Справа № 303/6703/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі - Маринець Д.М.

з участю - позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайоного суду від 19 листопада 2015 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому, на підставі ст.ст.16, 22, 23, 319, 383, 1166, 1167 ЦК України просила стягнути з відповідачів на свою користь 10 704,84 грн. матеріальної шкоди, 10 000,00 моральної шкоди, завданої внаслідок знищення майна, та судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року (т.1, а.с. 55) задоволено заяву позивача про залишення без розгляду її позовних вимог до ОСОБА_6

Справа розглядалася судом першої інстанції повторно у зв'язку із скасуванням ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 січня 2015 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року та передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 225-226).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року (т.2, а.с.21-23) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі (т.2, а.с. 27-33) ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2007 року є власником 1/3 частини цілого домоволодіння по АДРЕСА_1. (т.1, а.с 128).

Право власності ОСОБА_1 зареєстровано ТОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» 26 червня 2007 року (т.1, а.с. 129).

Зазначено, що ціле домоволодіння складається з двох жилих будинків: жилого будинку, побудованого з саману, позначеного в плані літ.А, загальна площа якого в цілому становить 58,3 кв.м., житлова площа 28,3 кв.м.; жилого будинку, побудованого з саману та цегли, позначеного на плані літ.Б, загальна площа якого в цілому становить 102,4 кв.м., житлова площа 68,4 кв.м. До цілого домоволодіння належать такі споруди та прибудови: Л - літня кухня, В - гараж, Г, Д, Ж - сараї, З - погріб, Е - вбиральня, № 1,3 - споруди, К - колодязь.

Вартість спадкового майна: 1/3 частини - 27 178,00 грн.

Співвласником інших 2/3 частин цього домоволодіння є ОСОБА_6

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2010 року, по справі № 2-165/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності, та призначення відповідачу грошової компенсації вартості 1/3 частини домоволодіння в розмірі 79 188,30 грн., визнано право власності ОСОБА_6 на все домоволодіння, а позивачу присуджено грошову компенсацію за 1/3 частини домоволодіння (т.1, а.с. 117-122).

За касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою ВСУ від 16 липня 2010 року було відкрито касаційне провадження у справі № 2-165/09.

ОСОБА_6, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року(справа № 2-165/09) зареєструвала право власності на 1/3 частину домоволодіння в ТОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» 23 жовтня 2009 року, та, як власник цілого будинковолодіння, на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2011 року продала його ОСОБА_5 (т.1, а.с. 50-51).

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року вищезазначені рішення по справі № 2-165/09 було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 114-116).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2012 року провадження у справі 2-165/09 закрито у зв?язку з відмовою ОСОБА_6 від позову.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, усунення перешкод у користуванні будинком та вселення, яке набрало законної сили, зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні 1/3 частиною домоволодіння та вселено позивача у це домоволодіння. (т.1, а.с. 102-113).

При вселенні, ОСОБА_1 виявила, що частина домоволодіння, а саме: житловий будинок, позначений на плані літ.А та літня кухня, позначена літ.Л, знищена.

Актом від 24 березня 2012 року, затвердженим ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», підтверджено демонтаж житлового будинку під літ. «А» та літньої кухні під літ. «Л».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із внесенням за заявою позивача від 07 липня 2014 року змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр), з цього моменту відповідно до ч.2 ст.349 ЦК України припинилося право власності, як у позивача, так і відповідача, на нерухоме майно: житловий будинок літ.А та літню кухню літ.Л домоволодіння, тому, відповідно, можливість повернення, відшкодування чи компенсація знищеного майна була втрачена. Позивач звернулася з даним позовом через два місяця після внесення змін до Державного реєстру, тобто, коли у неї вже було відсутнє право власності на нерухоме майно, і, відповідно, було відсутнє право на відшкодування та компенсацію знищеного майна.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції у даній справі, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 29 липня 2015 року (т.1, а.с. 225-226) зазначив, що судами не враховано, що зі скасуванням судового рішення втрачаються ті правові наслідки, які з нього випливають, а тому після скасування рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2009 року, яким за ОСОБА_6 визнано право власності на все домоволодіння, право власності позивача на це майно є поновленим з 2007 року, а саме з моменту отримання свідоцтва про право власності за заповітом, а не з 2014 року, як помилково зазначено судами.

Крім того, відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

З урахуванням того, що позивач є співвласником спірного нерухомого майна з 2007 року, та із заявою про знищення майна у порядку ст. 349 ЦК України не зверталась, висновок судів про наявність законних підстав у відповідача як одноосібного власника на знищення майна не можна визнати обґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відповідно до ч. 1ст.26. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, зокрема, у разі зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик.

Тобто, звернення власника майна із заявою про внесення змін до Державного реєстру та прийняття рішення про внесення змін до Державного реєстру є наслідком зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна, а підставою внесення змін стало знесення відповідачем будинку літ.А та літньої кухні літ.Л, які були складовими частинами домоволодіння, 1/3 частина якого належить позивачу на праві власності з 2007 року.

У ч. 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі знищенням майна.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 85-86), вбачається, що право власності 1/3 частину у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_1 07 липня 2014 року. Загальна площа домоволодіння - 204,10 кв.м., житлова - 68,40 кв.м. складовими частинами нерухомого майна є житловий будинок літ.Б, гараж літ.В., сараї літ.Г,Д,Ж, погріб літ.З, вбиральня літ.Е, споруди 1-3, колодязь літ.К.

Розмір матеріальної шкоди визначений позивачем на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка проведена по іншій цивільній справі за позовом прокурора м.Мукачево в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним заповіту та встановлення права власності на частку спадкового майна та виділ частки в натурі від 30 червня 2006 року (т.1, а.с. 73-87), відповідно до якого вартість житлового будинку літ.А -24 559,8 грн., літньої кухні літ.Л - 7 554,73 грн.

Тобто, вартість 1/3 частини знесених відповідачем житлового будинку літ.А та літньої кухні літ.Л становить 10 704,84 грн. (1/3 * (24 559,8 грн. + 7 554,73 грн.)).

Не дивлячись на те, що висновок будівельно-технічної експертизи було зроблено в іншій цивільній справі, коллегія суддів вважає, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь матеріальної шкоди, спричиненої знищенням майна, у розмірі 10 704,84 грн. є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуюючи зазначене, а також те, що на момент знищення будинку літ.А та літньої кухні літ.Л відповідач був власником цілого домоволодіня, із відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 950,04 грн. (т.1, а.с. 1,2, 12, 144, 193, 219). У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 828,24 грн.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 386, ЦК України, ч. 1 ст.26. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайоного суду від 19 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_3) 10 704,84 грн. (десять тисяч сімсот чотири грн. 84 коп.) на відшкодуванняґ матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. (п'ять тисяч грн., 00 коп.) моральної шкоди., та 828,24 грн. (вісімсот двадцять вісім грн. 24 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В. Джуга С.Д.