Справа № 317/4422/16-ц
№/п 2/317/1627/2016
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

09 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазова Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, перевіривши виконання вимог ст. ст. 151-153 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_3, подав заяву про забезпечення позову, в якій пославшись на ст. 151-152 ЦПК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно яке належить відповідачу, а саме: ? частину домоволодіння розташованого в АР Крим, м. Алушта, с. Лучисте, Мигдальний мрн., будинок 8.; житловий будинок № 56 по вул.. Радянській в с. Нижня Хортиця, Запорізького району Запорізької області; житловий будинок № 54 по вул.. Радянській в с. Нижня Хортиця, Запорізького району Запорізької області; 8/25 частину приміщення першого поверху № 12 в будинку № 13 по вул.. Валерія Лобановського в м. Запоріжжі; житловий будинок № 46 по вул.. 12 квітня в м. Запоріжжі; квартиру АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовано тим, що накладення арешту на нерухому майно, належне відповідачу по справі забезпечить реальне виконання рішення суду.

Крім того, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження майна на користь третіх осіб, що відповідно призведе до неможливості виконати рішення суду.

У звязку з цим, заявник просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на вищевказане нерухоме майно, що належить відповідачу.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 за договором позики передав ОСОБА_2 грошові кошти на суму 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплатила суму боргу за договором позики, тобто предметом спору є грошові кошти, а не нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Невжиття заходів забезпечення, в цьому випадку, не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також слід зазначити, що вартість нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, значно перевищує розмір позивних вимог, а відтак забезпечення позову не буде співмірним із заявленими вимогами.

Крім того, позивач має реальну, гарантовану можливість захистити свої права при вирішенні спору і без забезпечення позову.

За таких обставин в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.В. Мінгазов