Справа № 310/4289/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого -судді Ліхтанської Н.П.

при секретарі Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за основним та уточнюючим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю « Авто- Айленд», 3-х осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності, визнання недійсним договору, витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

Як видно з уточнюючої та доповнюючої позовної заяви , з травня 2004р. до укладення шлюбу позивач (на той час ОСОБА_7) та ОСОБА_8 спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, АДРЕСА_1. Вони спілкувалися як подружжя, були пов'язані спільним побутом, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, мали взаємні права та обов'язки чоловіка та жінки. У цей період позивач не працювала, оскільки ОСОБА_8 утримував сім'ю. 09.06.2006р., тобто у період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, було придбано та зареєстровано на ім'я ОСОБА_8 автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2. 02.08.2008р. позивач та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу стало відомо, що вищевказаний автомобіль було продано відповідачу ОСОБА_2 відповідно до довідки-рахунку НОМЕР_4 від 02.09.2014р., яка була передана для реєстрації спірного автомобіля від товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Айленд» (НОМЕР_5).Таким чином, спірний автомобіль було продано ОСОБА_2 від імені ОСОБА_8 товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Айленд» (НОМЕР_5), оскільки його видом діяльності є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. Згідно листа №320 від 23.04.2015р. від Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, 18.02.2015р. спірний автомобіль зареєстровано після ОСОБА_2 за ОСОБА_3. При цьому державний номер у спірного автомобіля змінився з НОМЕР_2 на НОМЕР_3. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 02.09.2014р. (довідка-рахунок НОМЕР_4 від 02.09.2014р.) є недійсним, оскільки у зв'язку з проживанням однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 вона є співвласником автомобіля Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 і відповідач ОСОБА_2 при придбанні спірного автомобіля міг знати про відсутність у ОСОБА_8 прав на відчуження майна без згоди позивача, бо відповідач з 1993р. підтримував дружні стосунки з ОСОБА_8 та періодично давав йому безпроцентні позики.У зв'язку з цим ОСОБА_2 повинен був знати, що ОСОБА_8 проживав з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу під час придбання 09.06.2006р. спірного автомобіля та вчинив з ним угоду без наявності на це згоди позивача. Наслідком цього є недійсність оспорюваного правочину. Спірний автомобіль продано відповідачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3. У зв»язку з цим позивач просить визнати факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача ОСОБА_1та ОСОБА_8 у період з травня 2004р. по 01.08.2008р., визнати автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3( попередній державний номер НОМЕР_2), об'єктом права спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_8, також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3( попередній державний номер НОМЕР_2), також визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2014р. (довідка-рахунок НОМЕР_4 від 02.09.2014р.) автомобіля Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3( попередній державний номер НОМЕР_2), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Айленд (НОМЕР_5) від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та витребувати від ОСОБА_3 на користь позивача автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3( попередній державний номер НОМЕР_2)..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 підтримав позов у повному обсязі і просить його задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася.

У судовому засіданні 24.12.2015р. позивач ОСОБА_1, підтримала свій позов у повному обсязі і зазначила, що вони з ОСОБА_8 знайомі по навчальному закладі і в 1994році проживали разом, потім вони розійшлися і вона повернулася до інституту і після закінчення інституту в 1998році повернулася до Бердянську з дочкою, а з 2003року вони з ОСОБА_8 стали проживати однією сім»єю, а в 2004році ОСОБА_8 розірвав шлюб з ОСОБА_11 та поділив з нею майно, залишив їй квартиру і будинок, який він продовжував будувати і після розлучення, купив машину та утримував дитину. В 2006році ОСОБА_12 під час спільного проживання з позивачем купив спріний автомобіль, зареєстрував його на себе, грошей на автомобіль не було , брали кредит та в борг 5000доларів США у зятя. В 1998році вони купили земельну ділянку по АДРЕСА_1 і там вони будували разом будинок, який потім зареєстрували на її дочку ОСОБА_13 Весь цей час позивач не працювала , займалася домашнім господарством , влаштовувала побут та займалася вишиванням. В 2003році ОСОБА_8 приймав участь у весіллі дочки позивача в якості чоловіка позивача. 02.08.2008р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_8

Відповаідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і зазначив, що ОСОБА_8 він знає з 1993рокі як приватного підприємця, який часто у нього брав гроші в борг і завжди повертав, в 2011році він взяв у борг 7600доларів США на будівництво шиномонтажного відділенні у своїй фірмі, в цей час він будував будинок і ще брав гроші в борг, а тому на початку 2014року борг складав10000доларів США, потім в лютому 2014р. ОСОБА_8 прийшов до відповідача, повідомив, що пішов від дружини і винаймає квартиру на АКЗ. З першою дружиною ОСОБА_11 ОСОБА_8 проживав до 2007року, побудував з нею будинок в с. Луначарське , купив машину і в той же час підтримував іноді стосунки з позивачем. На початку вересня 2014року ОСОБА_8 приніс відповідачу довідку-рахунок на продаж автомобіля і продав відповідачу автомобіль в рахунок погашення свого боргу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу рознглянути без неї, а також позов не визнала і зазначила, що спірний автомобіль вона придбала у ОСОБА_2 через державні органи ДАЇ, під час оформлення документів машина була перевірена і ніяких питань щодо належності її ОСОБА_2 не було, а тому відповідач вважає, що вона володіє та користується автомобілем на законних підставах.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю « Авто- Айленд» в судове засіданні не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.

3-я особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надав.

3-тя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, просить справу розглянути без неї і в своїх запереченнях позов не визнала і зазначила, що її батьки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 проживали разом до 2004р. , а потім в надалі проживали однією сім»єю в квартирі в с. Луначарське , та будували будинок в цьому селі. У червні 2006року батьки за спільні кошти придбали автомобіть Міtsubishi Grandis. Після остаточного припинення спільного проживання у 2006році батьки вирішили, що будинок залишається матері, а машина залишається батькові .За період часу з 2004р. по серпень 2006р. батьки проживали разом з 3-ю особою в с. Луначарське і батько не міг проживати однією сім»єю з позивачем, також в цей час батько часто виїздив у відрядження на декілька днів до інших міст.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що позивача знає з 2002року як сусідку, оскільки вони почали будувати будинок, ОСОБА_8 керував будівництвом, в вересні 2003року будівництво закінчили і позивач переселилася в будинок, потім і ОСОБА_5 переїхав, і свідок часто його бачила у дворі, в гостях у них вона була 2 рази. В 2008році вони розписалися. В 2013р. в гості до них приїздила дочка ОСОБА_8- ОСОБА_5 , жила місяць. Весь час ОСОБА_8 працював на фірмі, на роботі і помер, позивач не працювала , обробляла город, тримала курей.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що знає позивача як сусідка з 2000року, у неї будувався будинок, ОСОБА_8 керував будівництвом, привозив будматеріали, спочатку позивач проживала в будинку сама, потім переїхав в 2003році ОСОБА_8, привіз сумки, що було в сумках свідок не бачила, купили машину, яка іноді стояла у дворі. Шлюб уклали влітку 2008р. За весь час 3-4рази була у них в гостях.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він зять позивача , знає її з 1998року , в 2003р. він одружився з дочкою позивача і вони прожвають в Гуляйпільському районі. Іноді приїздять до позивача в гості. З 2003р. ОСОБА_8 проживав з позивачем в будинку по АДРЕСА_1, який будував ОСОБА_8, наймав всіх будівельників та фінансував будівництво , позивач також свої заощадження вклала в будівництво, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ОСОБА_5 вранці їздив на роботу а, ввечері приїздив додому, були часті відрядження по роботі. В 2006році ОСОБА_5 купив нову машину і свідок давав йому в борг 4000доларів США, які він потім свідку повернув. Приблизно в 2008р. свідок познайомився з першою дружиною ОСОБА_8-ОСОБА_11 на його фірмі, оскільки вона туди завжди привозила продавати молочні продукти.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона дочка позивача і підтверджує , що ОСОБА_8 проживав з її матір»ю однією сім»єю з 2003року, вели спільне господарство. ОСОБА_8 працював на фірмі, а позивач не працювала, вела домашнє господарство. До цього він керував та фінансував будівництво будинку позивача по АДРЕСА_1. Він був присутній на весіллі свідка в 2003р., позивач з ОСОБА_8 машину купили в 2006року за спільні кошти, чоловік свідка давав в борг гроші, також був кредит.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона як подруга дочки позивача з 1998р. часто бувала у них в гостях, бачила іноді ОСОБА_8 і зрозуміла, що він цивільний чоловік позивача. Допомагав їм будувати будинок, а потім вони з позивачем проживали в цьому будинку однією сім»єю. В 2006р. вони купили машину.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він знав ОСОБА_8 і працював в його фірмі водієм з 2002року, та той час ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_11 в с. Луначарське, в 2004-2005р.р. вони будували будинок і свідок часто возив туди корм для господарства, також возив туди з роботи та забирав на роботу ОСОБА_8, про його розлучення з ОСОБА_11 нічого не знав, машину ОСОБА_5 купив в 2006році, коли проживав з ОСОБА_11 в с. Луначарську, ОСОБА_8 з засновниками фірми продали магазін та купив собі машину, на якій він їздив додому в с. Луначарське. Також ОСОБА_11 часто протягом 6-7років приходила на роботу до ОСОБА_8 і продавала молочну продукцію. Одного разу на прохання ОСОБА_8 свідок зустрічав на вокзалі в м. Мелітополі позивача і віз її в м. Бердянськ на АДРЕСА_1 і дорогою позивач пояснювала, що ОСОБА_5 їй допомагає будувати будинок, а кошти на будинок дає її чоловік. Також за вказівкою ОСОБА_8 свідок возив на АДРЕСА_1 цеглу на будівництво будинку позивача. ОСОБА_8 випивав і часто ночував на роботі, він і помер на роботі. Після випивок спочатку свідок возив ОСОБА_8 в с. Луначарське, а останні 3-4 роки ОСОБА_5 викликав його в будинок на АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він ОСОБА_8 знав давно, працював у нього з 1998року бригадиром будівельників і будував для його сім»ї в с. Луначарське будинок до 2007року і в цей час ОСОБА_5 проживав з дружиною ОСОБА_19, в 2006році ОСОБА_5 купив машину, коли проживав в с. Луначарське. В 2003р. ОСОБА_8 познайомив свідка з позивачем, сказав, що це однокурсниця і він допомагає їй будувати будинок і свідок також іноді приймав участь у цьому будівництві, та бачив, що ОСОБА_5 керував цим будівництвом і допомагав позивачу як друг. В будинку проживала позивач, речей ОСОБА_8 свідок в будинку не бачив .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона про позивача знала зі слів чоловіка ОСОБА_11 , що вони проживали разом підчас навчання в інституті, потім в с. Андрівка, а потім розійшлися. 15 грудня 1993року свідок уклала шлюб з ОСОБА_8, від шлюбу 4.11.2.1993року у них народилася дочка ОСОБА_5 . В 1997році в с. Луначарське вони купили квартиру, а в 2000році почали будувати будинок, який закінчили будівництвом в 2008-2009р.р. Будівництвом будинку керував чоловік, купував будматеріали. До 2005року проживали в квартирі, влітку 2004року свідок звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу через те, що ОСОБА_8 почав зловживати спиртними напоями та часто виїздив у відрідження, а також вона дізналася про його стосунки з позивачем, але потім вони помирилися і продовжували разом виховувати дочку та будувати будинок. Вони разом купили аівтомобіль ВАЗ, потім в 2006році ОСОБА_5 продав магазін по вул. Піонерській та купив автомобіль Міtsubishi Grandis. З 2005-2006р. до лютого 2014р. свідок возила на роботу до ОСОБА_8 та продавала молочну продукцію. В грудні 2005року вони продавали квартиру і чоловік ОСОБА_8 давав згоду на її продаж. Після того, як вони вирішили остаточно розійтися, в липні 2008р. ОСОБА_8 надав їй розписку про відсутність буль-яких претензій до неї.( судом оглянута розписка в судовому засіданні). В травні 2014року ОСОБА_5 хотів продати цей автомобіль та купити інший, потім вони заїхали до ОСОБА_2 , який почав пропонувати ОСОБА_8 повернути йому борг і тому ОСОБА_5 продав йому автомобіль в рахунок боргу .

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він звав ОСОБА_8 давно, разом навчалися, працювали, знав, що з 2000р. ОСОБА_8 проживав з дружиною ОСОБА_11, там будувався будинок, і протягом 2004-2007р.р. ОСОБА_8 жив с. Луначарське, але іноді ночував у позивача. Потім свідку стало відомо, що кошти фірми ОСОБА_5 витрачає на будівництво будинку для позивача, хоч позивач і казала, що гроші їй дав інший чоловік. Потім як співзасновники фірми свідок з ОСОБА_8 продали магазин в червні 2006року, кошти розділили і купили кожному по машині . В 2003р. вони з ОСОБА_8 поверталися з відрядження і заїхали до позивача на весілля дочки в Гуляйпольській район, побули там недовго, подарували валюту і поїхали додому. Останні 12 років ОСОБА_5 почав зловживати спиртиними напоями, часто ночував на роботі, водії його возили спочатку в с. Луначарське, а потім останні роки возили до позивача. А останній рік він жив то у себе в кабінеті на роботі, то винаймав квартиру. Машина весь час була на стоянці «Автосоюза», і для погашення своїх боргів він вирішив її продати, оформив у Києві докумети і продав машину ОСОБА_2 в рахунок боргу. Після його смерті ОСОБА_2 забрав автомобіль з стоянки фірми після пред»явлення довідки-рахунку.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов не обґрунтованим і не підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 02.08.2008р. позивач ОСОБА_1( до шлюбне прізвище ОСОБА_7) та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина, яку оформили позивач ОСОБА_1 та 3-я особа ОСОБА_5 Олександрівна, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2015р.

В позові позивач зазначила, що з травня 2004р. до укладення шлюбу вона та ОСОБА_8 спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, АДРЕСА_1, спілкувалися як подружжя, були пов'язані спільним побутом, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, мали взаємні права та обов'язки чоловіка та жінки. У цей період позивач не працювала, оскільки ОСОБА_8 утримував сім'ю і 09.06.2006р. у період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, було придбано та зареєстровано на ім'я ОСОБА_8 автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 і просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнати за нею право власності на 1/2частину автомобіля, як на майно спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина 4 статті 60 ЦПК України ).

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі з 15.12.1993р. по 09.09.2004р., від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтвердується копією рішення Бердянського міськрайсуду від 09.08.2004р. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 продовжував підтримувати сімейні стосунки протягом 2004-2007років з ОСОБА_11, проживав з нею однією сім»єю в с. Луначарське і разом будували будинок за адресою с. Луначарське, АДРЕСА_2, що підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_2, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_22, письмовою заявою 3-ї особи ОСОБА_5 та не заперечується позивачем факт будівництва ОСОБА_8 для своєї сім»ї будинку в с. Луначарське після розірвання шлюбу.

На той час ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області, а з 07.06.2011року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується медичними довідками щодо придатності до керування траспортними засобом від 24.06.2010р., 14.06.2013р., копією будинкової книги.

Позивач ОСОБА_23 розірвала шлюб з ОСОБА_7 09.10.1996р., що підтвердується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

09.06.2006р. ОСОБА_8 придбав за кредитні кошти та зареєстрував на своє ім'я автомобіль Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копією листа ПАТ « УкрСиббанк» від 12.06.2013р. про зняття заборони на відчуження автомобіля Міtsubishi Grandis, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8

Як вбачається з копії листа ОСОБА_8 до позивача від 14.02.98р. у позивача та ОСОБА_8 була домовленність про початок життя « без всяких взаємних претензій і зобов»язань у сімейному плані» та розрахунок на те, що вони утворять сім»ю, як будуть готові до цього кроку, але шлюб був зареєстрований тільки 02.08.2008р.

Як встановлено судом, позивач будувала будинок, який розташований по АДРЕСА_1 в м. Бердянську і ОСОБА_8 надавав їй допомогу як фінансову так і фактичну по керуванню будівництвом цього будинку, що підтвердили всі учасники процесу.

В порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що з травня 2004р. до укладення шлюбу вона та ОСОБА_8 спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, АДРЕСА_1, спілкувалися як подружжя, були пов'язані спільним побутом, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, мали взаємні права та обов'язки чоловіка та жінки. Позовні вимоги в цій частині не конкретизовані та не підтверджені належними доказами, оскільки надані фотографії з весілля дочки позивача, яке відбулося в 2003році , не є допустимими доказами, оскільки на той час ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі. Пояснення свідків: дочки та зятя позивача - ОСОБА_13 та ОСОБА_17 суд оцінює критично, бо вони мають суб»єктивне ставлення до подій, оскільки перебувають в близьких відношеннях з позивачем, крім того з 2003року вони проживають за межами Бердянська, в Гуляйпільському районі і не мали змоги докладно знати події, які відбувалися без них. Теж стосується і свідка ОСОБА_18, подруги ОСОБА_13 , яка також мала обмежену можливість спілкуватися на той час з позивачем через відсутність її доньки в м. Бердянську. Пояснення свідків ОСОБА_24, ОСОБА_16, сусідів позивача, суд також оцінює критично і вважає, що вони дійсно бачили, що ОСОБА_8 приїздив до позивача, надавав допомогу при будівництві будинку, але факт проживання спільної сім»єю саме в період зазначений позивачем, свідки не підтвердили, оскільки крім загальних фраз не надали жодних конкретних фактів з цього приводу, оскільки мало спілкувалися з позивачем і за весь час проживання позивача за вказаною адресою 2-4рази були у неї в гостях., що ставить під сумнів, що їм достеменно відомо, які стосунки були у позивача з ОСОБА_8, тоді як сама позивач та свідки з боку відповідача зазначали, що ОСОБА_8 надавав позивачу допомогу при будівництві будинку на її прохання як друг, а фінансує будівництво інший чоловік позивача. Позивач також надала копію трудової книжки, з якої вбачається, що вона з вересня 2003року до травня 2014року не працювала і не мала ніяких доходів , які б могла залучити для придбання спільного майна.

Оцінюючі пояснення свідків відповідача ОСОБА_14, ОСОБА_20, ОСОБА_22, осіб, які працювали разом з ОСОБА_8, тривалий час спілкувалися з ним і яким достеменно відомі подробиці його сімейного життя, а також обставин придбання автомобілю і які не є зацікавленими особами по справі. Крім того пояснення свідків не заперечуються позивачем, суд вважає можливим визнали їх об»активними та відповідними дійсності на той час.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом

є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі

реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та

чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків

подружжя.

Разом із тим, згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом справа спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім'єю без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно.

Отже, якщо сторони й перебували у фактичних шлюбних відносинах, але не проживали разом на період придбання спірного майна, незалежно від причин, положення статті 74 СК України на ці правовідносини не поширюється.

Положення частини другої статті З СК України, згідно з яким подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів (постанова ВСУ від 20 лютого 2012 року №6-97 цс 11).

Згідно ст. 60 СК України- майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 зазначеного Кодексу вважається застосованою правильно. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. у справі № 6-38цс15).

Враховуючи , що позивач не довела у судовому засіданні факт, що між нею та ОСОБА_8 в період з травня 2004р. по серпень 2008р. склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також вони проживають однією сім'єю без шлюбу і в цей період на спільні кошти придбано спірне майно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності, визнання недійсним договору, витребування майна є похідними вимогами від вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд вважає необхідним і в цій частині позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,212-215,256 ЦПК України, ст. ст.60,74 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені основного та уточнюючого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю « Авто- Айленд», 3-х осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності, визнання недійсним договору, витребування майна -- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня оголошення рішення, особами відсутніми у судовому засіданні з дня отримання копії рішення суду.

СуддяН. П. Ліхтанська