АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1131/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г., Демченка В. А.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором депозитного вкладу, трьох відсотків річних і пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором депозитного вкладу, трьох відсотків річних і пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 листопада 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір «Стандарт» № SAMDN4850, відповідно до умов якого він передав Банку для розміщення на депозитному вкладі грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, а Банк взяв на себе зобов'язання сплачувати йому відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 7,5 % річних. Строк дії договору визначено до 20 травня 2014 року.

Відповідно до п. 2 Договору, Банк зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу за кожний календарний день починаючи з наступного дня після отримання грошей, тобто з 21 листопада 2013 року.

Пунктом 3 Договору, встановлено порядок виплати відсотків: після закінчення кожного календарного місяця, в перший робочий день. Дія Договору припиняється після повернення всієї суми вкладу разом з процентами, належними згідно з умовами договору (пункт 4 Договору).

Пунктом 7 Договору передбачене продовження його дії на наступні 6 місяців, в тому випадку, якщо вкладник до закінчення першого строку не звернеться до Банку з приводу повернення вкладу.

ОСОБА_7 зазначав, що він у травні 2014 року, перед закінченням строку дії Договору, звернувся до Банку через його відділення в м. Севастополь, із заявою про повернення коштів, однак отримав усну відмову. Тобто, він вчинив дії для закінчення дії Договору з 21 травня 2014 року.

Так як банк не виконав умови Договору по виплаті відсотків за користування коштами та повернення цих коштів після закінчення строку дії договору, 06 березня 2015 року він направив на ім'я Голови правління Банку ОСОБА_9 письмову заяву в якій просив виплатити його власні кошти. На дану заяву 17 березня 2015 року Банком було дано письмову відповідь, що виплатити кошти Банк не має можливості із-за окупації АР Крим.

Вважає, що договір він укладав з юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», яка зареєстрована на підконтрольній Україні території, а не з його стуктурним підрозділом. Юридична особа ПАТ КБ «Приватбанк» на окупованій території не перебуває, а тому має за обов'язок виконувати умови Договору.

15 травня 2015 року ним направлено на ім'я Голови правління Банку ОСОБА_9 притензійний лист, однак відповіді на нього не отримав.

Крім того, зазначав, що такими діями Банку йому задана моральна шкода, яка проявляється в душевних переживаннях з приводу втрати грошових коштів, неможливість їх повернути, він втратив спокій, в нього проявились ознаки безсоння, підвищення тиску та виникання сильних головних болей. В нього були порушені нормальні життєві зв'язки з оточуючими людьми.

Тому просив суд: стягнути з ПАТ КБ«Приватбанк» на його користь суму вкладу за депозитним Договором №SAMDN4850 «Стандарт» від 20 листопада 2013 року в розмірі 5000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 липня 2015 року еквівалентно 110 000 грн.; проценти за користування коштами за цим депозитним Договором за період його дії з 21 листопада 2013 року по 21 липня 2015 року в сумі 625,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 липня 2015 року еквівалентно 13 750 грн.; три проценти річних від простроченої суми вкладу та нарахованих процентів за депозитним Договором за період часу з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року в сумі 5 487,95 грн.; пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за цим депозитним Договором за період часу з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 23 820,27грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 6000 грн. та судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 суму вкладу за депозитним Договором №SAMDN4850 «Стандарт» від 20 листопада 2013 року в розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 березня 2016 року еквівалентно 130 099,81 гривень; проценти за користування коштами за цим депозитним Договором за період його дії з 21 листопада 2013 року по 20 травня 2014 року в сумі 187,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 березня 2016 року еквівалентно 4 878,74 грн.;

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 три проценти річних від простроченої суми вкладу та нарахованих процентів за депозитним Договором №SAMDN4850 «Стандарт» від 20 листопада 2013 року за період часу з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року в сумі 4 737,19 грн.

У задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 процентів в розмірі 7,5 відсотків річних за користування коштами за депозитним Договором №SAMDN4850 «Стандарт» від 20 листопада 2013 року за період часу з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року; пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за цим депозитним Договором за період часу з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 23 820,27грн.; моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн. відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Просило рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_7, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконано обов'язку передбаченого ст. 1060 ЦК України, оскільки припинення діяльності філії банку не звільняє його як юридичну особу від обов'язку щодо повернення депозитів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Національного банку, від 03 грудня 2003 року, № 516 встановлено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2. 1. даного Положення, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому, п. 2.9 Положення встановлено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої постановою Національного банку, від 01 червня 2011 року, № 174 визначено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 листопада 2013 року між позивачем ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір №SAMDN4850 «Стандарт» (далі Договір), відповідно до якого вкладник передав Банку для розміщення на депозитному вкладі грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, а ПАТ КБ «ПриватБанк» взяв на себе зобов'язання сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 7,5% річних. Мінімальний строк дії вкладу шість місяців, тобто до 20 травня 2014 року включно(а.с.7).

Договір оформлений співробітником Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10

Грошові кошти на особовий банківський рахунок НОМЕР_1, зазначений у Договорі як рахунок, на який зараховується як сума вкладу, так і нараховані проценти, були внесені ОСОБА_7 того ж дня 20 листопада 2013 року до каси Севастопольської філії ПАТКБ«ПриватБанк», що підтверджено касовою квитанцією № 4 (а.с. 6, 7).

В матеріалах справи містяться копії договору та квитанції про внесення позивачем суми вкладу, що відповідає вимогам встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, які належним чином завірені згідно оригіналу суддею суду першої інстанції, про що зазначено в рішенні суду(а.с.106). Тому посилання апелянта на ту обставину, що позивачем не було надано оригіналів вищевказаних документів не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 2 Договору Банк зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу за кожний календарний день починаючи з наступного дня після отримання грошей, тобто з 21 листопада 2013 року.

Вказаний спірний депозитний договір містить умови порядку повернення вкладу та порядку виплати процентів по даному вкладу, які викладені в пунктах 3 - 9 договору.

Згідно п. 20 договору договір оформляється в двох екземплярах. Один екземпляр видається вкладнику, другий зберігається в Банку. При укладанні договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитку печатки Банку технічними печатними пристроями.

Відповідно до п. 23 договору, у разі порушення сторонами договору умов договору порушник несе відповідальність, передбачену діючим законодавством України.

Пунктом 3.3 Глави 3 вищевказаного Положення, за а договором банківського вкладу (депозиту) на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу (депозиту) банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (депозиту). Повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу (депозиту). У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги вкладника про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі вкладнику письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

У травні 2014 року, перед закінченням строку дії Договору, ОСОБА_7 звернувся до Банку через його відділення в м. Севастополь, із заявою про повернення коштів, однак отримав усну відмову. Тобто, ОСОБА_7 вчинив дії для закінчення дії Договору з 21 травня 2014 року.

06 березня 2015 року та 15 травня 2015 року ОСОБА_7 звертався до голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення йому суми вкладу за спірним депозитним договором (а.с.8, 10, 11).

Однак, листом від 17 березня 2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про неможливість його повернення, посилаючись на політині події в Україні, а саме окупацію території АРК та м. Севастополя та припинення НБУ своєї діяльності в Криму(а.с.9).

Крім того, як на підставу неможливості повернення вкладу, Банк в апеляційній скарзі також посилався саме на окупацію АРК, що унеможливлювало банківську діяльність відокремленого підрозділу філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників»(далі АНО «ФЗВ») згідно Федерального закону РФ поза волею відповідача взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому зобов'язання за договором депозитного вкладу, укладеним працівником філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, а позивач має всі підстави для звернення до вказаної організації щодо отримання коштів за даним депозитним договором.

Такі доводи колегія суддів оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм діючого законодавства у вказаних правовідносинах.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг серед інших належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Тобто надання послуг з відкриття та ведення депозитних рахунків клієнтів здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладеного договору є відповідач, тобто ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови Правління ОСОБА_11, то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконуватись саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а не його Кримською філією. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладеним і дійсним договорам.

Також, в договорах відсутня вказівка на обов'язкове місце виконання договорів, зокрема: у тому відділенні, в якому вони укладалися, а тому відсутні підстави вважати, що при конфіскації майнового комплексу філії банку умови договорів банківського вкладу можуть порушуватись.

Крім того, відсутність у банка договорів на паперових носіях, платіжних документів, доступу до кас і готівки Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк»», не звільняє від виконання зобов'язань юридичної особи за тим договором, платіжним документом, які надав позивач.

Отже, неможливість виконання спірних депозитних договорів відокремленим підрозділом юридичної особи - сторони цього договору не припиняє зобов'язальних правовідносин, й не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання за депозитним договором на вимогу позивача.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов до правильного висновку про задоволення позову в частині стягнення суми депозиту, 7,5% річних, які повинні бути нараховані за період дії умов Договору з 21 листопада 2013 року по 20 травня 2014 року та 3% річних від простроченої суми за період з 21 травня 2014 року по 21 липня 2015 року.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором депозитного вкладу, трьох відсотків річних і пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :