АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/911/15-ц
Провадження № 22-ц/792/476/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

секретар: Дубова М.В.,

з участю: представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/476/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 2 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП „Перше травня" та визнання права власності на майнову частку (пай).

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувшись до суду з означеним позовом вказувала, що 7 серпня 2008 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП „Перше травня" на загальну суму 334, що становить 0,08% від загальної вартості розпайованого майна КСП „Перше травня", посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП „Перше травня". Оригінал цього договору купівлі-продажу та оригінал свідоцтва про право власності на майнові паї були передані нею адвокату ОСОБА_4, який їх для неї не повернув. У подальшому ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП „Перше травня" із ОСОБА_3, тому вона вважала, що такими діями порушується її право власності.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 7 квітня 2015 року позовні вимоги були роз'єднані.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 2 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Цимбалюк О.В. Категорія № 2

Доповідач - Юзюк О.М.

Додатковим рішенням цього ж суду від 5 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу права на майновий пай КСП „Перше травня" відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважала, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не з'ясував в повній мірі обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального і матеріального права. Зокрема вона стверджувала, що суд неправильно ухвалив заочне рішення, безпідставно роз'єднав позовні вимоги, невчасно надіслав копію рішення, не надав оцінки доказам про її повний розрахунок з ОСОБА_2 за майновий пай та ту обставину, що він не вправі був передавати майнову частку (пай) для ОСОБА_3 Просила рішення скасувати та задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. ст. 212, 308 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному, та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст. ст. 10, 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що позивач не надала суду належних і допустимих доказів для підтвердження своїх позовних вимог.

Так, у відомості про виплату коштів громадянам, які продали свої майнові паї (а. с. 63-69, 104-107), які були надані позивачкою для місцевого та апеляційного суду, за №39, біля прізвища відповідача ОСОБА_2 міститься підпис. Проте в засіданні апеляційного суду 23.03.2016 року ОСОБА_2 заперечив продаж ним для ОСОБА_1 свого майнового сертифікату, і пояснив, що цей підпис йому не належить.

Крім того, із змісту посвідченої секретарем Капустинської сільради заяви (а. с. 110) адресованої ОСОБА_2 компетентним органам слідує, що в 2008 році між ним і ОСОБА_1 була домовленість щодо продажу ним їй своєї майнової частки (паю), проте вона не виконала своїх зобов'язань стосовно оплати цієї частки належним чином , тому договір не відбувсь.

Також із пояснень позивачки суду встановлено, що майнового сертифікату ОСОБА_2 у неї не має, і на себе вона дану частку (пай) не переоформила у сільській раді.

У наступні судові засідання 6 квітня і 5 травня 2016 року відповідач ОСОБА_2, не зважаючи на належні виклики (а. с. 130, 131, 136) не з'явився, клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи підпису від імені ОСОБА_2 у вищевказаних відомостях не зважаючи на неодноразове роз'яснення судом положень ч. 4 ст. 10 ЦПК, ні позивачем, ні іншою стороною, заявлено не було.

Пояснення ж позивачки про сплату нею ОСОБА_2 83 грн. із 334 грн. за продаж паю і цим повний розрахунок за домовленістю між ними, суд не може визнати за достатній доказ.

Не достатнім є і посилання на матеріали перевірки Стакостянтиністького РВ УМВС, лист адвоката ОСОБА_4, акт передачі, оскільки відповідач заперечив отримання ним коштів й справжність підпису від його прізвища про це.

Доказів для інших висновків суду не надано.

Оскільки позивачка не була стороною договору купівлі-продажу майнового паю між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, тому вимога її позовної заяви про визнання цього договору недійсним задоволена не може бути.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 02.06.2015 року (день ухвалення рішення) позивач не мала можливості з'явитись для участі в судове засідання та надати суду заяву про причини своєї неявки до суду, так як через сімейні обставини їй було потрібно терміново виїхати за межі Хмельницької області не є достатньою підставою для скасування рішення (а. с. 39).

Суд також не приймає до уваги зазначення в скарзі про те, що адвокат ОСОБА_6 не був уповноважений на представлення інтересів позивачки в роз'єднаній справі стосовно ОСОБА_2, оскільки зміст договору про надання правової допомоги свідчить про укладення його стосовно позовних вимог у цій справі (а. с. 29, 80).

В силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк