АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Литвиненко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про визнання договору поруки припиненим.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що Договір поруки № 16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 16.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_2.

Договір поруки № 17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 17.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_2.

29 червня 2011 року між ПАТ «Банк Восток», який є правонаступником ПАТ «Хоум Кредіт Банк» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 20110629/1-Г, відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «Банк Восток» відступив новому кредитору ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами.

10 жовтня 2011 року позивачем було отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/15801 від 26.09.2011 року, де, зокрема, було зазначено, що відповідно до умов Договору поруки, який укладений між позивачем та первісним кредитором, позивач несе солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником за кредитним договором. Виходячи із чого, банк вимагав від позивача протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором 3 202 355,40 грн.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2448 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №16.980.08.30 в сумі 2 082 083,43 грн., а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2464 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №17.980.08.30 в сумі 3 371 665,42 грн., а також нараховані штрафні санкції.

Позивач посилалася на те, що даними вимогами банк скористався передбаченим правом на дострокове стягнення кредиту, тобто зміну строку виконання основного зобов'язання і оскільки ОСОБА_2 10 лютого 2012 року було отримано зазначені вимоги, то відповідно строк виконання основного зобов'язання встановлено до 12 березня 2012 року.

Вважала, що шестимісячний строк з дати виконання основного зобов'язання, у межах якого банк мав право звернутися з вимогою до неї, сплинув 11 вересня 2012 року.

Разом з тим зазначала, що 05 серпня 2014 року рішенням Печерського районного суду позовна заява Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», яка була подана до суду 02 липня 2013 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена та було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» заборгованість в розмірі 6576228,02 грн.

Такі дії, на думку позивача, свідчать про те, що відповідач ПАТ «Платинум Банк» пропустив строк на звернення, який сплинув 11 вересня 2012 року, а тому вона звернулася до суду з метою встановлення припинення поруки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №16.980.08.30, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 2 547 600,00 грн. строком з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2028 року, зі сплатою 19,5 % відсотків річних.

Пунктом 9.1. та 9.2. Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником умов договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості і за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги.

У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 10 днів з моменту отримання такої вимоги, банк має право звернути стягнення на заставне майно, яке є забезпеченням за даною угодою та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника, та/або банк має право звернутися до суду з вимогою про дострокове розірвання договору, по вибору банку.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 16.980.08.30.2, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №16.980.08.30 від 07 лютого 2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №17.980.08.30, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 1 767 500,00 грн. строком з 07 лютого 2008 року по 06 лютого 2018 року, зі сплатою 15,5 % відсотків річних.

Пунктом 9.1. Кредитного договору було встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги. У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги, банк має право звернути стягнення на заставлене майно, яке є забезпеченням за даною угодою, та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника на вибір банку.

07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк», позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 17.980.08.30.2, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №17.980.08.30 від 07 лютого 2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до п. 9.6 Кредитного договору №16.980.08.30 та п. 9.8. Кредитного договору № 17.980.08.30 вони набирають чинності з дати їх укладення та діють до остаточного виконання позичальником грошових зобов'язань за цими договорами по поверненню кредиту, процентів за його використання та пені за порушення строків повернення кредиту та процентів.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо: після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.2. Договорів поруки встановлено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за вищезазначеним Кредитним договором. У договорах поруки, що укладені між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Між тим, у кредитних договорах строк виконання зобов'язання чітко визначений.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з їх умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток», як правонаступником ПАТ «Хоум Кредіт Банк», та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20110629/1-Г, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «Банк Восток» відступив новому кредитору ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за вказаними вище кредитними договорами та за договорами поруки.

10 жовтня 2011 року позивачем було отримано від ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/15801 від 26.09.2011 року вимогу протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором №16.980.08.30 в розмірі 3 202 355,40 грн. станом на 23 вересня 2011 року, а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2448 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №16.980.08.30 в сумі 2 082 083,43 грн., а також нараховані штрафні санкції.

10 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/2464 від 31 січня 2012 року, згідно якої боржнику необхідно було протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги погасити загальну суму заборгованості за кредитним договором №17.980.08.30 в сумі 3 371 665,42 грн., а також нараховані штрафні санкції.

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитних договорів, 02 липня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) про стягнення заборгованості у розмірі 6 576 228 грн., який рішенням від 05 серпня 2014 року Печерського районного суду м. Києва був задоволений та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» заборгованість в розмірі 6 576 228,02 грн.

Позивач звернувся з даним позовом про визнанням поруки припиненою.

Однак, суд першої інстанції встановив, що доводи позивача, що відповідачем було застосовано право дострокового виконання основного зобов'язання та змінено термін виконання кредитних договорів, дія Договорів поруки була припинена з моменту спливу 6 місяців від дня пред'явлення вимоги, тобто 11 вересня 2012 року, є хибними.

На думку представника позивача, підтвердженням зміни строку повернення кредиту, є направлення кредитору та поручителю відповідних листів від 31 січня 2012 року про дострокове виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, із змісту вимоги ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/2448 від 31.01.2012 року та вимоги ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/2464 від 31.01.2012 року, останній вимагав погасити прострочену загальну суму заборгованості за Кредитними договорами станом на 27.01.2012 року та ПАТ «Платинум Банк» попереджав адресатів про те, що ним може бути розпочато процедуру дострокового стягнення заборгованості, однак не повідомляв про таке стягнення.

Настання строку виконання основного зобов'язання було обумовлено кредитними договорами як - 06.02.2028 року та 06.02.2018 року і відповідно строк не був змінений кредитором відповідно до пункту 9.1 кредитних договорів, яким встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором шляхом направлення відповідної вимоги.

Крім того, умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14.

Як вбачається із змісту кредитних договорів, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких, згідно з умовами договору, визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 11.09.2012 року зобов'язання за договором поруки не припинилися в повному обсязі, а тому заявлені позовні вимоги позивача із визначених ним підстав є необґрунтованими та недоведеними.

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованість в розмірі 6 576 228 грн. 02 коп. та встановлено, що зобов'язання за вказаними договорами кредиту та поруки є дійсними, однак не виконуються належним чином. Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання поручителя не припинено і є дійсними. Вказане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в частині розміру пені, яка підлягає стягненню, в решті рішення залишено без змін. Зазначені рішення поручителем ОСОБА_1 оскаржено не було та набрало законної чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ВСУ від 6 липня2016 року у справі №1199 цс 16, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою, відповідно до чистин 1,4 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язанняне пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст.559 ЦК України немає. Тому висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильним.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованості в розмірі 6 576 228 грн. 02 коп. набрало законної сили, підстав для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України немає, а тому судом вірно відмовлено в задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді