АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2003/К/16 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 210/3514/15-ц суддя Костенко В.В.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я у зв'язку із професійним захворюванням.

Особи, які беруть участь у справі у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4,

представник відповідача Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - Терещенко Ольга Володимирівна, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг") про відшкодування моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду спричинену, втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що впродовж тривалого часу працювала у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого отримала професійне захворювання та висновком МСЕК від 13 жовтня 2015 року їй встановлено 10 % втрати професійної працездатності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_2 6 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про повне задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є необґрунтовано заниженим, оскільки на теперішній час вона має перешкоди у виборі професії, що створює їй певні незручності в матеріальному плані.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Терещенко О.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 працюючи у період з 14.01.1998 року по 31.08.2011 року в умовах з постійним нахилом тулубу та перебування у вимушеній позі, показники яких перевищують нормативні значення, на посадах облицювальника-плиточника четвертого розряду ремонтно-будівельного цеху, бригадиром бригади облицювальників-плиточників п'ятого розряду, сторожа на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримала професійне захворювання з основним діагнозом: хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом М 54.1, а також з супутніми діагнозами: гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., ст. 2, ризик 2. Дифузний кардіосклероз, СН 0 ст. Виразкова хвороба шлунку. Варикозна хвороба нижніх кінцівок.

Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія 12 ААА № 014771) від 13.10.2015 року ОСОБА_2 первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності (радикулопатія) з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року (а.с.19)

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання нею трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган

Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання № 31 від 11 вересня 2014 року, причиною професійного захворювання позивача визнано працю впродовж тривалого часу на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме: перебування у вимушеній позі більше 25% часу зміни: 45% при нормі-вільна та нахили корпуса (вимушені, більше 30 градусів ) більше 300 раз при нормі 51-100 раз, у зв'язку з порушення керівництвом підприємства, де працювала хвора ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000,00 грн., суд першої інстанції врахував характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на "АрселорМіттал Кривий Ріг", відсоток втрати нею професійної працездатності, стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: