Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4133/16 Головуючий у 1 інстанції: Гончаров В.М.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Спас О.В.

Полякова О.З.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZPT0GA від 19.05.2008 року в сумі 411997,29 грн., яка складається з наступного: 133776,33 грн. - заборгованість за кредитом, 231902,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 46318,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позов обґрунтовує наступним.

Відповідно до укладеного договору №ZPT0GA від 19.05.2008, відповідач отримала кредит у розмірі 147600,00 грн. на строк до 19.05.2023 року.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.02.2016 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 411997,29 грн., яка складається з наступного: 133776,33 грн. - заборгованість за кредитом, 231902,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 46318,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 19.05.2008 року між сторонами укладений кредитний договір №ZPT0GA, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 147600,00 грн. на строк до 19.05.2023 року зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 1,67% в місяць, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, що підтверджується кредитним договором.

Відповідач зобов'язалась щомісячно у період сплати надавати банку кошти в сумі 27132,17 грн. згідно з графіком погашення заборгованості.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, не надавала своєчасно кошти для погашення заборгованості за договором.

Станом на 07.02.2016 року, відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 411997,29 грн., яка складається з наступного: 133776,33 грн. - заборгованість за кредитом, 231902,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 46318,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

П.8.3 договору визначено, що забезпеченням виконання відповідачем зобов'язань за договором виступає іпотека будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 21.09.2012 року в справі №0824/1998/2012 в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №ZPT0GA від 19.05.2008 року в сумі 412606,00 грн. звернуте стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення суду.

Районний суд розглянувши справу прийшов до висновку, що з ухваленням судового рішення від 21.09.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк задовольнив у повному обсязі свої вимоги до відповідача, звернувши стягнення на предмет іпотеки. Тому банк втратив право на стягнення з боржника заборгованості, відсотків та інших платежів за користування кредитом, а також штрафних санкцій.

Однак висновки суду вимогам закону не відповідають.

В силу вимог ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд першої інстанції мав застосовувати у цій справі правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, який є обовязковим для загальних судів в силу вимог ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України, за змістом якого:

"Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того же роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України".

Згідно із ст. 360 7 ч. 1 абз. 2 ЦПК України суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, суд першої інстанції, відступивши від правової позиції, викладеної у вищезазначеному висновку Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, одночасно не навів відповідних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Так, відповідно до постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша ст.. 598 ЦК) Такі підстави, зокрема визначені у ст.599,601,604-609 ЦК України .

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК.

Відповідачем не було надано доказів, що попередьнє рішення суду про звернення стягнення на майно ним було виконано повністю або частково.

Таким чином, наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитом і пеню за несвоєчасну сплату кредиту.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем з боку відповідача належним чином не спростований .

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесенні судові витрати.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення. Яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 411997,29 грн. за кредитним договором № №ZPT0GA від 19.05.2008 року, яка складається з :

133776,33 грн. - заборгованість за кредитом;

-231902,12 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

46318,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 6179,96 грн. сплачені в суді першої інстанції та 6797,66 грн. сплачені в апеляційній інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: