Ухвала

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів.

Позивач посилався на те, що 17 листопада 2005 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 208 200 грн зі сплатою 15 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 за договором застави передав у заставу автомобіль «Chrysler 300С».

Позивач вказував, що 13 травня 2009 року господарським судом Харківської області прийнято постанову, згідно з якою фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ФОП ОСОБА_4 було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, якого судом зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру, надати суду звіти про виконану роботу та всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури до 13 листопада 2009 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 серпня 2010 року було визначено кінцевий термін проведення ліквідаційної процедури до 13 листопада 2010 року.

28 липня 2011 року ОСОБА_3 подано на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_4, за яким відповідач повідомив господарський суд про завершення ліквідаційної процедури банкрута, реалізацію належного йому майна та задоволення вимог кредиторів. 21 вересня 2011 року Харківським апеляційним господарським судом постанову господарського суду Харківської області від 13 травня 2009 року про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_4 скасовано та провадження у справі припинено, як таке, що було порушено без наявності законних підстав.

Позивач зазначав, що 22 серпня 2012 року йому стало відомо про те, що автомобіль «Chrysler 300С», який належав ОСОБА_4, був зареєстрований

11 серпня 2011 року за ОСОБА_5 Продаж вказаного автомобіля відбувся згідно з протоколом № 1 проведення відкритих торгів від 01 липня 2011 року за

24 200 грн. Відповідно до договору, укладеного між ОСОБА_5 та відповідачем, покупець зобов'язувалася сплатити 24 200 грн протягом 30 днів з дня підписання договору. Вказані кошти від продажу заставного майна в ліквідаційній процедурі відповідач банку не перерахував. На підставі вищевказаного позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі вартості реалізованого автомобіля, яка з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу і 3 % річних від простроченої суми становить 32 800 грн 80 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошові кошти від вартості реалізованого транспортного засобу в розмірі 24 200 грн, індекс інфляції - 6 106 грн та 3 % річних від простроченої суми - 2 494 грн 26 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 17 листопада 2005 року між АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 208 200 грн зі сплатою 15 % річних, строком до 17 листопада 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 листопада 2005 року між АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір застави, згідно з умовами якого позичальник передав АТ «УкрСиббанк» у заставу автотранспортний засіб «Chrysler 300С», сірого кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою господарського суду Харківської області від 13 травня 2009 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ФОП ОСОБА_4 було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, який повинен був виконати ліквідаційну процедуру, надати суду звіти про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, в тому числі акти оцінки майна, відомості про реалізацію кожного об'єкта ліквідаційної маси банкрута, звіт про виплачені кредиторам кошти, докази погашення кредиторської заборгованості по кожному кредитору окремо, реєстр погашених вимог кредиторів тощо до 13 листопада 2009 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 серпня 2010 року було визначено кінцевий термін проведення ліквідаційної процедури відносно ФОП ОСОБА_4 - до 13 листопада 2010 року.

28 листопада 2011 року ліквідатором ОСОБА_3 подано на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_4, за яким відповідач повідомив господарський суд про завершення ліквідаційної процедури банкрута, реалізацію належного йому майна та задоволення вимог кредиторів.

21 вересня 2011 року Харківським апеляційним господарським судом постанову господарського суду Харківської області від 13 травня 2009 року про визнання банкрутом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 скасовано та провадження у справі припинено, як таке, що було порушено без наявності законних підстав.

22 серпня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо з листа УДАІ ГУМВС України в Харківській області про те, що автотранспортний засіб «Chrysler 300С», сірого кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4, було зареєстровано за ОСОБА_5 11 серпня 2011 року, 18 серпня 2011 року ОСОБА_5 відчужила автотранспортний засіб ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 як арбітражний керуючий, особа призначена господарським судом ліквідатором приватного підприємця ОСОБА_4, продав автомобіль, який є предметом застави, а гроші від продажу банку не перерахував, то сума грошей, отриманих від продажу автомобіля, підлягає стягненню з відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлено в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який встановлює особливий порядок задоволення грошових вимог кредиторів до боржника та не передбачає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку.

Абзацом 2 частини 6 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 31 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються у першу чергу на задоволення вимог, забезпечених заставою.

Отже, законодавець чітко визначив процедуру внесення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, до реєстру вимог кредиторів та задоволення таких вимог, вказавши, що майно боржника, яке є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який діяв на час проведення процедури банкрутства) кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Наведене свідчить про те, що гроші, отримані після реалізації майна боржника, використовуються арбітражним керуючим не на власний розсуд, а лише за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Харківської області від 13 травня 2009 року визнано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_3

Під час вказаної процедури 01 липня 2011 року було проведено відкриті торги і реалізовано автомобіль, власником якого був ОСОБА_4, за 24 200 грн. У протоколі проведення відкритих торгів зазначено, що кошти в розмірі 24 200 грн вносяться переможцем на р/р товарної біржі «Правопорядок».

З приводу проведених дій ліквідатор, арбітражний керуючий ОСОБА_3, надав до господарського суду ліквідаційний звіт, згідно з яким грошові кошти в сумі 36 212 грн 70 коп. перераховуються на р/р АТ «УкрСиббанк» для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який діяв на час проведення процедури банкрутства) передбачено, що арбітражним керуючим є фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка має юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями і не є зацікавленою особою стосовно боржника та кредиторів

Сторонами в процедурі банкрутства є боржник та кредитор.

Арбітражний керуючий не є стороною у справі, а є особою, яка призначається господарським судом і організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом.

ОСОБА_3 як арбітражний керуючий виконував обов'язки, покладені на нього господарським судом, є суб'єктом підприємницької діяльності на теперішній час та на час здійснення функції ліквідатора у процедурі банкрутства ОСОБА_4, що не заперечується представником позивача, правовідносини, що виникли між сторонами, випливають саме з виконання відповідачем діяльності в якості арбітражного керуючого, а тому він не несе відповідальності перед кредиторами як фізична особа.

Відповідальною особою за реалізацію майна є не фізична особа ОСОБА_3, яка не має ніяких зобов'язань перед позивачем, а ОСОБА_3, як арбітражний керуючий.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана