Справа № 369/7227/16-ц
Провадження № 2/369/3280/16
25.10.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Пркимета І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛА ВІЛЛА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна,
По даному факту дійсним та легітимним керівником ТОВ «ЛА ВІЛЛА» ОСОБА_8А, 11.06.2015 було подано заяву про злочин до СУ ГУ МВС України в м. Києві.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 р. по провадженню № 22-ц/780/2262/16 було визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 13,82 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5140, що був укладений 13.06.2015 між ТОВ «ЛА ВІЛЛА» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 583.

Отже, громадянин ОСОБА_4, як і громадянин ОСОБА_5 не мали жодних прав чи повноважень вчиняти щодо землі, яка була та є власністю ТОВ «ЛА ВІЛЛА», будь-які дії.

Тому позивач просив витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛА ВІЛЛА» земельну ділянку загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5147. Витребувати у ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЛА ВІЛЛА» земельну ділянку загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5148.

Представник позивача направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявились про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через офіційний друкований орган ЗМІ. Причин неявки суду не повідомлено.

Треті особи в судове засідання не зявились, про день, часта місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 13 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛА ВІЛЛА» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким ТОВ «ЛА ВІЛЛА» було відчужено на користь ОСОБА_4 земельну ділянку площею 13,82 га, розташовану на території Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :05:006:5140, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що належить продавцю на праві приватної власності.

Згідно листа Головного управління держгеокадастру у Київській області від 06.07.2015 р. № 32-10-0.5-123/23-15, вбачається що в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:5140 було утворено 2 (дві) земельні ділянки: загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5147; загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5148.

На підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2015 р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 земельна ділянка загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5147, була відчужена на користь ОСОБА_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2015 р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 земельна ділянка загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5148, була відчужена на користь ОСОБА_2.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року було скасовано реєстраційну дію про підтвердження відомостей (зміна додаткової інформації) про юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛА ВІЛЛА», , проведену державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 11.06.2015 року №8036790. Скасовано реєстраційну дію про внесення змін до відомостей про юридичну особу (зміна керівника юридичної особи, зміна складу або інформації про засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛА ВІЛЛА», , проведену державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 12.06.2015 року №0036790.

Згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2016 року визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки площею 13,82га., яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :05:006:5140, що був укладений 13 червня 2015 року між ТзОВ «ЛА ВІЛЛА» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером № 583.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Стаття 387 ЦК України визначає що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Згідно положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Відповідно до положень пункту 3 розділу Х Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року за № 55-XII, яка належить до актів конституційного законодавства, та положень статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року за № 1906-IV, в Україні закріплено принцип пріоритету загальновизнаних норм міжнародного права перед нормами внутрішньодержавного права, відповідно до яких, в разі, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, - то застосовуються правила міжнародного договору.

07.07.1997 року Верховною Радою України прийнято закон України за N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», які відповідно до положень статті 9 Конституції України стали частиною національного законодавства України.

Згідно положень статті 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, юрисдикція Європейського суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції та протоколів до неї.

Вищезазначені тлумачення містяться у рішеннях, що постановляє Європейський суд з прав людини. Відповідно до положень статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Україна, як сторона цієї Конвенції, зобов'язалась виконувати рішення Європейського суду з прав людини.

Положеннями статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV, Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року та практику Європейського суду з прав людини визнано джерелом права в Україні та покладено на суди обов'язок при здійсненні судочинства застосовувати у своїх рішеннях тлумачення Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, які надані Європейським судом з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина „судового розгляду".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, господарській або адміністративній, що набрало законної сили, не допускається при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності, і відповідно вибуло з його володіння не з його волі, що підтверджується судовими рішеннями, і знаходиться у володінні відповідачів які набули дане майно без відповідної правової підстави.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги позивача обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 215, 216, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Витребувати у ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ТОВ «ЛА ВІЛЛА» () земельну ділянку загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5147.

Витребувати у ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на користь ТОВ «ЛА ВІЛЛА» () земельну ділянку загальною площею 6,91 га, яка розташована в межах Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :05:006:5148.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя Дубас Т.В.