Справа № 587/1469/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Приватного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 10768,76 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв*язку з чим станом на 25 липня 2016 року має заборгованість 11455,13 грн., з яких 6258,97 грн. - заборгованість за кредитом; 793,79 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3004,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1398,17 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати по справі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача. Крім того договір укладений російською мовою, що зумовило не повне розуміння ОСОБА_1 положень документів. Вважаючи, що укладений між сторонами договір є таким, що суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою Правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, позивачка просила визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір, відмовивши в задоволенні позовних вимог банку.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника, свої позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, свої позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивачки за зустрічним позовом Петрова А.В., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню в повному обсязі, а підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 суд не вбачає.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору без номеру від 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 10768,76 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв*язку з чим станом на 25 липня 2016 року має заборгованість 11455,13 грн., з яких 6258,97 грн. - заборгованість за кредитом; 793,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3004,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1398,17 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується наданим банком розрахунком( арк.с.5).

У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов*язаний виконати свій обов*язок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобов*язання боржником він зобов*язаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує свої договірні зобов*язання, має заборгованість за кредитним договором, позов підлягає задоволенню.

Вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, є несправедливими, і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-80цс13).

Аналізуючи укладений сторонами договір, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать принципу справедливості і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

Та обставина, що умови договору викладені недержавною мовою само по собі не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 та визнання укладеного між сторонами договору недійсним. З умовами договору ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис на Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.12.20014 р. ( ар.с.7), у відповідності з якою вона ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. Ніяких претензій щодо незрозумілості умов договору, в тому числі у зв*язку з викладенням Умов та Правил недержавною мовою ОСОБА_1 не висувала. До того ж ОСОБА_1 власноручно заповнила анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначила персональні дані, адресу проживання та іншу додаткову інформацію( ар.с.6).

Крім того, у пункті 2.11 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.12.20014 р. ОСОБА_1 зазначила, що своїм підписом вона підтверджує факт надання повної інформації щодо умов кредитування В ПАО КБ «Приватбанк»

Цивільним кодексом України встановлено принцип свободи договору(ст.ст. 6,627 ЦК України), відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходить з того, що позивачем ОСОБА_1 всупереч положенням ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено наявності дискримінаційного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

При укладенні договору ОСОБА_1 діяла свідомо, а тому зобов'язана виконувати умови договору.

За наведених обставин, зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 6, 526, 527, 623, 549,550, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" ( р/р 3111 МФО 305299) 11455 гривні 13 копійок заборгованості та 1378 гривень витрат, пов*язаних зі сплатою судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя