УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/426/16-ц

Пров. №2/668/730/16

29 січня 2016 року м.Херсон

Суворовського районного суду м. Херсона ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 49400,00 грн. яка складається з авансу в розмірі 24700,00 грн. який він передав останній в рахунок виконання та забезпечення умов попереднього договору щодо купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м.Херсон, вулиця Котовського, 43, який належить відповідачу на підставі договору дарування. Оскількі договір купівлі-продажу у строк, передбачений попереднім договором 15.12.2015 р. не був укладений з вини відповідача, остання повинна повернути йому авансовий платіж та штраф у 100% розмірі попереднього платежу.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 22 січня 2016 року відкрито провадження за вказаним вище позовом.

29 січня 2016 року суддею головуючим у справі отримана заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить накласти арешт на рухоме майно відповідача в межах заявленої суми, надати відомості про наявність рухомого майна у відповідача не має можливості, оскільки останнє є конфіденційною інформацію, про що свідчить відповідь на адвокатський запит.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2)вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як вбачається з позовної заяви, спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок наміру укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, про що був укладений попередній договір, сплачений аванс, договором були визначені строки укладення договору купівлі-продажу.

Позивач, подав заяву про забезпечення позову, не надає суду обґрунтування необхідності накладення арешту.

Позивачем не наведені обставини про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так як, факт пред'явлення позову про стягнення з відповідача суми 49400,00 грн. не є підставою вважати, що відповідач є неплатоспроможним або має наміри відчужувати рухоме майно, що йому можливо належить.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач не зазначає конкретне рухоме майно відповідача, не надає доказів його наявності та реєстрації за ним права власності.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відсутність у заяві про забезпечення позову відомостей про найменування та вартість рухомого майна позбавляє суд дійти висновку про співмірність такого забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного та оскільки на цей час відсутні відомості, потрібні для забезпечення позову, що передбачено п.3 ч.2 ст.151 ЦПК України, ч.3 ст.210 ЦПК України, відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1