йСправа № 304/714/16-ц Провадження № 2-др/304/2/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Шешені М.О.,
при секретарі Гарайдич Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 Маряни Іванівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Маряни Іванівни до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
До Перечинського районного суду Закарпатської області із вищезазначеною заявою звернулася позивачка ОСОБА_2, яку мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 15 серпня 2016 року її позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було задоволено, при цьому шлюб між нею та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвано, а також стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь судові витрати в сумі 551 грн.20 коп., як сплачений судовий збір. Разом з цим, при ухвалення даного рішення судом не було вирішено заявлену нею вимогу про залишення проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 в подальшому при ній. Тому просить суд у даній цивільній справі ухвалити додаткове рішення та їхнього малолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити на подальше проживання при ній - ОСОБА_3 Маряні Іванівні.
У судове засідання сторони не зявилися, будучи належним чином повідомленими, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд розглядатиме справу у їх відсутності, що відповідає положенням ч.3 ст.220 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Так, у судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 15 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 26 серпня 2016 року, позов ОСОБА_3 Маряни Іванівни до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Вирішено шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 Маряною Іванівною, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №73 розірвати, а також стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 Маряни Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп., як сплачений судовий збір.
Також встановлено, що при постановленні даного рішення судом не було вирішено питання про визначення місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу.
Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Тому, вирішуючи питання про місце проживання малолітнього сина сторін - ОСОБА_3 після розлучення подружжя, суд приходить до наступного.
Так, згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно положень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, мають проживати неповнолітні діти, суд, виходячи з положень про рівність прав та обовязків батьків щодо дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дітей.
Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що подружжя ОСОБА_1 після розірвання шлюбу проживають окремо (при цьому малолітній син ОСОБА_4 залишився проживати з матірю), а також того, що позивачка проявляє більшу увагу до їхнього сина, якому виповнилося тільки вісім років, а тому суд приходить до висновку, що малолітнього сина ОСОБА_4 після розірвання шлюбу слід залишити проживати саме при матері - ОСОБА_1 Маряні Іванівні.
Керуючись п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, с у д, -
Заяву позивачки ОСОБА_1 Маряни Іванівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Маряни Іванівни до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.
У даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Маряни Іванівни до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ухвалити додаткове рішення, яким малолітню дитину, а саме сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити проживати при матері ОСОБА_3 Маряні Іванівні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_5