ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3785/16-ц
Провадження № 2/362/2278/16
У Х В А Л А

16.09.2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування завданої шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь завдану шкоду в розмірі 410193,06 грн., що складається із 390193,06 грн. матеріальні збитки та 20000,00 грн. моральна шкода.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2

Необхідність вжиття забезпечення позову мотивує тим, що відповідач є громадянином ОСОБА_3, перебуває в Україні за наявності посвідки на проживання, достовірно знаючи про наявність вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, має реальну можливість відчужити належне йому майно та виїхати за межі країни, що може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В силу вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається із наданої копії Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 62635311 від 04.07.2016 р. ОСОБА_2 належить право власності на ? частину житлового будинку за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Гвоздів, вул. Комарова, будинок 31 та домоволодіння за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Плесецьке, вул. Леніна, 93 (а.с. 9).

У позовній заяві позивачка просить відшкодувати їй завдану шкоду у розмірі 410193,06 грн., і просить накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно відповідача, оскільки він має можливість відчужити його і виїхати за межі країни, що призведе до неможливості виконання рішення чи утруднить його виконання, однак не конкретизує, на яке саме майно він просить накласти арешт, і з матеріалів, доданих до заяви, не вбачається можливим визначити приблизну вартість належного йому майна, а тому встановити співрозмірність забезпечення позову із заявленими вимогами позивача є також неможливим.

Крім того, як вбачається із Ухвали Бородянського районного суду Київської області від 11.12.2015 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_2 визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої потерпіла ОСОБА_4, будучи пасажиром автомобіля, власником якого є позивач, отримала тілесні ушкодження, ОСОБА_5 відшкодував завдані ОСОБА_4 збитки. Цивільного позову в даному кримінальному провадженні не заявлялось (а.с. 11-12).

Заявником ОСОБА_1 не доведено факт наявності спору з відповідачем з приводу відшкодування їй заподіяної шкоди, оскільки вину свою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої була заподіяна шкода автомобілю ОСОБА_1 ОСОБА_2 не заперечує, шкоду потерпілій відшкодував, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогами про відшкодування їй шкоди, як вбачається з матеріалів справи, не зверталася, а тому суд не вбачає можливе ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду в разі його задоволення.

У звязку з усім вище зазначеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування завданої шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Васильківській міськрайонний суд Київської області шляхом подачі у пяти денний строк з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко