АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2267/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

21 жовтня 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 13950 доларів США строком до 02 грудня 2027 року під 12 % річних, із щомісячною платою за управління кредитом із розрахунку 0,3% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку платежі у сумі мінімально необхідного платежу - 189,39 США до 02 числа кожного місяця.

02 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору.

Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість станом на 28 вересня 2015 року в розмірі 15262,68 доларів США.

Тому позивач просить суд:

1. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором станом на 28 вересня 2015 року, а саме:

заборгованість по кредиту в розмірі 11457,87 доларів США;

заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 1180,95 доларів США;

заборгованість по оплаті за управління кредитом в розмірі 244,12 доларів США, а всього 12882,94 доларів США.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь банка заборгованість по сплаті пені за порушення умов кредитного договору станом на 28.09.2015 року в розмірі 51440,44 грн.

3. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в розмірі 12882,94 доларів США за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по сплаті пені в розмірі 51440,44 грн. за кредитним договором.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, просила його скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити повністю, застосувавши строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення повністю відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції посилаючись на норми ст. 526 ЦК України, яка визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та на норми ст. ст. 553, 554 ЦК України, відповідно до яких поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржника та у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановлено, що 02.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 13950 доларів США строком до 02.12.2027 року під 12 % річних, із щомісячною платою за управління кредитом із розрахунку 0,3% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9-10).

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором від 02.12.2005 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_7 укладено договір поруки від 02.12.2005 року, згідно з яким поручитель зобов'язався перед банком відповідати за погашення боргу за кредитним договором на засадах солідарного боржника.

Зобов'язання за кредитним договором позичальник ОСОБА_6 про повернення кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 28 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором від 02 грудня 2005 року становить 15262,68 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 329917,95 грн., в тому числі:

-заборгованість по кредиту - 11457,87 доларів США, що еквівалентно 247673,21 грн.

-заборгованість по процентах -1180,95 доларів США, що еквівалентно 25527,40 грн.

-заборгованість по оплаті за управління кредитом - 244,12 доларів США, що еквівалентно 5276,90 грн.

-пеня за порушення сплати кредиту - 2379,74 доларів США, що еквівалентно 51440,44 грн. (а.с. 13-17).

Пунктом 3.3.3 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісячно вносити черговий мінімальний платіж до 2 числа поточного місяця.

Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до норми ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо стягнення як суми заборгованості за кредитним договором так і пені, оскільки судом до вимог не застосовано строк позовної давності. Зокрема, вважає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, сплата яких, відповідно до умов договору, визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Крім того, як вказує апелянт, суд мав право стягувати пеню, починаючи з 21.10.2014 року, а саме за рік з моменту звернення банку до суду з позовом, що перебувало в межах позовної давності по пені, а не починаючи з 28.09.2014 року і по 27.09.2015 року в сумі 2379,74 доларів США.

Колегія суддів вважає, що така позиція апелянта не ґрунтується на вимогах закону з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини третьої і четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції заява про застосування строків позовної давності відповідачами не робилася і не подавалася.

В зв'язку з цим, в даному випадку, позовна давність не може бути застосована на стадії апеляційного провадження, як про це просить ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі.

При вирішенні спорів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів (п.п. 3.3.2., 3.3.3), які відповідачами не виконувалися, а тому утворилася заборгованість: по кредиту - 11457,87 доларів США, що еквівалентно 247673,21 грн.; по процентах -1180,95 доларів США, що еквівалентно 25527,40 грн.; по оплаті за управління кредитом - 244,12 доларів США, що еквівалентно 5276,90 грн. та пеня за порушення сплати кредиту.

Вимога про стягнення пені є додатковою вимогою, яка забезпечує виконання основного зобов'язання - повернення грошових коштів за кредитним договором.

Підпунктом 1.1 договору поруки визначено, що поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань що витікають з кредитних договорів, зокрема, за повернення основної суми боргу, сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати штрафних санкцій та інших платежів, обумовлених договорами.

В пункті 1.2. договору передбачено солідарну відповідальність позичальника і поручителя перед кредитором.

Відповідно до п. 2.1. кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Такі умови договору узгоджуються з положеннями частини1 статті 543 ЦК України, де визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо та статті 554 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Якщо кредитним договором визначено строк виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин").

Відповідач ОСОБА_7 з рішенням суду погодився, так як апеляційну скаргу не подавав, до скарги ОСОБА_6 не приєднувався.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, отже суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :