Справа № 490/8810/16-ц
н/п 2/490/3243/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

03 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.,

при секретарі - Головацькому О. С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

спеціаліста - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Відібрати неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у матері ОСОБА_2, 18.11.1973 р. н., та батька ОСОБА_3, 11.10.1977 р. н., без позбавлення їх батьківських прав.

Передати неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для його подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2, 18.11.1973 р. н., ОСОБА_3, 11.10.1977 р. н., на користь Органу опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 вересня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 1 102 грн. 40 коп. з кожного.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/8810/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.,

при секретарі - Головацькому О. С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

спеціаліста - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив відібрати ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., ОСОБА_7, 14.03.1999 р. н., у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/4 частки на кожну дитину від усіх видів заробітку кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на користь позивача; дітей передати позивачу для вирішення їх подальшої долі.

В обґрунтування своїм вимог позивач посилався на те, що житлово-побутові умови проживання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є незадовільними, у квартирі було відсутнє електропостачання та опалення, для дітей не були створені умови для повноцінного навчання та розвитку дітей. З грудня 2015 року ОСОБА_6 був влаштований до Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а ОСОБА_7 проживала у родичів, однак дотепер батьки житлово-побутові умови не покращили. На думку позивача, така поведінка відповідачів свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обовязків та байдуже ставлення до долі своїх дітей, у звязку з чим позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що на теперішній час за місцем проживання відповідачів нічого не змінилося, крім того, що відповідачі підключили електроенергію. Інші порушення вони не усунули, у звязку з чим просила задовольнити позов та відібрати дітей у батьків.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначав, що він оплачує навчання та курси для доньки. На час, коли у відповідачів забирали дітей, він не працював, зловживав алкогольними напоями, однак на теперішній час влаштувався на роботу. Зазначав, що старе опалення вони із відповідачкою продали, однак обіцяв відновити опалення у квартирі після отримання заробітної плати.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову також заперечувала, зазначала, що хоче забрати дитину додому. Вказувала, що вона періодично відвідувала сина у Центрі реабілітації дітей, проте зараз відвідує рідше. Донька же продовжує проживати із нею та навчається у технічному закладі.

Представник третьої особи у судовому засіданні вимоги позову також підтримала. Зазначала, що належних умов для проживання дітей створено не було, у будинку була сильна антисанітарія, відсутня їжа, а дім потребує капітального ремонту. На теперішній час ставлення відповідачів до їх дітей та до виконання батьківських обовязків не змінилося.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, спеціаліста, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 березня 1999 року народилася ОСОБА_7, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2

31 серпня 2007 року народився ОСОБА_6, батьками якого також є ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2011 року шлюб між відповідачами було розірвано, відповідачка із дітьми проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; батько дітей проживав окремо.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що батьки, всупереч ст. 150 СК України, неналежним чином виконують свої батьківські обовязки з виховання та розвитку дитини.

Так, як вбачається із висновку про доцільність відібрання дитини від 26.08.2016 року № 1840/02.02.01-22/22/14/16, родина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стала відома службі у справах дітей за повідомленням МЗОШ № 16, де навчалися діти. Зокрема, відповідно до листа МЗОШ № 16 від 22.12.2015 року за вих. № 549 за адресою проживання дітей створені незадовільні житлово-побутові умови через антисоціальну поведінку батьків, у звязку з чим дитина не має змоги нормально розвиватися.

Після обстеження умов проживання родини працівниками служби 22 грудня 2015 року факт незадовільних житлово-побутових умов підтвердився. Актом від 22.12.2015 року встановлено, що у дитини робочого місця немає, домашні завдання робилися за кухонним столом на веранді. В будинку тривалий час відсутнє світло, газ відключений через несплату; батареї опалення і труби відсутні, умови для повноцінного навчання та розвитку дитини не створені.

Батьки на час складання акту не працювали, з ними було проведено бесіду, за результатами якої батьки пообіцяли за короткий термін покращити умови проживання дітей.

Вказані обставини також підтверджуються ОСОБА_1 обстеження умов проживання № 110 (а. с. 24).

Матері дітей було запропоновано влаштувати дітей до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради (далі Центр) до відновлення електропостачання та опалення у будинку, проте мати погодилася влаштувати до Центру лише ОСОБА_6, а ОСОБА_7 виявила бажання проживати у родичів, де створені умови для її проживання.

За клопотанням служби у справах дітей Миколаївської облдержадміністрації від 24.12.2015 року за вих. № 250/1-15 малолітній ОСОБА_6 був влаштований до Центру.

05 січня 2016 року службою у справах дітей було складено висновок про недоцільність передачі малолітнього ОСОБА_6 матері та батьку, оскільки у помешканні, де живуть відповідачі, холодно, опалення, газо- та електропостачання відсутні.

Працівники служби у справах дітей регулярно (04.02.2016 року, 21.03.2016 року, 25.04.2016 року, 19.05.2016 року) відвідували родину дітей для зясування питання, чи покращила мати житлово-побутові умови за адресою проживання, однак на час складання висновку у квартирі було відсутнє електропостачання та опалення, а умови проживання дітей не покращилися. Вказане, на думку суду, підтверджується також ОСОБА_1 обстеження умов проживання від 02.06.2016 року та від 30.06.2016 року.

Із матірю дітей неодноразово проводилися профілактично-розяснювальні бесіди щодо необхідності відновлення електропостачання та опалення, однак попри неодноразові обіцянки відповідачка жодних дій для їх відновлення не вчинила.

На думку позивача, проживання дитини у будинку, де відсутнє електропостачання та опалення може загрожувати здоровю та життю дитини.

Відповідно до характеристик дітей із МЗОШ № 16 від 24.12.2015 року за вих. № 552 в навчальному 2015 році батьки дітей шкільні збори не відвідували, а постійний контакт підтримувався із тіткою, хоча батьки з'являлися до школи за викликом вчителів.

Згідно з листом КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 25.01.2016 року за вих. № 28/5 та від 26.07.2016 року за вих № 366/5 мати дітей страждає алкоголізмом. При спілкуванні із працівниками служби у справах дітей від ОСОБА_2 нерідко відчувався запах алкоголю.

На теперішній час відповідачка ніде не працює, а місцезнаходження батька дітей служби у справах дітей було невідоме.

За час знаходження молодшої дитини у Центрі відповідачка періодично відвідувала сина до квітня 2016 року, під час зустрічей спостерігалися теплі родинні стосунки, у дитини до матері існує емоційна прихильність, він з нетерпінням чекає на наступну зустріч із матір'ю та виявляє бажання повернутися в сім'ю. Батько дитини до Центру жодного разу не з'являвся.

В той же час, відповідачка з квітня 2016 року сина у Центрі не відвідувала.

27 вересня 2016 року було обстежено умови проживання дітей за адресою: м. Миколаїв, вул. Калініна, 35, про що було складено ОСОБА_1 № 94. Із вказаного акту вбачається, що умови проживання потребують покращення, частково відновлено електропостачання, однак в кімнаті, де проживав хлопчик, відсутнє світло. У кімнаті дитини є ліжко, шафа, стіл, телевізор, килим на підлозі. Опалення відсутнє, однак мати планує придбати конвектор. У кухні є газова плита із балоном.

Загалом будинок потребує косметичного ремонту, а умови проживання дітей потребують покращення, зокрема, повного відновлення електропостачання та вирішення питання щодо опалення.

28 жовтня 2016 року працівниками служби повторно було обстежено умови проживання відповідачів, про що складено ОСОБА_1 № 34. Із акту вбачається, що умови проживання задовільні: електропостачання відновлене повністю, родина придбала портативний електричний обігрівач, однак обігрівається лише одна кімната. Вода привізна, опалення відсутнє, оскільки відсутня сама система опалення. Ремонт не проводився та не проводиться, практично у всьому будинку тріщини на стелях і стінах.

В той же час, умови потребують покращення, а саме відновлення системи опалення та проведення відповідного ремонту.

Вказані вище обставини, на думку суду, є підставою для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачі неналежним чином виконують батьківські обов'язки по вихованню і утриманню дітей, оскільки для дітей не створені належні умови для проживання та розвитку, а батьки останнім часом не цікавляться про стан здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток малолітнього ОСОБА_6.

З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачів ухилянням від виконання батьківських обов'язків з виховання дітей, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка в даному випадку потягне за собою серйозні правові наслідки як для матері і батька, так і для їх малолітньої дитини. При цьому позбавлення батьківських прав допускається лише у тому разі, коли змінити поведінку батьків в кращий бік неможливо.

В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав може передувати такий захід впливу на батьків, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, що передбачено ст. 170 СК України.

Аналізуючи зібрані докази, зважаючи на те, що відповідачі останнім часом роблять певні дії для виховання та розвитку дітей, суд вважає за можливе не позбавляти відповідачів батьківських прав. Однак, оскільки відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої дитини, що може загрожувати його здоров'ю, суд вважає за необхідне відібрати малолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у батька та матері без позбавлення їх батьківських прав.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України суд передає малолітню дитину відповідачів під опіку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для її подальшого влаштування.

В той же час, суд не вважає обґрунтованим відбирати у відповідачів ОСОБА_7, оскільки вона у судовому засіданні не виявила бажання проживати у інтернаті, продовжує навчання та може проживати у своїх родичів.

Крім того, позивач у своєму позові, на думку суду, не навів доказів доцільності відібрання ОСОБА_7 у батьків.

При цьому, суд роз'яснює, що відібрання дитини не позбавляє відповідачів права, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, звернутися до суду з заявою про повернення дитини. Це також не позбавляє позивача права, в разі тривалого байдужого ставлення матері та батька до подальшої долі дитини та не намагання їх повернути дитину, звернутися до суду з позовом про позбавлення батька та матері батьківських прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Органу опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 вересня 2016 року (дня подачі позову до суду), і до досягнення дитиною повноліття.

За такого, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 1 102 грн. 40 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Відібрати неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у матері ОСОБА_2, 18.11.1973 р. н., та батька ОСОБА_3, 11.10.1977 р. н., без позбавлення їх батьківських прав.

Передати неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для його подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2, 18.11.1973 р. н., ОСОБА_3, 11.10.1977 р. н., на користь Органу опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 31.08.2007 р. н., у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 вересня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 1 102 грн. 40 коп. з кожного.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН