Провадження № 2/200/3585/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Влада 2009» про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.03.2007 року позивач по договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 квартиру 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Позивач вказану квартиру зареєстрував в КП «ДМБТІ» 09.11.2007 року за № 12915044. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2007 року позивач продав квартиру 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську Саламасі ОСОБА_4. ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру не реєструвала. ОСОБА_3 померла 12.06.2012 року, правонаступником є її донька ОСОБА_2. 24 липня 2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 зареєстровано договір відступлення права вимоги № 6231 від 07.07.2010 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 на виконання нею зобовязань за кредитним договором. Феодосійським міським судом АРК по справу № 119/577/14-ц за позовом ПП «Михаил» до ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 17.01.2014 року винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську шляхом визнання права власності ПП «Михаил» на вказаний предмет іпотеки. Вказане рішення в Єдиний державний реєстр судових рішень не внесено, на даний час оспорюється ТОВ «ОТП Банк» в Апеляційному суді м. Києва. В спірному рішенні суду зазначено фактичну підставу задоволення позову наявність договору відступлення права вимоги № 207/2013 від 17.11.2011 року, згідно якого керуючий Сімферопольською філією ЗАТ «ОТП Банк», діючи по довіреності від 17.11.2011 року, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованої в реєстрі № 5524, відступив право вимоги виконання зобовязання ОСОБА_3 по кредитному договору № МL-302/404/2007 ПП «Михаил». Довіреність від 17.11.2011 року та договір відступлення права вимоги № 207/2013 від 17.11.2011 року є фіктивними. На даний час в Дніпропетровському окружному адміністративному суді слухається низка справ, які стосуються незаконного зняття та реєстрації обтяжень, реєстрації права власності за юридичними особами на квартиру 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 16.11.2007 року має бути визнаний недійсним, посилаючись на наступне. В 2007 році позивач мав близькі та ділові стосунки з ОСОБА_3. ОСОБА_3 в листопаді 2007 року звернулася до позивача з проханням надати допомогу їй в отриманні кредиту, необхідного для здійснення підприємницької діяльності. В звязку з тим, що без застави жоден банк їй не надасть кредитні кошти, вона попросила позивача повернути їй у власність квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Позивач та ОСОБА_3 погодились укласти фіктивний договір купівлі-продажу вказаної квартири, за яким квартира буде залишена у володінні позивача; квартира буде передана в іпотеку банку по укладеному кредитному договору між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк»; з отриманих ОСОБА_3 кредитних коштів вона частину надасть позивачу для погашення ним кредитного боргу по укладеному ним кредитному договору від 23.03.2007 року; ОСОБА_3 зобовязалась повернути позивачу у власність квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську шляхом повторного укладення договору купівлі-продажу після погашення свого кредиту. Такі умови були вигідні для обох сторін, оскільки ОСОБА_3 отримала б додаткові кредитні кошти для ведення свого бізнесу, а позивач достроково погасив би свій борг по кредитному договору за рахунок чужих коштів, отримавши значну економію звільнення від сплати відсотків. 16 листопада 2007 року ОСОБА_3 та позивач уклали договір купівлі-продажу квартири, в цей же день ОСОБА_3 уклала кредитний договір з ЗАТ «ОТП Банк», за яким отримала від банку кредитні кошти в розмірі 104 000 швейцарських франків. Цього ж дня ОСОБА_3 передала банку в іпотеку квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Цього ж дня була повністю погашена заборгованість позивача по кредитному договору № МL-302/059/2007. Також, в цей же день ОСОБА_3 передала позивачу розписку, якою вона зобовязалася до 01.01.2013 року повернути позивачу у власність названу квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу після погашення нею заборгованості по кредитному договору № МL-302/407/2007 від 16.11.2007 року. В розписці також ОСОБА_3 засвідчувала, що розрахунок по договору купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську не здійснювався та вказану квартиру залишає позивачу у володіння. Позивач у свою чергу надав ОСОБА_3 розписку від 16.11.2007 року, якою засвідчив, що розрахунок по договору купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську не здійснювався та він отримав у володіння вказану квартиру до укладення повторного договору купівлі-продажу.

З урахуванням викладеного, просить визнати недійсним договір від 16.11.2007 року купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 14686.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, був опитаний в судовому засіданні, яке відбулось 05.07.2016 року, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 28.03.2007 року ОСОБА_1 по договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2504 (а.с. 5).

Позивач вказану квартиру зареєстрував в КП «ДМБТІ» 09.11.2007 року за № 12915044 (а.с. 7).

23 березня 2007 року ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № МL-302/059/2007, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 75 тисяч доларів США зі строком повернення кредиту до 23 березня 2017 року (а.с. 29-33).

28 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РСL-302/059/2007, згідно з яким позивач в забезпечення зобовязань за кредитним договором надав банку в іпотеку квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську (а.с. 10-12).

16 листопада 2007 року за договором купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 14686 (а.с. 8).

В цей же день, 16 листопада 2007 року ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № МL-302/404/2007, згідно якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 104 000 швейцарських франків зі строком повернення кредиту до 16 листопада 2021 року (а.с. 36-39).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» 16.11.2007 року укладено договір іпотеки № РСL-302/404/2007, згідно з яким ОСОБА_3 надала банку в іпотеку квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську (а.с. 40-43).

Цього ж дня, 16 листопада 2007 року ОСОБА_3 склала розписку, згідно з якою вона зобовязалася до 01.01.2013 року повернути ОСОБА_1 у власність квартиру № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську шляхом укладення договору купівлі-продажу після погашення нею заборгованості по кредитному договору № МL-302/407/2007 від 16.11.2007 року. В розписці також ОСОБА_3 підтвердила, що розрахунок по договору купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську не здійснювався та вказану квартиру залишає ОСОБА_1 у володіння (а.с. 46).

В свою чергу, ОСОБА_1 16 листопада 2007 року склав розписку, в якій засвідчив, що розрахунок по договору купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську не здійснювався та він отримав у володіння вказану квартиру до укладення повторного договору купівлі-продажу (а.с. 47).

На даний час вказана квартира є предметом численних судових спорів (а.с. 23, 24, 48, 51, 53-54, 62-66).

ОСОБА_3 померла 12 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21).

ОСОБА_2, відповідач у справі, є рідною донькою ОСОБА_3, що підтверджується копію свідоцтва про народження (а.с. 22).

З акту про факт проживання, складеного 30 травня 2016 року та затвердженого директором КП «Жилсервіс-2» ДМР ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, та основним юридичним фактом, який підлягає встановленню є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, (в редакції, чинній на час укладання договору позики), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Суд прийшов до висновку, що послідовність дій позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3, здійснена ними 16.11. 2007 року в день укладення договору купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську свідчить, що волевиявлення обох сторін договору були спрямовані не на фактичний продаж квартири (зворотний продаж продавцю квартири менш ніж через рік після її придбання покупцем, відсутність грошового розрахунку під час продажу квартири 16.11.2007 року, погашення позивачем боргу за власним кредитним договором в день укладення договору купівлі-продажу квартири (а.с. 35), факт залишення спірної квартири у володінні позивача та його проживання в цій квартирі до теперішнього часу, обмін розписками між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який свідчить про намір ОСОБА_3 повернути квартиру позивачу після погашення нею боргу за своїм кредитним договором від 16.11.2007 року).

Проаналізувавши наведені факти, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 фактично мала намір отримати кредит в банку, а наміру фактично отримати спірну квартиру у свою власність та сплатити за неї кошти не мала. ОСОБА_1 не мав наміру відчужувати квартиру, отримувати за неї гроші, передавати покупцеві та виїжджати з неї на інше місце проживання.

Отже, сторони договору купівлі-продажу не мали наміру створити правові наслідки, які обумовлені договором купівлі-продажу нерухомого майна

За зазначених обставин суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську від 16.11.2007 року має бути визнаний недійсним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60,88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 589, 590 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір від 16.11.2007 року купівлі-продажу квартири № 32 в будинку № 1 корпус 2 по вул. К. Лібкнехта в м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 14686.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску