справа №176/1897/16-ц
провадження №2/176/1223/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третіми особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду із вищезазначеною позовною заявою, у якій просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловою квартирою № 39 у буд. 22 по вул. Грушевського в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Посилаючись на те, що останній тривалий час у спірному житловому приміщенні не проживає.

Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась. У своїй письмовій заяві просить розглядати справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Від третіх осіб по справі також надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов.

Відповідач виклик якого у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5,9 ст.74 ЦПК України, у судові засідання не зявляється. Матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву відповідача ОСОБА_2, в якій він визнає позовні вимоги позивача та просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України член сім'ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 та треті особи по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1 (бувша вул. Будьоного) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, відповідно до договору міни житла від 25.12.2004 року та технічного паспорту на придбану квартиру. Розмір часток власності кожного є рівною 1/4. Право власності на квартиру зареєстровано в установленому законом порядку (а.с.9-11).

В зазначеній вище квартирі позивач зареєстрована та проживає з 2004 року.

Крім ннеї в спірній квартирі, зареєстровані й інші власники квартири ОСОБА_4, ОСОБА_5 та з дозволу позивача, зареєстрований її брат ОСОБА_2

Однак, відповідач в зазначеному житловому приміщенні фактично ніколи не мешкав, його реєтрація у квартирі носила суто формальний характер. На даний час відповідач проживає в м. Липецьк Російської Федерації, там же і зареєстрований проживаючим за адресою: вул. Папіна б. 29 корп. А кв. 44.

Його реєстрація в спірній квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою в повному обсязі.

Оскільки відповідач, не являючись власником житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою №39 у будинку 22 по вул. Грушевського в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є приватною власністю позивача та третіх осіб, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню і ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачки до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 71,72, 107, 150, 167 ЖК України та у відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третіми особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №39 у будинку №22 по вул. Грушевського (бувша вул. Будьонного) в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Судові витрати віднести за рахунок позивача .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек