових витрат за проведення судової експертизи понесеніОСОБА_2 та ухвалені в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати запроведення судової експертизи в сумі 6144 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: