Справа № 750/8558/16-ц
Провадження № 2/750/2482/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника органу опіки та піклування ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради,
13 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку № 12, що розташований по вул. Володимирській в м. Чернігові, оскільки відповідачі не проживають в ньому з 01 вересня 2015 року без поважних причин.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_6, яка є і законним представником ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували.
Представник Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради у судовому засіданні не заперечувала проти визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування житлом, а проти визнання втратившим право на користування житлом неповнолітнього ОСОБА_7 заперечувала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частини будинку № 12, що розташований по вул. Володимирській в м. Чернігові, що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10 червня 2016 року (а/с 4).
В даному будинку, крім позивача, зареєстровані також: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про що свідчить довідка № 133 вуличного комітету № 19 Деснянської районної у м. Чернігові ради від 02 вересня 2016 року (а/с 6).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано (а/с 7).

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що 01 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_6 забрала свої речі і разом з своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 стала проживати за іншою адресою. На даний час ОСОБА_6 участі у витратах на утримання будинку не приймає.

Також, представник позивача, яка є і бабусею неповнолітнього ОСОБА_7, у судовому засіданні зазначила, що її онук ОСОБА_7 часто приходить до батька ОСОБА_2 у гості, спілкується з ним та іншими членами сім'ї, вони харчуються та проводять час разом.

Згідно акту від 02 вересня 2016 року, затвердженого головою вуличного комітету № 19 Деснянської районної у м. Чернігові ради, зі слів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 встановлено, що відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації з 01 вересня 2015 року (а/с 5).

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9Л суду підтвердили, що відповідач ОСОБА_6 не проживає за місцем реєстрації з вересня 2015 року, так як після розірвання шлюбу переїхала в інше житло разом з неповнолітнім сином.

Факт проживання відповідача ОСОБА_6 за іншою адресою підтверджується тим, що вона отримала судову повістку за адресою: АДРЕСА_1, а не за місцем реєстрації (а/с 25).

Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Як вбачається з матеріалів справи, в будинку №12 по вулиці Володимирській в м. Чернігові зареєстрований ОСОБА_2, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому в цьому будинку з народження і був зареєстрований неповнолітній син члена сімї власника житла.

Зазначені обставини, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,ст.29 ЦК України дають підстави для проживання дитини як за місцем проживання та реєстрації матері дитини, так і її батька.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» схваленою резолюцією Генеральної Ансамблеї ООН 44/25від 20 листопада 1989 року та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-12,встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що право неповнолітнього ОСОБА_7 користуватися жилим приміщенням по вулиці Володимирській, 12 в м. Чернігові є похідним правом від аналогічного права його батька ОСОБА_2.

Доводи позивача щодо тягаря по сплаті комунальних послуг (водопостачання) в тому числі і за відсутніх в житловому приміщенні осіб, не можуть бути підставою для позбавлення права на користування житлом неповнолітнього, оскільки саме на батьках лежить обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, в тому числі і сплачувати комунальні послуги, що нараховуються на неповнолітню особу.

За таких обставин, підстав для визнання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за місцем проживання його батька, суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку № 12, що розташований по вул. Володимирській в м. Чернігові.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 551 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: