Справа №464/6610/16-ц
пр.№ 4-с/464/54/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника заявника (боржника ОСОБА_1Г.) ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_4, а саме на постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження за такою. Скаргу мотивував тим, що постановою державного виконавця від 21.07.2016 відкрито виконавче провадження з виконання постанови державного виконавця від 29.06.2016 про стягнення виконавчого збору. Вважає, що такі постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки постанову про стягнення виконавчого збору не отримував, виконавчі дії щодо виселення його та його сім'ї з кімнати гуртожитку здійснено незаконно, що тягне за собою незаконність постанови про стягнення виконавчого збору. Так, на момент проведення виконавчих дій перебував на стаціонарному лікуванні, а рішення суду про виселення оскаржене в касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2016 зупинено виконання рішення суду першої і апеляційної інстанцій. Також зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження отримав 26.07.2016, а постанову про стягнення виконавчого збору взагалі не отримав. У зв'язку з тим, що первинно оскаржив такі постанови до Львівського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 11.08.2016, що отримана ним 18.08.2016, відмовив у відкритті провадження, вважає, що пропустив строк звернення до суду зі скаргою з поважних причин та просив суд такий строк поновити.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали із підстав, що в такій викладені. Представник боржника додатково на запитання суду пояснив, що боржники під час примусового виконання усно повідомляли державному виконавцю про зупинення судом касаційної інстанції виконання рішення суду про виселення. Крім цього, вказав, що боржник ОСОБА_1 підписав акт державного виконавця від 24.06.2016 щодо примусового виконання судового рішення про виселення, оскільки був присутній на місці примусового виконання вже вкінці проведення виконавчих дій. Просили суд скаргу задовольнити.

Представник стягувача ПАТ „Торгово-виробнича компанія „Зелений континент проти задоволення скарги заперечив. Крім цього, вважає, що скаргу необхідно залишити без розгляду, оскільки така подана з пропущенням строку, встановленого ст. 385 ЦПК України. Підтримав письмові заперечення та клопотання про залишення скарги без розгляду (а.с.19-20, 22-24, 44-47, 55-56).

Представник Сихівського ВДВС м. Львів в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги заперечив. Суд вирішив розглядати скаргу за відсутності останнього.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлено, що боржником ОСОБА_1 оскаржено постанову державного виконавця від 29.06.2016 про стягнення виконавчого збору та постанову від 21.07.2016 про відкриття провадження щодо виконання такої. При цьому, належні докази про отримання постанови від 29.06.2016 відсутні, постанову від 21.07.2016 ОСОБА_1 отримав 26.07.2016.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 з роз'ясненням про можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до місцевого загального суду, яким видано виконавчий документ, в порядку цивільного судочинства. Ухвала отримана ОСОБА_1 18.08.2016.

В подальшому, 26.08.2016 ОСОБА_1 скерував до суду скаргу в порядку ст. 383 ЦПК України, яка отримана судом 30.08.2016 (а.с.9).

Із змісту та послідовності дій боржника ОСОБА_1 випливає, що останній категорично не погоджується з оскаржуваними постановами державного виконавця та намагався такі оскаржити. Крім цього, відомості про дату отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови державного виконавця від 29.06.2016 про стягнення виконавчого збору відсутні. На переконання суду вищевказані обставини та наведені боржником підстави для поновлення строку для подання скарги свідчать про необхідність вирішення скарги по суті та відповідно доцільність поновлення такого строку.

Судом встановлено, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів, зокрема старшого державного виконавця Германчука Р.В., знаходилося виконавче провадження №51742578, відкрите 21.07.2016, з примусового виконання постанови державного виконавця №51281158 від 29.06.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 1020 грн. (а.с.3, 63).

Також встановлено, що рішення про стягнення виконавчого збору прийняте у зв'язку з примусовим виконанням судового рішення про виселення заявника ОСОБА_1 та членів його сім'ї з кімнати гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

У ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо виселення державним виконавцем надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду, проте таке рішення останнім добровільно виконано не було. В подальшому 24.06.2016 здійснено примусове виселення боржників та в подальшому винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2016.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2016 відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ „ТВК „Зелений континент до ОСОБА_1 та членів його сім'ї про виселення з кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення за скаргою ОСОБА_5, витребувано матеріали цивільної справи та зупинено виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2015 та ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.04.2016 (а.с.36-38). Така ухвала скерована сторонам 11.07.2016, що підтверджується відповідним супровідним листом (а.с.58).

З пояснень сторін виконавчого провадження, вищевказаного супровідного листа, листа Сихівського ВДВС м. Львів від 31.08.2016 (а.с.33) випливає, що ні сторонам виконавчого провадження, ні державному виконавцю на час примусового виконання рішення суду про виселення не було відомо про зупинення виконання такого рішення. При цьому, суд бере до уваги той факт, що відомості про усне повідомлення будь-ким з боржників державного виконавця про зупинення судом касаційної інстанції виконання рішення суду про виселення в акті державного виконавця від 24.06.2016 (а.с.35), чи в інших документах відсутні, а боржник ОСОБА_5 з відповідною письмовою заявою до державного виконавця звернулася лише 06.07.2016, додавши при цьому роздруківку з сайту суду касаційної інстанції (а.с.57).

Таким чином, за відсутності відомостей про зупинення виконання рішення суду про виселення 24.06.2016 відбулося примусове виконання такого судового рішення.

Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016 касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, судові рішення про виселення боржника ОСОБА_1 та членів його сім'ї без надання іншого жилого приміщення залишено без змін (а.с.36-38).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини у своєму взаємозв'язку свідчать про те, що оскаржувані постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанова про відкриття виконавчого провадження за такою постановою права і свободи боржника ОСОБА_1 не порушили, невиправданого втручання у його права і свободи не відбулося, у зв'язку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження (1999 р.), статтями 383, 385 387 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити строк для подання скарги.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.