Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1751/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Мікітчак Г.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Ільчука Володимира Олександровича - представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування виплаченого страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

24.10.2014 позивач ПрАТ « Арсенал Страхування» звернулось до суду із позовом про стягнення в порядку регресу з відповідача ОСОБА_4 10 708,16 грн. та з ВАТ « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» 150 000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1607,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2012 між ПАТ « Банк Кредит Дніпро» та ПрАТ « Страхова компанія « Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту № 714/12-Т/Дп/04 відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядження автомобілем «Infпniti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від ризиків «Викрадення «Збитки внаслідок ДТП», « Збитки внаслідок інших подій».

19.07.2013 в м. Києві на вул. Мельникова сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_7, і автомобіля « Mersedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_4, якого відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вказаної дорожньо-траснпортної пригоди забезпечений транспортний засіб позивачем «Infпniti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження та відповідно до висновку № 475/13 від 12.08.2013 складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_8 вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу складає 138 168,21 грн., а з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 74 475,02 грн. Відповідно до зобов'язуючої пропозиції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Infпniti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 120 800,00 грн., а відповідно до Рахунку-фактури № АВК2-01110 від 15.08.2013 наданого ТОВ «Автоцент Європа» вартість відновлювального ремонту забезпеченого автомобіля становить 173 276,12 грн.

Відповідно до умов укладеного договору, було розраховано розмір страхового відшкодування, який склав 160 708,16 грн., які були виплачені на рахунок ПАТ « Кредит Дніпро» в підтвердження чого послався на платіжне доручення від 06.09.2013 з огляду на що до ПрАТ « Арсенал Страхування» перейшло право вимоги, яке потерпіла особа має до BAT HACK « Оранта», яке є страховиком винної особи ОСОБА_4 відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № НОМЕР_4 з лімітом відповідальності в розмірі 50 тис. грн.та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 0064706 з лімітом відповідальності 100 000 грн. Оскільки відповідачі не сплатили позивачу виплачену суму, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» про відшкодування виплаченого страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 150 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 708,16 грн.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » судовий збір у розмірі 1500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » судовий збір у розмірі 107,08 грн.

Не погодившись із рішенням суду Ільчук В. О. - представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність необгрутованість, порушення норм матеріального права при його ухваленні. Зокрема представник НАСК «Оранта» зазначав, що вони погоджуються з висновком №475/13 від 12.08.2013 наданий судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_9, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_3 138 168, 21 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 74 475,02 грн та заперечують проти стягнення з них суми 150 000 грн., виплачених позивачем. При цьому вказують, що розмір страхового відшкодування повинен виплачуватися з урахуванням зносу визначеного у відповідності Методики. Просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з НАСК «Оранта» 74 475,02 грн.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Арсенал страхування » суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 708,16 грн. сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.ст. 993, 1188, 1191 ЦК України, саме Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « Арсенал страхування », яке виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та Відкритого акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта», яке уклало з відповідачем ОСОБА_4 2-а договори страхування (обов'язкового та добровільного).

Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (далі - Постанови), до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 31.08.2012 між ПАТ « Банк Кредит Дніпро» та ПрАТ «Страхові компанія « Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту №714/12-Т/Дп/04 відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Infiniti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від ризиків «Викрадення», « Збитки внаслідок ДТП», « Збитки внаслідок інших подій».

19.07.2013 в м. Києві на вул. Мельникова сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля « Mersedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_4

Згідно ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено , що 06.09.2013 ПрАТ « Арсенал страхування» на підставі висновку судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_10, яким визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Infiniti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у сумі 74 475,02грн., зобов'язуючої пропозиції вартість придатних залишків у розмірі 120800,00 грн., рахунку-фактури № АВК2-01110 від 15.08.2013 ТОВ « Автоцентр Європа» , яким визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 173 276,12 грн. складено страховий акт від 21.08.2013 , згідно з яким розраховано розмір страхового відшкодування, який становить 160 708,16 грн.

ПрАТ « Арсенал Страхування» на рахунок потерпілої особи ПАТ « Банк Кредит Дніпро» перераховано суму страхового відшкодування 160 708 грн

Цивільно -правова відповідальність винної особи ОСОБА_4В забезпеченою у BAT HACK « Оранта» згідно із Полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № НОМЕР_4 з лімітом відповідальності у розмірі 50 тис. грн. та згідно з Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 0064706 з лімітом відповідальності 100 000 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав до скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Як вбачається з пояснень представника НАСК «Оранта» та змісту апеляційної скарги, посилка йде лише на договір обов'язкового страхування. Проте, ліміт договору обов'язкового страхування становить 50 000 грн. Тоді, як представник зазначав, що страхова компанія погоджується із сумою у 74 475,02 грн., що перевищує ліміт договору про обов'язкове страхування. Натомість, і за договором добровільного страхування НАСК «Оранта» не заперечує нести відповідальність. До того ж, згідно договору добровільного страхування (а.с.65) ОСОБА_4.(ліміт 100 000 грн.) передбачено, що страховим ризиком є цивільна відповідальність Страхувальника або особи відповідальність якої застрахована за цим Договором, за заподіяння у результаті ДТП шкоди майну третіх осіб забезпеченим ТЗ.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів шляхом отримання допомоги суду у вирішенні тих питань, які вона сама з об'єктивних причин не може вирішити.

Оскільки сторона відповідача НАСК «Оранта» одну суму 74 475,02 грн. визнавала, а іншу (160 708,16 грн.) заперечувала, апеляційним судом стороні НАСК «Оранта» було роз'яснено вимоги ст. 10 ЦПК України, зокрема, щодо призначення автотоварознавчої експертизи. Нащо судом було отримано відмову у письмовому вигляді.

Зваживши на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір страхового відшкодування у 160 708,16 грн. та обгрунтував відповідним розрахунком позивача (а.с.32), який містить також норми зносу транспортного засобу у 29 255,84 грн. та спростовує доводи відповідача НАСК «Оранта», викладені в апеляційній скарзі.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ільчука Володимира Олександровича - представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: