У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом прокурора Кам'янець-Подільського району Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації до Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_3, треті особи: приватне підприємство Фірма «Земля», відділ Держгеокадастру у Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку за касаційною скаргою прокурора Хмельницької області на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор Кам'янець-Подільського району Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що розпорядження Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 6 лютого 2007 року № 63/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», від 6 лютого 2007 року № 64/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», від 15 травня 2007 року № 340/2007-р «Про надання в оренду земельних ділянок для сінокосіння», від 29 травня 2007 року № 385/2007-р «Про передачу у власність земельних ділянок на території Устянської сільської ради» прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки надані ОСОБА_3 земельні ділянки розташовані в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища, перебувають виключно у державній та комунальній власності і не можуть передаватись у приватну власність. Також надання ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва із земель іншого призначення без зміни її цільового призначення є порушенням ст. ст. 22, 31 ЗК України.

На підставі зазначених розпоряджень ОСОБА_3отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га, який 15 червня 2007 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею. Крім того, між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією Хмельницької області та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1389 га для сінокосіння на 49 років.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: поновити строк звернення до суду, оскільки про порушення відповідачами вимог земельного і водного законодавства прокурору стало відомо лише 3 квітня 2015 року; визнати незаконними та скасувати розпорядження Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 6 лютого 2007 року № 63/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», від 6 лютого 2007 року № 64/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», від 15 травня 2007 року № 340/2007-р «Про надання в оренду земельних ділянок для сінокосіння», від 29 травня 2007 року № 385/2007-р «Про передачу у власність земельних ділянок на території Устянської сільської ради»; визнати недійсними державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га та договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1389 га; зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельні ділянки площею 0,0959 га та 0,1389 га Хмельницькій обласній державній адміністрації.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконними та скасування розпоряджень Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області: від 6 лютого 2007 року № 63/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 0,12 га для ведення садівництва, та від 29 травня 2007 року № 385/2007-р «Про передачу у власність земельних ділянок на території Устянської сільської ради в частині надання у власність земельної ділянки площею 0,0959 га для садівництва ОСОБА_3; визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га, виданого на ім'я ОСОБА_3; зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку загальною площею 0,00959 га Хмельницькій обласній державній адміністрації скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено з інших правових підстав. У решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор Хмельницької області просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги прокурора є недоведеними, оскільки земельна ділянка для садівництва площею 0,0959 га розміщена поза межами прибережної захисної смуги, а земельна ділянка для сінокосіння площею 0,1389 га знаходиться в межах прибережної захисної смуги і відповідно до положень ЗК України може надаватися в користування на праві оренди.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконними та скасування розпоряджень Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 6 лютого 2007 року № 63/2007-р та від 29 травня 2007 року № 385/2007-р, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га, зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку загальною площею 0,00959 га Хмельницькій обласній державній адміністрації та відмовляючи в їх задоволенні, виходив із того, що земельна ділянка передана ОСОБА_3 з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки виділена для садівництва не із земель сільськогосподарського призначення, а із земель іншого призначення, проте прокурором пропущено строк позовної давності та не надано доказів наявності поважних причин його пропущення.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 6 лютого 2007 року № 63/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл ОСОБА_3 замовити в проектній організації розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га, що розташована на території Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за межами населенного пункту з метою передачі її у власність для ведення садівництва.

Розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 6 лютого 2007 року № 64/2007-р «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл ОСОБА_3 замовити в проектній організації розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,20 га на території Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту з метою надання в оренду для сінокосіння.

Розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 15 травня 2007 року № 340/2007-р «Про надання в оренду земельних ділянок для сінокосіння» надано ОСОБА_3 в оренду терміном на 49 років земельну ділянку для сінокосіння, що розташована на території Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за межами населених пунктів та встановлено оренду плату в розмірі 35 грн у рік за 1 га, яку вносити в рівних частках щомісячно, до 30 числа наступного за звітним періодом на розрахунковий рахунок Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області.

Розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 29 травня 2007 року № 385/2007-р «Про передачу у власність земельних ділянок на території Устянської сільської ради» передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення садівництва, що розташована на території Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за межами населених пунктів та дозволено виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки.

На підставі зазначених розпоряджень ОСОБА_3отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га, який 15 червня 2007 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею.

Крім того, між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією Хмельницької області та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1389 га для сінокосіння на 49 років.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно зі ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За положеннями ч. 1 ст. 3 ВК України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 ст. 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами.

Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду.

Так, за положеннями ст. 4 ВК України, ст.58 ЗК України до таких земель відносяться землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Згідно зі ст. ст. 1, 88, 89 ВК України прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Отже, з метою збереження та дотримання особливого режиму використання земель водного фонду ст. 84 ЗК України заборонено передавати їх у приватну власність.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року № 6-16цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, у проекті землеустрою щодо відведення громадянину ОСОБА_3 земельних ділянок для ведення садівництва та сінокосіння на території Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту Баговиця Кам'янець-Подільського району Хмельницької області та у висновку державної експертизи землевпорядної документації від 25 квітня 2007 року № 1102 містяться посилання на відведення земель у межах прибережної захисної смуги із земель водного фонду.

Спірні земельні ділянки знаходяться в межах земель водного фонду малої річки Мукша, яка є складовою Дністровського водосховища, тому прибережна захисна смуга згідно з нормативами становить 100 м від урізу води.

Проте апеляційний суд зазначених обставин не перевірив, не надав їм належної правової оцінки.

Прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України).

Системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам ст. ст. 83, 84 ЗК України.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-162цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, повноваження щодо розпорядження землями державної власності належать Кабінету Міністрів України та державним адміністраціям (ст. ст. 13, 17 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 116 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 124 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Разом з тим п. 7 ст. 123 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при наданні земельної ділянки у користування обласними державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або Кабінетом Міністрів України сільські, селищні, міські, районні, обласні ради, районні державні адміністрації за місцем розташування земельної ділянки подають свій висновок відповідно обласній державній адміністрації, Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Таким чином, районні державні адміністрації мали повноваження передавати земельні ділянки у постійне користування у випадках, передбачених ч. 3 ст. 122 ЗК України (за межами населених пунктів); обласні державні адміністрації - при передачі у постійне користування земель державної власності за межами населених пунктів, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 122 ЗК України.

Проте апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не встановив до якої категорії земель та кому належали спірні земельні ділянки до передачі їх у власність ОСОБА_3 та дійшов передчасного висновку про наявність у Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області повноважень на розпорядження спірними земельними ділянками водного фонду.

Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Проте апеляційний суд не з'ясував, чи Хмельницька обласна державна адміністрація, яка є позивачем у справі, могла дізнатись про існування оспорюваних розпоряджень, здійснюючи контроль за діяльністю Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області та, зокрема, після надсилання до обласної державної адміністрації прийнятих Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією Хмельницької області розпоряджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Разом з тим апеляційний суд залишив поза увагою, що на підтвердження факту надсилання Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією Хмельницької області спірних розпоряджень та їх отримання Хмельницькою обласною державною адміністрацією відповідачами не надано документа, який би відповідав вимогам нормативних актів та є обов'язковим при оформленні організаційно-розпорядчих документів, що створюються в результаті діяльності органів державної влади України, а копії розпоряджень направлялись без будь-яких додатків й зі змісту оспорюваних розпоряджень не можливо встановити факт порушення законодавства, оскільки в них не зазначено категорію земель, з яких виділялись спірні земельні ділянки.

Також апеляційний суд не врахував, що без дослідження проектної документації, усіх додатків до спірних розпоряджень, без проведення перевірки розташування спірних земельних ділянок по відношенню до урізу води, не можливо дізнатись про факт порушення прав Хмельницької обласної державної адміністрації Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією Хмельницької області.

Отже, апеляційний суд упорушення ст.ст. 212- 214, 316 ЦПК України назазначені положення закону уваги не звернув, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносинта дійшов передчасного висновку про відмову в позові прокурора Кам'янець-Подільського району Хмельницької області.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Хмельницької області задовольнитичастково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик