Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/2294/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 5 липня 2026 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання іншої неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 березня 2032 року.

Посилаючись на відсутність у нього будь-якого майна та суттєве погіршення матеріального стану, зауважив, що не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, який був встановлений рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини свого заробітку, оскільки являється учасником АТО, часто хворіє та потребує додаткових коштів на придбання ліків. Вважає посилання відповідача на хворобу дитини безпідставним, оскільки, на думку заявника, ОСОБА_2 не бажає працювати та витрачає кошти на утримання дочки на власні потреби.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше визначеного законодавством мінімального розміру для дитини відповідного віку, починаючи з 9 жовтня 2008 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 5 липня 2026 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом із дочкою ОСОБА_3 та батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: с. Підруддя, вул. Радгоспна, 21, Овруцького району Житомирської області, що підтверджує довідка № 692 від 22 вересня 2016 року, видана Підрудянською сільською радою (а.с.20).

Довідка № 239 від 21 вересня 2016 року, видана Овруцькою дитячою консультацією центральної районної лікарні, свідчить про те, що неповнолітня ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку у звязку з частими захворюваннями на ОРВІ та бронхіт (а.с. 19).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Проте позивачем не надано будь-яких доказів щодо погіршення його матеріального стану.

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, на час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, він не працював. На даний час він має постійне місце роботи та сталий заробіток, який становить 8000 грн. щомісячно.

Вказана обставина свідчить про те, що на даний час його матеріальний стан не погіршився, а стягнення аліментів на утримання іншої дитини не є беззаперечною підставою для застосування положень ст.192 СК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча : Судді: