Провадження № 2-о/752/36/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.01.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

народних засідателів Сивого Б.М.

Ришкової І.А.

при секретарі Бродюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», заінтересовані особи - ОСОБА_2, Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 - про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, -

в с т а н о в и в:

23.07.2015 року Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: 08290, АДРЕСА_1, в примусовому порядку на строк три місяці до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2.

В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначає про те, що за даними Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, наведене підтверджується витягом з амбулаторної картки хворого від 01.04.2015р. Проте ОСОБА_2 відмовляється від обстеження та лікування, про свій стан здоров'я був поінформований, однак до протитуберкульозного закладу не з'являється, своєю свідомою відмовою від проходження лікування ОСОБА_2 створює особливу загрозу та небезпеку для здоров'я оточуючого населення.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у заяві, просила суд їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не викликалась, оскільки згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, він становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Представник заінтересованої особи - Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2 у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши поясненя представника заявника дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно витягу з амбулаторної картки диспансерного хворого, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, перебуває на медичному обліку з приводу активного туберкульозу з бактеріовиділенням - взятий на диспансерний облік 06.11.2014р. з діагнозом: ВДТБ (06.11.2014) верхньої лівої легені (інфільтративний) Дестр+ МБТ+ М+МГ+РІФ+К0Рез0 Гіст 0, категорія 4, когорта 4-2014 року. Госпіталізований в Київську міську туберкульозну лікарню № 2. Надалі під час обстеження хворого виявлено резистентну форму туберкульозу та перереєстрований у мультирезистентний туберкульоз 18.12.2014 року. Проходив стаціонарне лікування в Київській міській протитуберкульозної лікарні №2, неодноразово порушуючи лікарняний режим, з 07.11.2014 року по 30.01.2015 року. Самовільно залишив стаціонар. Після виписки в Міжрайонне диспансерне відділення №3 для продовження лікування не з»явився, на виклики не реагує. Спроби викликати ОСОБА_2 до медичної установи виявились безрезультатними, звертались за допомогою до дільничної служби міліції відповідь не отримано. За місцем реєстрації пацієнт не проживає.

ОСОБА_2 необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Однак, ОСОБА_2 свідомо ухиляється від лікування, про що свідчать наведені вище обставини.

Своєю відмовою від проходження лікування ОСОБА_2 створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення.

Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги

режиму лікування;

2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування;

3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

ОСОБА_2 в порушення ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша відмова ОСОБА_2 від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення право на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб.

Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_2 в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ч.2 ст.286 ЦПК України, рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню, є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 283-286, 292, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 20 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», -

в и р і ш и в:

Заяву Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», заінтересовані особи - ОСОБА_2, Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 - про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного заклад, - задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, в примусовому порядку до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2 (Київська область, смт.Гостомель) строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений в ньому строк.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Шумко

Народні засідателі