Cправа № 426/1161/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2016 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Фурсовій Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4

ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди, треті особи ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ОСОБА_7 УКРАЇНИ»

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом до Національного банку України про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в квітні травні 2014 року вона та її чоловік ОСОБА_6 на депозиті в Філії АТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ОСОБА_7 УКРАЇНИ» по вул. Оборонна, 4л в м. Луганськ, мали грошові кошти в розмірі 19 600 євро і 7 500 доларів США. Через те що НБУ в березні-травні видав постанови, які обмежили видачу суми депозитних вкладів в іноземній валюті вкладників, вона не змогла забрати всю суму вкладу одночасно, та з травня 2014 року вона зі своїм чоловіком почали знімати свої кошти і клали їх до орендованого сейфу №117, відповідно до договору №644 на користування індивідуальним сейфом №117 у сховищі для індивідуальних сейфів Філії АТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ОСОБА_7 УКРАЇНИ» по вул. Оборонна, 4л в м. Луганськ, який вони уклади разом зі чоловіком. Все це робилося для збереження своїх заощаджень від загрози пограбування, через підвищення криміногенної ситуації в м. Луганськ в 2014 році. Загалом в сейфі перебувало 19 600 євро і 7 500 доларів США та 30 000 гривень. З вересня 2014 року АТ «Укрексімбанк» відмовляється надати їй доступ до орендованого сейфу №117, посилаючись на постанови НБУ. Ні вона ні її чоловік, ані банк не заявляли про намір припинити договір №644 від 23.05.2014 року, оскільки банк продовжує утримувати в ньому належні їм з чоловіком кошти, вважає, що договір продовжує свою дію. Постанови які були прийняті НБУ №436, №446 від 23.07.2014 року та 06.08.2014 року, вважає незаконними, оскільки в них йдеться мова про призупинення лише фінансових операцій банків на території Донецької та Луганської областей, ці документи не дають право АТ «Укрексімбанк» відмовляти їй у надані доступу до індивідуального сейфу №117, посилаючись на зазначені постанови НБУ. Крім того вони не опубліковані в офіційному порядку та фактично не мають юридичної сили. Вона неодноразово зверталася до відповідача, щодо незаконних дій керівництва ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ОСОБА_7 УКРАЇНИ», де її було повідомлено, що НБУ не має права втручатися у спірні відносини між банком і клієнтом. Вона переконана, що відповідач своїми незаконними діями завдав їй та її чоловіку у вигляді грошових коштів пряму шкоду, оскільки вона втратила можливість доступу до свого майна. Крім того всі ці негативні моменти стали сильною душевною травмою для неї. Вона втратила душевну рівновагу. Шок від того, що відповідачу байдуже до вкладів населення, викликає в неї гнів та обурення, страх за її майбутнє. Це позбавляє її сну та спокою. Вона дуже нервує, це все спричинило розлад її сімейних стосунків з чоловіком. Порушення відповідача полягає в тому, що своїми діями він її принизив, тобто її соціальну цінність як особистості і громадянина навмисно намагався знецінити. Це завдало їй страшного душевного болю і образи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити на підставах, які викладені в позові та письмових поясненнях та додала, що вона та її чоловік ОСОБА_6 протиправно позбулися власного майна, а саме 19 600 євро і 7 500 доларів США та 30 000 гривень, через незаконні дії АТ «Укрексімбанк». Відповідач свідомо і грубо проігнорував свої законні обовязки з проведення банківського контролю над неправомірними діями АТ «Укрексімбанк». Тим самим завдав позивачу моральної і матеріальної шкоди, незважаючи, що не є стороною договору оренди сейфу №644 від 23.05.2014 року сейфу №117. Відповідач, як вищий орган банківського контролю, НБУ був зобовязаний провести заходи банківського контролю за її скаргами на АТ «Укрексімбанк» відповідно до законодавства. Відповідач мав можливість і право отримати від АТ «Укрексімбанк» за її зверненнями інформацію про причини втрати належного їй майна із сейфу №117. Через неправомірну бездіяльність відповідача, вона втратила можливість повернути свої кошти, які зберігала в сейфі №117 і отримала значні душевні страждання. Додала, що ПАТ «Ощадбанк» в м. Луганськ здійснював свою діяльність до кінця 2014 року, тим самим показав, що їх сейфи перебували в безпеці, а також, що постанови НБУ №436, №446 від 23.07.2014 року та 06.08.2014 року, не забороняли або призупиняли на території м. Луганськ діяльність щодо зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, яка не є фінансовими послугами банку.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримує, просить також його задовольнити та пояснив, що відповідач свідомо і грубо проігнорував свої законні обовязки з проведення банківського контролю над неправомірними діями АТ «Укрексімбанк», тим самим позивачці було завдано матеріальну та моральну шкоду з боку відповідача, хоча відповідач і не є стороною договору №644. Крім того відповідачем не було проведено заходів планової чи позапланової перевірки в період з липня 2014 року по червень 2016 року АТ «Укрексімбанк» або філії АТ «Укрексімбанк» в м. Луганськ, в тому числі з приводу захоплення невідомими особами майна АТ «Укрексімбанк». Також відповідач проігнорував скаргу позивача, щодо витребування у АТ «Укрексімбанк» документів на підтвердження вжиття заходів, спрямованих на посилення охорони банку, захисту їхнього майна, яке знаходилося в сейфі №117. Крім того, представник позивача наполягає на тому, що постанови НБУ, якими скористувалося керівництво АТ «Укрексімбанк» в своїй роботі, офіційно не опубліковані та фактично не мають юридичної сили.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні надала суду свої заперечення проти позову та вважає, що вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню з тих підстав що, предметом позову є стягнення моральної та матеріальної шкоди з Національного банку України. При цьому позовні вимоги випливають з договору депозиту та договору №644 на користування індивідуальним сейфом у сховищі для індивідуального сейфів ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», які укладено між позивачем та ПАТ «Державний експертноімпортний банк України». Національний банк України є неналежним відповідачем по справі, оскільки, не є стороною договірних цивільно-правових відносин та будь-яким чином не порушував прав позивача. Правові основи взаємовідносин між Національним банком України та банками визначені у Законі України «Про Національний банк України» та Законі «Про банки та банківську діяльність». Ст.ст. 4 Закону України Про Національний банк України та 5 Закону про банки передбачено, що банки є економічно незалежними та самостійними. Національний банк України не відповідає за зобовязаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. До функцій Національного банку України, які визначені статтями 6, 7 Закону України Про Національний банк України, не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Національний банк України не має права вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку. Договірні відносини банку з клієнтом про надання індивідуальних сейфів регулюються Цивільним кодексом України, зокрема статтями 970, 971 ЦК України. Усі питання, що виникають внаслідок укладення договорів, вирішуються сторонами, а у випадку недосягнення домовленості спори розглядаються у судовому порядку. Таким чином Національний банк не є стороною спірного договору, а договір укладено між позивачем та АТ «Укрексімбанк», у відповідача відсутні правові підстави для надання оцінки діям банку при укладенні та виконанні АТ «Укрексімбанк» умов договору та втручання у діяльність АТ «Укрексімбанк» з питань, що не належать до компетенції Національного банку України. При цьому, Національний банк України не відповідає за зобовязаннями АТ «Укрексімбанк». Також відповідач зазначила, що посилання позивача на те, що її майну завдано шкоду через те, що відповідачем прийнято постанови, якими було обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів, повідомила, що дані акти відповідача підлягають оскарженню в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Таким чином, постанови Правління НБУ, якими обмежувались певні види операцій, станом на час звернення з позовом до суду позивачем не визнано незаконними, не скасовано як такі, що не відповідають вимогам закону. Тому твердження позивача про те, що у звязку з їх прийняттям Національним банком України завдано шкоду майну позивача є необґрунтованим. Щодо твердження позивача про те, що відповідач відмовився виконувати покладені на нього законом функції з банківського нагляду і захистити права і законні інтереси позивача пояснила, що банківський нагляд виключає можливість втручання в договірні відносини клієнта і банку, які мають вирішуватися за взаємною згодою сторін або в судовому порядку. Орган нагляду не має права втручатися у виконання окремих договірних відносин клієнтів з банками. Отже, зазначений позивачем обовязок Національного банку перевірити за його скаргою фактичні обставини щодо порушень його прав банком за договором на користування індивідуальним сейфом та надати висновок щодо правомірності дій банку, копій документів не відповідає встановленим чинним законодавством цілям діяльності та повноваженням Національного банку. Представник відповідача ОСОБА_3 також вважає що відсутні підстави для стягнення з Національного банку майнової шкоди, оскільки під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що дії або бездіяльність Національного банку України призвели до заподіяння шкоди позивачу. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, представник відповідача зазначила в своїх запереченням, що вони не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не зазначено якими доказами підтверджується те, що Національним банком України, останньому завдано моральної шкоди. Тим більш, будь-яких належних і допустимих доказів, що внаслідок протиправних дій відповідача, як вказує останній, позивачу була завдана моральна шкода, до заяви не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Отже, виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб та моральна шкода знаходяться у взаємозв'язку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок.

Представники третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечують проти вказаного позову в повному обсязі та вважають їх незаконними. Обставини, що зазначені у позовній заяві вважають недоведеними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне: позивачем у позові зазначається, що в індивідуальному депозитному сейфі, який позивач винаймала у Банку, вона зберігала власні грошові кошти у розмірі 19 600 євро і 7 500 доларів США та 30 000 гривень, але жодного доказу вказаної позивачем інформації матеріали судової справи не містять. Так, позивачем до суду не подано доказів того, що остання зберігала у сейфі, по-перше, грошові кошти, по-друге у вказаному розмірі, по-третє, що там взагалі було наявне будь-яке майно. Відповідно до п.5.4 ст.5 Договору № 644 від 23.05.2014 року ОСОБА_7 не складає опису майна, що міститься в сейфі, і тому не відповідає за цілісність внутрішнього вмісту сейфа, а відповідає лише за зовнішню недоторканість сейфа. Пунктом 5.6. ст.5 Договору сторони погодили, що ОСОБА_7 не відповідає за псування цінностей не з вини Банку. Оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу порушення будь-яких її прав власності на грошові кошти, завдання їй будь-яких збитків в такому розмірі, наявність вини відповідача та/або Банку у будь-яких понесених позивачем збитках не доведена, представник третьої особи ОСОБА_5 вважає заявлені позовні вимоги нічим не доведеними та необґрунтованими,а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Свідок та третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що для збереження своїх заощаджень від загрози пограбування в м. Луганськ в 2014 році, 23.05.20124 року він зі своєю дружиною ОСОБА_1 уклали договір №644 на користування індивідуальним сейфом №117 у сховищі для індивідуальних сейфів Філії АТ «Укрексімбанк» по вул. Оборонна, 4л в м. Луганськ. Він підтверджує, що в сейфі №117 перебувало 19 600 євро і 7 500 доларів США та 30 000 гривень. Після цього вони були змушені виїхати з м. Луганськ. З вересня 2014 року АТ «Укрексімбанк» відмовляється надати їм доступ до орендованого сейфу №117, посилаючись на постанову НБУ №466 від 06.08.2014 року. Тим самим він завдав позивачці моральної і матеріальної шкоди.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, представників третьої особи, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з однієї сторони, та Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі заступника керуючого філією АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності №3191 від 18 серпня 2011 року 23 травня 2014 року уклали договір №644 на користування індивідуальним сейфом у сховищі для індивідуальних сейфів ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Відповідно до умов договору ОСОБА_7 надає, а наймачі приймають у тимчасове користування, за плату, терміном з 23 травня 2014 року по 19 листопада 2014 року, індивідуальний депозитний сейф №117 для зберігання наймачами документів, грошових коштів та цінностей. (а.с.26-30).

В період з 28 квітня 2014 року по 25.06.2014 року третьою особою у справі ОСОБА_6 були подані заяви до Банку отримувача АТ «Укрексімбанк» на видачу готівки, що підтверджується доданими до позову копіями заяв на видачу готівки (а.с. 13-22, 80-90).

ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає м. Сєвєродонецьк -25 вул. Науки б. 11 кв. 20, що підтверджується довідкою від 27.04.2015 року № 919040336 (а.с. 26).

Відповідно до листа ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 5.12.2014 року, банк повідомив ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про те, що банк призупинив діяльність філії у м. Луганськ починаючи з 24.07.2014 року. Відновлення роботи філії буде здійснено з урахуванням вимог постанови Національного банку України №466 від 6.08.2014 року після переходу м. Луганськ під контроль української влади (а.с. 31).

Таким чином судом зясовано, що предметом даного позову є стягнення моральної та матеріальної шкоди з Національного банку України. Також судом зясовано, що ці позовні вимоги випливають з договору №644 на користування індивідуальним сейфом у сховищі для індивідуальних сейфів Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України», який було укладено між ОСОБА_6, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі заступника керуючого філією АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності №3191 від 18 серпня 2011 року.

Встановлено, що Національний банк України не є стороною вказаного договору.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд не може з власної ініціативи замінити неналежного відповідача або залучити співвідповідача. Позивач же не заявляла суду відповідного клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача.

Відповідно до ст. 35 ЦПК України якщо суд під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Оскільки стороною договору № 644 також є ОСОБА_6, то суд вважає, що прийняте в подальшому судове рішення може вплинути на його права та обовязки, а також на права та обовязки Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України». Своєю ухвалою суд з власної ініціативи за їх згодою залучив ОСОБА_6 та Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Договірні відносини банку з клієнтом про надання індивідуальних сейфів регулюються Цивільним кодексом України, зокрема статтями 970, 971 ЦК України. Питання, що виникають внаслідок укладення договорів, вирішуються сторонами, а у випадку недосягнення домовленості, спори розглядаються у судовому порядку.

Викладені обставини є підставою для висновку суду про те, що Національний банк України, який не є стороною спірного договору, не може відповідати за зобовязаннями АТ «Укрексімбанк» і в даній справі не може бути належним відповідачем.

Доводи позивача та його представника проте, що майну завдано шкоду через прийняті Національним банком України постанови, якими було обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в визначених межах, не є обґрунтованими, виходячи з наступного:акти Національного банку України підлягають оскарженню в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Статтею 56 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку.

На виконання наданих Законом повноважень Національний банк України приймав постанови Правління НБУ, якими було обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті. Постанови Правління Національного банку України, якими обмежувались певні види операцій, станом на час звернення з даним позовом до суду позивачем не визнано незаконними, не скасовано як такі, що не відповідають вимогам закону, а тому твердження позивача про те, що у звязку з їх прийняттям Національним банком України завдано шкоду майну позивача - є необґрунтованим.

Судом встановлено, що банківський нагляд виключає можливість втручання в договірні відносини клієнта і банку, які мають вирішуватися за взаємною згодою сторін або в судовому порядку. Орган нагляду не має права втручатися у виконання окремих договірних відносин клієнтів з банками. Таким чином зазначений позивачем обовязок Національного банку перевірити за його скаргою фактичні обставини щодо порушень його прав банком за договором на користування індивідуальним сейфом та надати висновок щодо правомірності дій банку, копій документів, не відповідає встановленим чинним законодавством цілям діяльності та повноваженням Національного банку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний звязок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Право Позивача на володіння, користування та розпорядження своїми коштами в АТ «Укрексімбанк» регулюється договором, укладеним між Позивачем та АТ «Укрексімбанк».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що дії або бездіяльність Національного банку України призвели до заподіяння шкоди позивачу.

Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем не зазначено, якими доказами підтверджується те, що Національним банком України, останньому завдано моральної шкоди. Виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб та моральна шкода знаходяться у взаємозв'язку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок.

Вищевикладені обставини є підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення компенсації моральної та матеріальної шкоди.

На підставі викладеного,

керуючись ст. 56 Закону України

«Про Національний банк України»;

1166 ЦК України;

ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ОСОБА_7 УКРАЇНИ» про стягнення компенсації моральної та матеріальної шкоди через його безпідставність.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 липня 2016 року.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_9