АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа № 642/2235/16-ц. Головуючий І інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/6331/16. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
Категорія: відшкодування шкоди.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря : - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування - про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_6, в особі свого представника ОСОБА_9, звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 5 жовтня 2015 року ОСОБА_8М керуючи мотоциклом НОМЕР_1 на шляхопроводі від вул. Котлова до вул. Революції 1905 року в м. Харкові порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з керованим ним автомобілем НОМЕР_2.

В результаті зіткнення транспортних засобів його автомобілю заподіяно технічні пошкодження.

Постановою прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складку кримінального правопорушення. Копію матеріалів кримінального провадження направлено до УПД ГУМ НП України в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на підставі полюсу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8463802 від 29 серпня 2015 року.

3 лютого 2016 року він звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, у звязку з чим 12 березня 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» перерахувала на його банківський рахунок страхове відшкодування в розмірі 7 253 грн. 29 коп.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_10 №181/2015 від 10 грудня 2015 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого під час ДТП 5 жовтня 2015 року становить 23 342 грн. 77 коп.

Несплачена йому ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сума страхового відшкодування становить 16 049 грн. 48 коп.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» прострочило виплату страхового відшкодування за період з 10 березня 2016 року по 10 квітня 2016 року, у звязку з чим зобовязано сплатити йому пеню в розмірі 557 грн. 78 коп.

За надання висновку експертного автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_10 ним сплачено 800 грн.

Крім того, при зверненні з позовом в суд ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн., оплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на його користь.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 16, 23, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 9, 12, 22, 32, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_6 просив суду стягнути з ОСОБА_8 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., витрати на проведення експертної оцінки автомобіля в розмірі 800 грн., судовий збір в розмірі 51 грн. 20 коп.

Стягнути з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на його користь страхове відшкодування в розмірі 16 049 грн. 48 коп., пеню в розмірі 577 грн. 78 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., судовий збір в розмірі 500 грн.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнав.

При цьому посилався на те, що на час ДТП його цивільна-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Згідно полюса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8463802 від 29 серпня 2015 року страхова сума за шкоду завдану майну третім особам становить 50 000 грн., однак страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування лише 7 253 грн. 29 коп.

Представник ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не зявився.

В письмових запереченнях наданих до суду позов не визнав.

При цьому посилався на те, згідно звіту ФОП ОСОБА_11 №96/2015 від 19 лютого 2016 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті ДТП складає 8043 грн. 20 коп.

12 березня 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» добровільно перерахувало на банківський рахунок позивача ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 7293 грн. 29 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонт встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що 5 жовтня 2015 року ОСОБА_8 керуючи мотоциклом НОМЕР_1 на шляхопроводі від вул. Котлова до вул. Революції 1905 року в м. Харкові порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6

В результаті зіткнення транспортних засобів автомобілю «TOYOTA LAND CRUISER PRADO» заподіяно технічні пошкодження.

Постановою прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області кримінальне провадження за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складку кримінального правопорушення. Копію матеріалів кримінального провадження направлено до УПД ГУМ НП України в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України ( а. с. 7-10).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на підставі полюсу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8463802 від 29 серпня 2015 року (а. с.12).

6 жовтня 2015 року ОСОБА_8 повідомив ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про настання страхового випадку.

9 жовтня 2015 року представниками ПрАТ «ПРОСТО-страхування» оглянуто пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, про що складено акт огляду.

3 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату йому страхового відшкодування.

Звітом ФОП ОСОБА_11 №96/2016 від 19 лютого 2016 року визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, який склав 8043 грн. 20 коп.

8 березня 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт №110120, яким визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті потерпілому в розмірі 7 253 грн. 29 коп. ( а. с. 67).

3 лютого 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 7 253 грн. 29 коп. (а. с.12).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_6 посилався на те, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_10 №181/2015 від 10 грудня 2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 пошкодженого під час ДТП 5 жовтня 2015 року становить 23 342 грн. 77 коп.

В запереченнях на позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» зазначало, що згідно звіту ФОП ОСОБА_11 №96/2016 від 19 лютого 2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого під час ДТП, яке мало місце 5 жовтня 2015 року становить 8 043 грн. 20 коп.

Наведене свідчить, що висновки надані ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 відносно розміру матеріальної шкоди, завданої потерпілому від ДТП, містять суттєві суперечності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції не заявив клопотання про призначення та проведення у справі судової автотоварозначої експертизи з метою усунення суперечних відомостей щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_6 під час ДТП, які містяться у висновку ФОП ОСОБА_10 №181/2015 від 10 грудня 2015 року та звіті ФОП ОСОБА_11 №96/2016 від 19 лютого 2016 року, що позбавило суд першої інстанції змоги встановити дійну вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого під час ДТП 5 жовтня 2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди в розмірі 23 342 грн. 77 коп. при пошкодженні автомобіля під час ДТП, та обґрунтовано відмовив йому у задоволенні позову за недоведеністю.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належу оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність суперечливих відомостей про розмір матеріальної шкоди визначений у висновку ФОП ОСОБА_10 №181/2015 від 10 грудня 2015 року та звіті ФОП ОСОБА_11 №96/2016 від 19 лютого 2016 року, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Зазначені висновок та звіт містять суперечності щодо розміру матеріальної шкоди, завданої потерпілому пошкодженням автомобіля під час ДТП, які не можуть бути усунуті колегією суддів без призначення у справі та проведення судової автотоварознавчої експерти.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 при подачі апеляційної скарги клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експерти не заявив, в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: