УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» про визнання незаконним рішення органу підприємства про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» про визнання незаконним рішення органу підприємства про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що він у відповідача працював з 2002 року, а на посаді начальника дільниці телебачення - з 2010 року.

19 та 20 серпня 2014 року він, використовуючи додаткові дні відпочинку, отримані за відпрацьовані дні 02 та 03 серпня 2014 року, з попереднім узгодженням з керівництвом, не вийшов на роботу. Наказом від 03 жовтня 2014 року № 25-К його звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Позивач вважає наказ незаконним, оскільки він 19 та 20 серпня 2014 року погано себе почував, з приводу чого звертався до лікарів. Просив визнати наказ незаконним, поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, яку він оцінив у 15 тис. грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» від 03 жовтня 2014 року № 25-К про звільнення ОСОБА_4 за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника дільниці телебачення з 04 жовтня 2014 року. Стягнуто з Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 жовтня 2014 року по 18 листопада 2015 року включно у розмірі 44 298 грн 99 коп. без врахування податків та обов'язкових платежів та моральну шкоду у розмірі 200 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Державна організація «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 2010 року працював у Державній організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» на посаді начальника дільниці телебачення.

Наказом від 03 жовтня 2014 року № 25-К його звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Відповідно до наказу від 17 липня 2014 року № 81 ОСОБА_4 перебував у відпустці в період з 04 по 18 серпня 2014 року (а. с. 57).

У період з 18 по 20 серпня 2014 року ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні у Комунальній установі «Цент первинної медико - санітарної допомоги № 4» Криворізької міської ради, Амбулаторія № 3, про що свідчить довідка (а. с. 129).

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що лікарняний лист ОСОБА_4 не видавався, оскільки у пацієнта були відсутні ознаки тимчасової непрацездатності в його професії.

Зазначена обставина підтверджується відповіддю Управління охорони здоров'я виконкому Криворізької міської ради від 19 травня 2015 року № 981 (а. с. 144).

Порушення процедури видачі довідки про хворобу позивача та його звернення до лікаря за допомогою можу бути підставою для неоплати часу, протягом якого він був відсутній на роботі, але не спростовує поважності причин відсутності на роботі

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач був відсутній на робочому місці 19 та 20 серпня 2014 року з поважних причин, оскільки він звертався до лікарів зі скаргами на стан свого здоров'я, що підтверджено належними та допустимими доказами, як і перебування позивача у хворобливому стані, який не спричинив тимчасову непрацездатність.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Гвоздик П.О. Мартинюк В.І.