АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Крапівцевої Олени Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»про захист прав споживача.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариствао комерційного банку «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача.

Зазначав, що 14 січня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу №SAMDN8378, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 6 000 дол. США, під 10 % річних.

09 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів та процентів по ньому, однак у виконанні умов договору йому було відмовлено.

З посиланням на вимоги ст.ст. 526, 625 ЦК України, просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу в розмірі 6 000 дол. США основного боргу та 848,22 дол. США відсотків за договором, 755 грн. 94 коп. - 3% річних, 3792 грн. 55 коп. - пеня, 7944 грн. 43 коп. - інфляційні витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суму вкладу, в розмірі 6000 дол. США основного боргу та 848, 22 дол. США відсотків за договором.

Позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 3% річних, в сумі 755 грн. 94 коп., пені, в сумі 3792 грн. 55 коп., інфляційних витрат, в сумі 7944 грн. 43 коп., залишено без розгляду

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 14 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір депозитного вкладу №SAMDN8378 від 14 січня 2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 6 000 дол. США, процентна ставка по вкладу складає 10 % річних. Строк депозитного вкладу сторонами погоджено на дванадцять місяців (а.с.7).

З долученої до справи копії квитанції від 14 січня 2013 року убачається, що ОСОБА_2 умови договору виконав, грошові кошти вніс на рахунок Головного Керченського відділення Приватбанку (а.с.8).

Відповідно до п. 3 заяви на оформлення вкладу від 14 січня 2013 року у разі, якщо після закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у заяві.

01 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою та просив видати належні йому кошти, що були предметом договору, включно з нарахованими відсотками за весь період дії договору (а.с.5).

Задовольняючи заявлений ОСОБА_2 позов, районний суд виходив з підстав його доведеності.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та визнає їх законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність печатки банку на наданій позивачем заяві та що в матеріалах справи міститься завірена копія квитанції про внесення грошових коштів, з якої неможливо ідентифікувати реквізитів, колегія суддів оцінює критично.

Під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача було надано оригінал квитанції для огляду колегії суддів, з якого вбачалась повна відповідність даних копії квитанції, що міститься в матеріалах справи, оригіналу (а.с.8).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З наявної в справі заяви убачається дотримання письмової форми договору банківського вкладу (а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

На заяві від 14 січня 2013 року зазначено виконавця - ОСОБА_3, наявний штрих-код, а отже, можна зробити висновок про те, що відсутність печатки (штампа), не спростовує дійсність даної заяви (а.с.8).

Посилання апеляційної скарги на наявність сумнівів щодо факту правовідносин сторін з договору банківського вкладу, є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, а дані наявних в матеріалах справи копії заявки на оформлення вкладу та квитанція про внесення грошових коштів (а.с.7,8), підтверджують визнання відповідачем факту наявності укладеного між сторонами договору.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення поданого по справі позову.

Рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Крапівцевої Олени Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/8322/15

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8415/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.