Провадження № 2/127/626/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позов мотивувала тим, що 31.07.2006 року між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання. Майно, яке перейшло у власність позивачки за вищевказаним договором складається з 4/25 частки будинковолодіння з відповідною часткою будівель та споруд за № 8, що знаходиться у м. Вінниці по вул. Глінки. 31.01.2008 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0129га, яка розташована по вул. Глінки, 8 в м. Вінниці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 12.04.2014 року ОСОБА_4 померла. Позивачка має намір відчужити належне їй майно, звернувшись до нотаріальної контори їй було розяснено, що вона є власником 4/25 частки будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд за № 8, що знаходиться у м. Вінниці по вул. Глінки, а на земельну ділянку площею 0,0129га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право необхідно визнавати в судовому порядку. Дане і стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

31.07.2006 року між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання (а.с.3).

Майно, яке перейшло у власність позивачки за вищевказаним договором складається з 4/25 частки будинковолодіння з відповідною часткою будівель та споруд за № 8, що знаходиться у м. Вінниці по вул. Глінки (а.с.4-5).

31.01.2008 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0129га, яка розташована по вул. Глінки, 8 в м. Вінниці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.6).

12.04.2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 285569 від 16.04.2014 року (а.с.7).

Відповідно до довідки № 65/01-16 від 21.01.2016 року Другої вінницької державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої 12.04.2014 року ОСОБА_4 не заводилась (а.с.20).

Відповідно до ч.1 ст. 377ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ч.3 ст. 120 ЗК України, у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику ( землекористувачу).

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам розяснено, що особи, які придбали житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах встановлених договором. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5 листопада 2009 року.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки шляхом визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0129 га, яка розташована по вул. Глінки, 8 в м. Вінниці для будівництва та обслуговування житловго будинку, господарських будівель та споруд, а отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0129 га, яка розташована по вул. Глінки, 8 в м. Вінниці для будівництва та обслуговування житловго будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: