Справа № 539/4372/15-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі - Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї .

Позов мотивований тим, що від спільного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3. 21.05.2013 року рішенням Лубенського міськрайонного суду шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу його син став проживати разом з ним. З квітня 2014 року по квітень 2015 року позивач проходив службу у зоні АТО, а його син став проживав з бабусею ОСОБА_4

Після повернення з АТО він одружився з ОСОБА_5 і фактично з того самого моменту у нього з відповідачем почалися непорозуміння, остання забрала сина ОСОБА_3 і з липня 2015 року перешкоджає йому спілкуватися, залишатись на канікулах у нього та інше. Крім того, він не може приймати участь у вихованні сина, його відвідувати, почалися створюватись штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості його нормального спілкування зі своєю дитиною.

Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся із заявою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради . 21.10.2015 року вказаною службою було прийнято рішення, відповідно до якого зобов"язали відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди щодо спілкування батька з дитиною.

Фактично, до та після прийняття такого рішення, відповідач ігнорувала вказане рішення третьої особи і продовжувала чинити перешкоди йому у спілкуванні та вихованні дитини .

Позивач прохає суд зобов"язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Визначити наступні способи його участі у вихованні сина : побачення 5 разів на тиждень; спільний відпочинок : першу половину канікул дитина проводить із батьком; необмежене спілкування із сином по телефону та інше.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, прохали його задовольнити.

Відповідач позов не визнала, пояснивши, що ніяких перешкод у вільному спілкуванні батька із дитиною та у вихованні батьком дитини вона не чинить та не чинила. Навпаки, вона постійно цікавиться у сина про те, чи телефонував він батькові, чи ходив він до останнього додому. При цьому вона пояснює синові, що треба ходити до батька та зустрічатися і спілкуватися із ним. Але їх спільний син - ОСОБА_3 сам не бажає зустрічатися із батьком, із-за агресивної поведінки позивача по відношенню до нього та його бабусі ОСОБА_4 - рідної матері позивача. Примусити сина зустрічатися із батьком вона не може.

Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради позов також не визнала, мотивуючи тим, що у 2015 році позивач ОСОБА_1 звертався із заявою до служби не з приводу того, що матір перешкоджає зустрічатися із дитиною, а з приводу визначення місця проживання дитини. 21.10.2015 року рішенням виконкому було визначено місце проживання дитини разом із матір"ю ОСОБА_2 Другим пунктом рішення було зазначено по шаблону про те, що матір не повинна перешкоджати батькові спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні. Факту перешкоджання матір"ю у спілкуванні батька із сином та участі у вихованні, службою у справою дітей виявлено не було. Під час засідання служби було виявлено агресивна поведінка батька до неповнолітнього сина та до своєї рідної матері, яка подарувала будинок своєму синові, ОСОБА_1, а потім останній вигнав її із будинку. В даний час пристаріла матір позивача проживає разом із колишньою невісткою, відповідачем по справі - ОСОБА_2

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини, докази по справі, вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, враховуючи наступне .

Відповідно до частин 1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами 1-2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З рішення Лубенського міськрайонного суду від 21.05.2013 року(а.с.10) вбачається, що 22.09.2000 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_1. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9). 21.05.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

З паспортних даних відповідача (а.с.6) вбачається, що останній зареєстрував 25.08.2015 року шлюб з іншою жінкою - ОСОБА_5

З пояснень відповідача та свідка ОСОБА_4 - рідної матері позивача, вбачається, що дійсно, деякий час після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_3 проживав разом зі своїм батьком та бабусею ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2. Вказаний будинок будувала ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком, батьком позивача. Вищезазначені обставини сторонами визнаються і не оспорюються.

Після того, як позивач привів в будинок свою нову дружину ОСОБА_5, то ОСОБА_1 та остання почали принижувати, ображати неповнолітнього ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Через деякий час ОСОБА_1 та ОСОБА_5 замінили замки у вхідних дверях будинку і рідна бабуся неповнолітнього сина - ОСОБА_4 вимушена була піти проживати до своєї колишньої невістки, відповідача по справі, - ОСОБА_2 Неповнолітній ОСОБА_3 також у відсутності свого батька також став мати обмежений доступ до будинку і почав проживати разом зі своєю матір"ю.

21.10.2015 року рішенням Виконавчого комітету Лубенської міської ради № 276 (а.с.8) було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір"ю за адресою АДРЕСА_1.

Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3, якому на момент розгляду справи в суді виповнилось 13 років, пояснив, що його матір ОСОБА_2 ніколи йому не забороняла зустрічатися та спілкуватись разом із батьком. Просто він не хоче спілкуватись із своїм рідним батьком, бо той став агресивним, зокрема із-за дрібниці може запустити в нього чайник. Також причиною його не бажання зустрічатись із батьком стало поведінка нової дружини останнього, яка принижує його та вигнала із будинку його рідну бабусю.

Відповідно до ст.60 ЦПК України позивач не надав суду докази тієї обставини, що відвідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Також таких доказів судом самостійно не здобуто. А зі змісту статті 159 СК України вбачається, що суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини, лише коли один із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Крім цього, суд відноситься критично до пояснень позивача, що нібито відповідач не виконує п.2 рішення виконкому № 276 від 21.10.2015 року та чинить йому перешкоди у вихованні дитини, оскільки, як пояснила начальник Служби у справах дітей виконкому Лубенської міської ради, предметом розгляду вказаного рішення було - визначення місця проживання дитини. Другим пунктом рішення було зазначено по шаблону про те, що матір не повинна перешкоджати батькові спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні. Факту перешкоджання матір"ю у спілкуванні батька із сином та участі у вихованні, службою у справою дітей виявлено не було.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, за безпідставністю. Також суд вважає, що батько повинен зробити все що від нього залежить, щоб дитина сама захотіла зустрічатися та спілкуватись з ним, намагатись зрозуміти свою дитину, а не вирішувати шляхом подачі вказаного позову свої сугубо особистісні, продиктовані егоїстичними міркуваннями мотиви. На думку суду, суд не має право примушувати дитину, яка категорично не бажає зустрічатись зі своїм батьком, оскільки це призведе до моральної та психологічної травми малолітнього, дитина сама повинна захотіти вільно спілкуватись зі своїм батьком.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.157,159 Сімейного Кодексу України,

ст.ст. 60, 212- 215, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.