Провадження № 2/185/360/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Павлоградська Державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду по захисту свого права на спадщину на частину квартири АДРЕСА_1. Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, нотаріальний бланк НОМЕР_1, на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 21.05.2014 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 від 21.05.2014 року, номер запису про право власності 5730105, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, нотаріальний бланк НОМЕР_2, на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 26.06.2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 від 26.06.2015 року, номер запису про право власності 10189646.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач пояснила, що з 1978 року перебувала в шлюбі з 27 травня 1978 року з ОСОБА_4. При укладені шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4. Після одруження стала проживати в будинку чоловіка де і зареєстрована по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік загинув. Після смерті чоловіка вона за згодою мами ОСОБА_5 перейшла жити до неї в квартиру АДРЕСА_1 з двома неповнолітніми дітьми. Вже за новим місцем проживання діти ходили до школи. Позивач пояснила, що на той час відповідач не проживав з ними в одній квартирі. Він жив за іншою адресою зі своєю дружиною. Після смерті вітчима, ОСОБА_6, тобто чоловіка з яким проживала матір, її брат повернувся та став проживати вже разом з нею та мамою в одній квартирі. Весь час проживання в квартирі, до 2009 року комунальні платежі сплачував спочатку вітчим, а після його смерті всі платежі були зроблені від імені матері. Під час проживання з матір'ю вони робили ремонти, вставляли пластикові вікна, клали лінолеум, клеїли шпалери. Коли приїхала проживати до матері, то привезла в квартиру свої меблі, килими, посуд які і на даний час знаходиться в квартирі. Після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач разом з відповідачем залишились проживати в спірній квартирі. Під час сумісного проживання позивач убирала в квартирі, покупала продукти за свої кошти, готувала їжу на обох, прала одяг, в тому числі і відповідачу. На той час її доросла дочка вже проживала в м. Першотравенськ куди вона їздила провідати доньку та свою онуку. Позивач постійно піклувалась про свого брата ОСОБА_2, коли він зламав ногу вона хвилювалась за нього та допомагала йому. Також позивач повідомила, що з ними проживав і син її брата, тобто її племінник ОСОБА_7. Вона приймала участь у його вихованні та догляді. З ним вона навіть перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні. В травні 2015 року приїхала з онукою додому від доньки, коли у відповідача трапився інсульт. Коли вона приїхала, то відповідач просто вигнав її при цьому повідомив, що вона тут більше не проживає та не має ніяких прав на проживання. Дана обставина вимусила звернутись до нотаріальної контори, але була отримана відмова в отриманні спадщини так як не було надано доказів фактичного прийняття спадщини.

Відповідач та його представник, кожен окремо, позов не визнали і просили суд відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснив, що в 1978 році мати отримала квартиру від будівельного управління №12 і там були прописані він, мати, вітчим та позивач. В 1998 році вони купили квартиру за 1 гривню, але в покупці його сестра участі не приймала, причин він пояснити не може. Після смерті вітчиму та його матері, він звернувся до нотаріальної контори, де вступив у права спадкування за померлою матір'ю. Також вже після смерті матері, через суд було визнано її як таку що перебувала на утриманні ОСОБА_6 та фактично отримала спадщину. Після визнання даної обставини судом він отримав частку квартири яка належала вітчиму. Таким чином став власником усієї квартири. На запитання суду відповідач визнав, що з 1993 року позивач, його рідна сестра, проживала у спірній квартирі разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми. Також в 2004 році у позивача народилась онука і позивач постійно їздила в м. Першотравенськ допомагати своїй доньці, але постійне місце мешкання було в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач визнав що і на момент смерті матері позивач проживала в квартирі та під час тяжкого стану матері постійно знаходилась з нею у лікарні. Відповідач пояснив, що він не бажає надати згоду своїй сестрі для отримання нею спадщини. На запитання, чому повідомив нотаріусу про те, що крім нього інших спадкоємців не має відповідач повідомив, що документи які він підписував, він не читав і про інших спадкоємців у нього нотаріус нічого не запитував. Також він пояснив, що в 2015 році у нього виникла сварка з сестрою в ході якої він викликав міліцію та вигнав сестру з квартири. Також він повідомив, що йому відомо, що будинок, в якому зареєстрована його рідна сестра ОСОБА_1, розвалився і не існує з 1993 року. Відповідач визнав, що ще при житті спадкодавиці, позивач робила в квартирі ремонт вставляли пластикові вікна і проживала зі спадкодавицею однією сім'єю.

В судовому засіданні були допитані свідки, якими надані наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона була сусідкою. В родинних відносинах зі сторонами вона не перебуває. Їй добре відомі як позивачка ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_2 Вона була добре знайома і зі спадкодавицею ОСОБА_5. Їй відомо, що до того часу як до матері прийшов проживати її син ОСОБА_2 в даній квартирі вже проживала разом зі своєю матір'ю та неповнолітніми дітьми позивач. Також їй відомо що в квартирі проживав і син відповідача ОСОБА_7, вихованням якого займалась позивач разом з ОСОБА_5. ОСОБА_16 яка є матір'ю ОСОБА_7 у вихованні своєї дитини участі не приймала. Коли донька позивача ОСОБА_9 вийшла заміж, то пішла проживати з квартири до свого чоловіка. Потім одружився і син позивачки ОСОБА_10, який також пішов проживати окремо. На момент смерті і після смерті ОСОБА_5 в квартирі проживала ОСОБА_1 разом з братом.

В якості доказу обставин, що ОСОБА_1 проживала в спірній квартирі до справи були надані фото, зроблені в квартирі АДРЕСА_1. На фото зображені позивач з матір'ю та іншими членами родини, що разом сидять за святковим столом. На одній з фото на кухні сфотографований відповідач. На задньому плані даного фото позивач миє посуд. Під час допиту свідку, для перевірки її показів, їй судом були надані фотографії, надані позивачем до справи. На даних фотографіях свідок перелічила всіх присутніх на фото та пояснила, що фото зроблені в квартирі АДРЕСА_1.

Свідок пояснила, що їй відомо зі слів спадкодавиці, про те, що її онук ОСОБА_10, тобто син позивача, коли пішов працювати на шахту, також постійно їй допомагав, як по квартирі та і постійно надавав грошові кошти. Їй відомо, що в спірній квартирі знаходились речі позивача і те, що ОСОБА_2 вигнав з квартиру свою рідну сестру.

Свідок ОСОБА_10 показав, що саме звідти він пішов служити до армії і після того як він прийшов з армії в 2011 році, то купив собі квартиру та пішов жити окремо. Свідок повідомив, що на час смерті бабусі в квартирі АДРЕСА_1 проживала його мати та відповідач - його дядько. Після того як ОСОБА_2 в літку 2015 року вигнав його мати з квартири, вона пішла проживати до доньки в м. Першотравенськ, так як їй не має де жити. На запитання представника відповідача він перелічив меблі та речі які знаходяться в квартирі і належать саме позивачу. Свідок повідомив, що коли мати переїхала до бабусі то привезла свої речі, а старі меблі, що належали бабусі, забрала собі дружина ОСОБА_2 На запитання представника відповідача, чим він може підтвердити факт знаходження меблів та речей його матері в квартирі, він відповів, що лише тільки словами. В зв'язку з цим було запитання відповідачу, про те, чи правду повідомив свідок, чи знаходяться в квартирі речі та меблі позивача про які повідомив свідок ОСОБА_10, на що відповідач повністю визнав дані покази. Свідок повідомив, що коли знаходився в армії, то свої перші фото були вислані матері саме на адрес спірної квартири. Конверт в якому він відправляв фото був наданий до справи.

Свідок ОСОБА_11 надала аналогічні пояснення. Вона також підтвердила, що вона, її брат, мати проживали разом з бабусею та дідусем з 1993 року. З 9-го класу вона стала працювати. Після смерті діда, її дядько прийшов проживати в дану квартиру. На момент смерті бабусі в квартирі проживали її мати та її дядько ОСОБА_2, вони ніколи не сварились та проживали однією сім'єю. Мати проживала в квартирі до червня 2015 року, поки її не вигнав з квартири відповідач. Після того як мати вигнали, вона стала проживати у неї. Мати приїхала лише з тими речами які були на ній. Зимні носильні речі також прийшлось брати з допомогою міліції. Вона проживає разом з інвалідом чоловіком та донькою в місті Першотравенськ в двокімнатній квартирі. Саме туди і приїхала проживати її мати після того як її вигнали. В квартирі залишились меблі та речі її матері.

Свідку були представлені фотографії на яких вона перелічила усіх присутніх та повідомила, що фото зроблені саме в квартирі АДРЕСА_1. На одній з фото її мати на кухні моє посуд. Свідок пояснив, що її мати, як до смерті бабусі так і після смерті бабусі, проживала з відповідачем однією сім'єю. Вона готувала, прибирала, прала для обох і ніколи сварок не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що після того як у позивача загинув чоловік в 1993 році, вона перейшла проживати до своєї матері, яку вона також знала дуже добре і вони підтримували дружні стосунки. На час смерті ОСОБА_5 в квартирі проживали позивач ОСОБА_1 та її рідний брат ОСОБА_5 Свідок пояснила, що спадкодавиця часто скаржилась на сина і дуже його боялась коли він був в нетверезому стані. Вона повідомила, що коли з ОСОБА_5 робили ремонт в квартирі онука, то вона показала їй руку, яка була вся синя. ОСОБА_5 повідомила, що це їй зробив її рідний син, хватав її за руки коли був п'яний. Також свідок повідомив, що будинок, в якому проживала позивач не існує, його розкрали та розтаскали.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира придбана 24 вересня 1998 року по договору купівлі - продажу у ТОВ «Павлограджилбуд» ОСОБА_6, ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 за одну гривню. Право власності на дану квартиру було зареєстровано в БТІ м. Павлограда на трьох осіб 20.11.1998 року. Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво на спадщину, на всю квартиру, при цьому повідомив, що інших спадкоємців за законом крім нього не має.

Позивач з 1978 року перебувала в шлюбі. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 з 27 травня 1978 року. При укладені шлюбу дружині змінено прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 11). Після одруження стала проживати в будинку чоловіка де і зареєстрована на даний час (а.с.4). ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача загинув, що підтверджено свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.61).

Після смерті чоловіка вона, за згодою матері ОСОБА_5, перейшла жити до неї в квартиру АДРЕСА_1, з двома неповнолітніми дітьми. Вже за новим місцем проживання діти ходили до школи.

Родинний зв'язок з ОСОБА_5 підтверджений свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_13, 08.11.1960 року, де матір'ю зазначена спадкодавиця ОСОБА_5. (а.с.10)

Пояснення позивачки про те, що вона проживала в спірній квартирі з 1993 року підтверджується довідкою з місця проживання по АДРЕСА_2 виданою головою квартального комітету, з якої вбачається, що будинку за вказаною адресою не існує з 1993 року (а.с.4). За даною адресою позивач хоча і мав право на користування житловим приміщенням, але не існувало самого приміщення, тому і реалізувати своє право на проживання позивач не міг.

Крім того, з письмового висновку працівника Павлоградської міліції Єлісєєва С.С. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 з якою у нього 10.06.2015 року виникла сварка на ґрунті побутових відносин. (а.с.5).

З аналогічного висновку працівника Павлоградської міліції Єлісєєва С.С. вбачається, що з 07.06.2015 року позивач змінила місце мешкання, при цьому причини зміни мешкання не зазначені. В місці її попереднього мешкання залишились її особисті речі які вона не може забрати, тому 30.09.2015 року звернулась до правоохоронних органів (а.с. 6)

З листа-відповіді першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 23 вересня 2015 року вбачається, що спадкова справа відносно померлої ОСОБА_5 була заведена 05 березня 2014 року на підставі заяви іншого спадкоємця який вже отримав відповідні свідоцтва на право на спадщину за законом. Заява позивача була не своєчасно подана до нотаріальної контори та не надано доказів фактичного прийняття спадщини. В зв'язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_5, або письмової згоди спадкоємця який прийняв спадщину, або відповідного рішення суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини позивачу рекомендовано звернутись до суду. (а.с.7)

З акту, який був складений комісією ЖС -2 вбачається, що позивач ОСОБА_1, 1960 року народження, з 1993 року по червень 2015 проживала в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8).

З поштового конверту, яким ОСОБА_10, в 2009 році, прислав своїй матері армійське фото вбачається, що позивач проживала в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.78).

В судовому засіданні були досліджені матеріали спадкової справи, в якій міститься три заяви відповідача до нотаріуса, в яких він просить видати свідоцтво про право на спадщину і де заявляє, що інших спадкоємців за законом крім нього у спадкодавця ОСОБА_5 не має (а.с.49 оборот, 57 оборот -72). Таким чином, відповідач не зазначив в своїй заяві про існування його рідної сестри, яка на час відкриття спадщини мешкала в спірній квартирі спадкодавця на протязі 20 років.

З матеріалів спадкової справи також встановлено, що 21.05.2014 року відповідач вдруге звертається до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини в розмірі 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 і того ж дня отримує свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.57 оборот, 58).

26 червня 2015 року ОСОБА_2 втретє звертається до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори с заявою про видачу спадщини за законом (а.с.64 оборот). В заяві про видачу спадщини за законом ОСОБА_2 вказує, що 21 травня 2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5, яка проживала постійно до смерті в квартирі АДРЕСА_1 м. Павлоград і яка фактично прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, але не встигла її переоформити нотаріально у зв'язку зі смертю. На час її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцем за законом є він, син померлої. Крім нього інших спадкоємців, яких передбачено ст.1261 ЦК України, у спадкодавця не має. На підставі ст.1296 ЦК України просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану частку спадкового майна.

Того ж дня ОСОБА_2 знову отримує свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.66 оборот).

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7, від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Свідоцтва про право на спадщину, що були видані ОСОБА_2 21.05.2014 року на 1/3 частки квартири та 26 червня 2015 року також на 1/3 частки квартири, порушують право позивача на отримання спадщини. Нотаріус не з'ясовував про інших спадкоємців за законом у ОСОБА_2 та порушив права ОСОБА_1

ОСОБА_2 набув право власності на квартиру після державної реєстрації речових прав.

Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, в зв'язку з чим необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набуте на підставі спірного свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначає, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

В зв'язку з вищевикладеним суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на судовий збір в сумі 730.80 гривень (а.с.1, 18).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Павлоградська Державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, нотаріальний бланк НОМЕР_1, на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 21.05.2014 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 від 21.05.2014 року, номер запису про право власності 5730105.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, нотаріальний бланк НОМЕР_2, на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 26.06.2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 від 26.06.2015 року, номер запису про право власності 10189646.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 730.80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Головін