Справа №487/1768/16-ц 03.11.2016 03.11.2016 03.11.2016
Провадження №22-ц/784/2237/16
Головуючий у першій інстанції-Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до товариства з обмеженою відповідальністю

«Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

про визнання дій нотаріуса неправомірними, скасування рішення, визнання незаконним запису та зобовязання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з вищеназваним позовом.

Позивачка зазначала, що 11 червня 2008 року уклала з ВАТ «Сведобанк» кредитний договір № 1402/0608/71-003, за яким отримала 43 000 доларів США з метою придбання квартири АДРЕСА_1, яку передала в іпотеку банку за договором іпотеки від 11 червня 2008 року. У звязку з погіршенням фінансового становища з 2012 року вона виконувала умови договору лише частково, внаслідок чого рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 4 грудня 2012 року з неї на користь ПАТ «Сведбанк», як правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк», достроково стягнуто 426 899, 49 грн. кредитної заборгованості. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за договором факторингу.

У березні 2016 року вона дізналася, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12 червня 2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 10023644, яким змінено власника її квартири на ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору іпотеки від 11 червня 2008 року.

Посилаючись на порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; введення мораторію на звернення стягнення на майно, передане в іпотеку на забезпечення кредитів в іноземній валюті; сплив строку предявлення виконавчого листа до виконання; а також порушення своїх прав позичальника, ОСОБА_3 просила визнати незаконним та скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 червня 2015 року, визнати незаконним внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 10023644 від 12 червня 2015 року та зобовязати приватного нотаріуса вилучити вказаний запис з державного реєстру.

Представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та недоведеність.

Приватний нотаріус участі у судових засіданнях не приймала, своєї думки стосовно позову не висловила.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 22046705 від 12 червня 2015 року 19:18:05 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Визнано незаконним внесений приватним нотаріусом до державного реєстру запис № 1002344 від 12 червня 2015 року та зобовязано нотаріуса вилучити його з Державного реєстру речових прав.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки нотаріус, виконуючи обовязки державного реєстратора, є субєктом владних повноважень, який здійснює публічно-правову діяльність від імені держави, а тому спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2008 року між ВАТ «Сведобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1402/0608/71-003, за яким остання отримала 43 000 доларів США, та договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 9-18,21-23).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2012 року достроково стягнута кредитна заборгованість за договором в розмірі 426 899,49 грн. та судові витрати (а.с. 31-33).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником ВАТ «Сведобанк», та ТОВ «ФК«Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15 та договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами (а.с.145-149, 150-151), за яким останній набув право вимоги, в тому числі і за зобовязаннями ОСОБА_3

12 червня 2015 року представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за товариством (а.с. 157, 158), надавши статутні документи товариства, кредитний договір, договір іпотеки, договір факторингу № 15, договір відступлення права вимоги.

12 червня 2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 на підставі поданих документів прийняте рішення № 22046705 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Того ж числа на підставі рішення від 12 червня 2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №10023644 про реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с. 38).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що реєстрація права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснена приватним нотаріусом як реєстратором поза межами його компетенції, передбаченої Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто без вчинення будь-яких нотаріальних дій, при відсутності необхідних документів для реєстрації права власності, після спливу строку предявлення виконавчого документу до виконання, поза межами місця розташування обєкту нерухомості та з порушенням умов, визначених Законом «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводів, які би стосувались законності та обґрунтованості висновків суду по суті позовних вимог, апеляційна скарга не містить.

Єдиним доводом апелянта щодо невідповідності судового рішення вимогам діючого законодавства є порушення судом правил цивільної юрисдикції.

Так, відповідно до статті 15 ЦПК в порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, в тому числі на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Отже, одним з основних критеріїв відмежування справ цивільної юрисдикції від адміністративних справ, поряд з субєктним складом учасників спору, є характер спірних правовідносин та наявність спору про право цивільне.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що нею оскаржуються рішення нотаріуса, прийняті ним при здійсненні функцій державного реєстратора, які за своєю суттю є підтвердженням державою речових прав на нерухоме майно, тобто є функціями субєкта владних повноважень.

Але підставами своїх вимог, поряд з порушенням порядку реєстрації речових прав, позивачка зазначала порушення відповідачами іпотечного договору щодо умов та порядку переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодавця.

Оскільки даний спір випливає, насамперед, з договірних відносин і не є публічно-правовим, то цей спір має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Така правова позиція у спорах щодо дій державного реєстратора висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, судовою палатою у господарських справах та Судової палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 14 червня 2016 року (справа № 21-41а16) (а.с. 209-211).

Отже, розгляд судом позову ОСОБА_3 за правилами цивільного судочинства відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства та судовій практиці.

Оскільки доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а інших доводів скарга не містить, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: О.І.Галущенко

ОСОБА_5