№ 308/9326/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.11.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.05.2016 року вона позичила грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. ОСОБА_2 Відповідач, в свою чергу, зобовязувалась повернути позику в строк до 31.07.2016 року. Дане зобовязання оформлене розпискою від 10.05.2016 року.

Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення отриманої позики належним чином не виконує, у звязку з чим і звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не зявилась, подавши до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю просить суд їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не зявилась, подавши до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10 травня 2016 року ОСОБА_1 позичила грошові кошти в розмірі 100000,00 гривень ОСОБА_2 Відповідач, в свою чергу, зобовязувалась повернути позику в строк до 31.07.2016 року. Дане зобовязання оформлене розпискою від 10.05.2016 року.

В передбачений зобовязанням строк відповідачем повернуто грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. повернуто не було.

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання, щодо сплати грошових коштів позивачу не виконала.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в ході розгляду справи та як вбачається із самих матеріалів справи, позичальник в добровільному порядку не виконує взяте на себе зобовязання.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань.

Враховуючи наведене та те, що у судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню позики не виконує, а також факт визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215, 218, 226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 10.05.2016 року, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 100188,90 грн. (сто тисяч сто вісімдесят вісім гривень 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1001,89 грн. (одна тисяча одна гривня 89 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його оголошення.

Головуючий О.А. Придачук