РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі : Лисоконь А.В.

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області щодо відмови в проведенні виплат кредиторської заборгованості на його користь в сумі 111 881,39 грн. і зобовязати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді провести на його користь виплати відшкодування кредиторської заборгованості в сумі 111 881,39 грн.

Позов обґрунтовує тим, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року затверджено звіт арбітражного керуючого ОСОБА_3 та ліквідаційний баланс відкритого акціонерного товариства «Кіровоградбуд» та ліквідовано ВАТ « Кіровоградбуд», провадження у справі припинено.

У вказаній ухвалі Господарським судом, з посиланнями на п. 3 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105, зобовязано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді відшкодувати заборгованість банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» по відшкодуванню шкоди, заподіяної каліцтвом на виробництві перед кредиторами: ОСОБА_4П, ОСОБА_2М, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 року залишено без змін вищевказану ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року.

З врахуванням вищенаведених обставин, та тих обставин, що кредиторська заборгованість внесена в реєстр вимог кредитора не вважалася погашеною, а кошти в сумі 111881,39 грн., підлягали сплаті відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, 24.06.2014 року він звертався з відповідною заявою до начальника відділення виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_9

Проте, викладені в його заяві вимоги не були задоволені, кошти в сумі 111881,39 грн. не були сплачені по теперішній час.

Свою відмову в проведенні виплат відділення виконавчої дирекції Фонду мотивувало тим, що жодного зобов`язання між окремими кредиторами (ОСОБА_2М.) та Фондом, який теж є кредитором по справі, ухвалою господарського суду від 24.02.2014 року у справі № 2/37 (10/120) не вирішувалось, оскільки в межах цієї справи розглядались правовідносини між кредиторами та боржником.

Крім того, містяться посилання на те, що враховуючи те, що заборгованість боржника ВАТ Кіровоградбуд, перед ним, як кредитором, виникла після 01.04.2001 року, тобто після набрання чинності законом № 1105, і основна складова боргу це суми компенсації у зв`язку з інфляційними процесами, що нараховані після 01.04.2001 року, а тому не може відшкодовуватись Фондом.

В листі є посилання на те, що потерпілим на виробництві Фондом відшкодовується лише заборгованість по матеріальній шкоді, заподіяній ушкодженням здоров`я. Вказана норма не передбачає, що Фонд повинен відшкодовувати будь - які санкції (в тому числі компенсації) повязані з несвоєчасним виконанням підприємствами зобовязань перед працівниками і тим самим нести солідарну відповідальність поряд з роботодавцями.

Таким чином йому було повідомлено про те, що ухвала Господарського суду від 24.02.2014 року не носить зобовязального характеру по відношенню до відділення Фонду.

Вважає, вищевказані дії відділення виконавчої дирекції Фонду неправомірними, та посилаючись на вказані обставини, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на вказані обставини та надані суду докази і просили суд позов задовольнити.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, хоча в установленому порядку повідомлений про розгляд справи, в судовому засіданні 15.12.2015 року позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на раніше надані суду заперечення та доповнення до заперечень.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на раніше надані суду заперечення та доповнення до заперечень і посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не підлягають задоволенню зі слудуючих підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 61 цього Кодексу визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоровя та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 ЗУ № 1105 від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»).

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 9 « Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11 та від 25 травня 1998 р. № 15) доповнено постанову пунктами 12 14 такого змісту:

12. На підставі Закону № 1105-ХІV у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних із виконанням ними трудових обовязків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством СРСР, Української РСР або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям. Особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014 року за заявою кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, до боржника ВАТ «Кіровоградбуд» «встановлено, що заборгованість банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» перед,зокрема ОСОБА_2 в сумі 111881,39 грн. по шкоді, заподіяної життю та здоровю (рішення суду від 27.04.2001 року, від 16.12.2002 року, від 22.09.2003 року судом не вважається погашеною. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків. ВАТ «Кіровоградбуд» визнано в установленому законом порядку банкрутом, затверджено ліквідаційний баланс ВАТ «Кіровоградбуд» та дане товариство ліквідовано. Провадження у справі припинено».

Вказану заборгованість, яка виникла у ліквідованого підприємства перед позивачем та визначена господарським судом Кіровоградської області, було встановлено рішеннями Кіровського районного суду м. Кіровограда, а саме від 27 квітня 2001 року позов ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградбуд» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя задоволено частково, стягнуто з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь ОСОБА_2 2 209,27 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті відшкодування втраченого заробітку, а також 505,63 грн. компенсації втрати частини даного відшкодування у звязку з порушенням термінів його виплати з квітня 1996 року по січень 2001 року включно (т.1а.с.80-82); від 16 грудня 2002 року, яким стягнуто з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь ОСОБА_2 5073,81 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті відшкодування втраченого заробітку за період з квітня 1996 року по 01.04.2001 року (т.1.а.с.85); від 22 вересня 2003 року стягнуто з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь ОСОБА_2 5791,68 грн. втраченого заробітку за період з 01.10.1996 року по 01.04.2001 року (т.1.а.с.87-88).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2005 року було проведено відповідний розрахунок індексації присуджених та невиплачених сум, зокрема, за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2001 року в сумі 2714,90 грн. втраченого заробітку у звязку із травмою на виробництві, розрахунок індексації становить 5652,40 грн., за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2002 року в сумі 5073,81 грн. 46052,59 грн., а за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2003 року в сумі 5791,68 грн. розрахунок індексації складає 46 593,01 грн., що разом складає 98298 грн., а не 111 881,39 грн., як зазначено в ухвалі Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року (т.1.а.с.95-96).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2010 року апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді відхилено, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2005 року залишено без змін ( т. 1, а.с.97-98).

Згідно з частиною 1 ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( в редакції, що діяла до 19.01.2013 року провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом, іншими законодавчими актами України.

Закон регламентує правовідносини кредиторів з боржником в процедурі банкрутства, встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності субєкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Частиною 6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Згідно ч.2 ст.32 вищевказаного Закону, якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню, якщо затверджено звіт ліквідатора у порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону.

Таким чином вбачається, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року у справі № 2/37 (10/120) відмовлено у задоволенні заяви б/н від 24.08.2013 року гр. ОСОБА_10 та гр.. ОСОБА_11, затверджено звіт ліквідатора, вирішено ліквідувати юридичну особу - банкрута ВАТ «Кіровоградбуд», провадження по справі припинено.

Спору між кредитором ОСОБА_2 та Фондом, який теж є кредитором по цій справі, ухвалою господарського суду від 24.02.2014 року у справі не вирішувалось.

Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сімї на страхову виплату, затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 квітня 2001 року № 10, передбачено, що особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити такі документи: п.4.9 Довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого.

01.10.2001 року особову справу потерпілого ОСОБА_2 було передано підприємством до відділення Фонду.

Відповідно до довідки № 234 від 24.09.2001 року ВАТ «Кіровоградбуд» про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого сума заборгованості потерпілому ОСОБА_2, що накопичилася до 01.04.2001 року відсутня ( т.1 а.с.114).

Судові рішення, якими з Відділення Фонду на користь позивача стягувалися будь-які кошти, відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 06.03.2014 року державну реєстрацію ВАТ «Кіровоградбуд» припинено за судовим рішенням про припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом 24.02.2014 року, 2/37(10/120), Господарський суд Кіровоградської області, № запису 7001574 (т.2, а.с.85).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» завданнями страхування від нещасного випадку на виробництві є відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обовязків, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Згідно з п.3 Прикінцевих положень Закону № 1105- ХIV установлено, що: уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом (01 квітня 2001 року) підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Закон № 1105- ХIV набрав чинність 01.04.2001 року. В той же час, заборгованість боржника ВАТ «Кіровоградбуд» перед кредитором ОСОБА_2 виникла вже після 01.04.2001 року і основна складова боргу це суми компенсації у звязку з інфляційними процесами, що нараховані після 01.04.2001 року, а тому суд вважає, що дані суми не можуть бути відшкодовані Фондом.

Враховуючи вищевикладене, те, що ВАТ «Кіровоградбуд» на момент набрання чинності Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (01 квітня 2001 року), не було ліквідовано, тому підстави, передбачені п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105- ХIV для відшкодування заборгованості ОСОБА_2 з невиплаченої матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю у розмірі, визначеному судовими рішеннями, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, проведення виплати відшкодування кредиторської заборгованості відсутні.

Приймаючи до уваги те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області діє на підставі Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.03.2011 року № 209, яким не передбачені будь-які обовязки управління Фонду щодо проведення виплат, основними завданнями управління Фонду є реалізація державної політики, організаційно-методичне керівництво і контроль, розроблення і реалізація заходів, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій Управління щодо відмови в проведенні виплат кредиторської заборгованості на його користь в сумі 111 881,39 грн. повинно бути відмовлено.

У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_12