АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Соколової В.В., Борисової О.В.

при секретарях Хоменку О.С., Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, треті особи: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, треті особи: КП по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив визнати за позивачем право безперешкодного проїзду на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні позивачем права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення шлагбауму (або іншим чином), зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача на безперешкодний проїзд на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1, а саме - демонтувати власними силами чи за свій рахунок споруджений при в'їзді до прибудинкової території шлагбаум.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. У 2009 році за ініціативи відповідача та згодою мешканців будинку було встановлено шлагбаум, яким обмежено заїзд стороннього автотранспорту на прибудинкову територію та надано можливість мешканцям будинку, які мають власні автомобілі, користуватись шлагбаумом, у зв'язку з чим їм були надані пульти управління шлагбаумом. Починаючи з кінця 2012 року відповідачем самостійно було змінено код для персональних пультів управління, у зв'язку з чим позивач не може користуватись пультом на відкриття шлагбауму. Оскільки відповідач на неодноразові прохання позивача самостійно не демонтував шлагбаум, то позивач звернувся з цим позовом до суду та просив його задовольнити.

Справа № 757/22753/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9940/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано відповідача не чинити перешкоди у здійсненні позивачем права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення шлагбауму (або іншим чином).

Зобов'язано відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача на безперешкодний проїзд на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1, а саме - демонтувати власними силами чи за свій рахунок споруджений при в'їзді до прибудинкової території шлагбаум.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,6 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповноту з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт, послався на те, що суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не прийняв до уваги факти, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Зокрема, су не взяв до уваги той факт, що позивач надавав згоду на встановлення шлагбауму.

Також, на думку апелянта, не доведено факт того, що відповідач перешкоджав якимось чином позивачу у проїзді на прибудинкову територію, зокрема, не встановлено достовірно, що був змінений код до шлагбауму, про те що пульт позивача дійсно не працює, тощо.

Представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, у відсутності не з'явившихся осіб.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2009 році за заявою мешканців будинку АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 64) було встановлено шлагбаум на заїзд до прибудинкової території вказаного будинку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем встановлено шлагбаум без відповідних документів, без отримання відповідного дозволу на його встановлення від Головного управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва, встановлений шлагбаум порушує права позивача на безперешкодний проїзд до будинку, у якому він проживає, створює перешкоди іншим мешканцям на отримання медичної, протиаварійної, протипожежної охорони.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, правильно визначився із виниклими правовідносинами сторін та ухвали в законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно задовольнив частково позов, не врахувавши, що позивач сам надавав згоду на встановлення шлагбауму, а також не встановлення факту перешкоди позивачу, виходячи з наступного.

Так, дійсно в матеріалах справи міститься заява, підписана в тому числі і позивачем, а також ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що вказані мешканці будинку АДРЕСА_1 встановлюють шлагбаум на в'їзді на прибудинкову територію.

Проте дана обставина не спростовує той факт, що шлагбаум був встановлений незаконно, а тому й впливає на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.

Відповідно до п. 15.2.11. Рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 «Про Правила благоустрою міста Києва» видача дозволів (ордерів) на порушення благоустрою у зв'язку з виконанням робіт по заміні вітрин, вікон, дверей, влаштування блокуючих пристроїв, шлагбаумів, штучних перешкод; влаштування декоративних огорож (висотою до 1,0 м); влаштуванню блокуючих пристроїв, шлагбаумів, штучних перешкод, встановленню кондиціонерів, супутникових антен, витяжок; влаштуванню дитячих майданчиків та спортивних майданчиків, майданчиків для відпочинку людей здійснюється виконавчими органами районних у м. Києві рад у порядку та на умовах, визначених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Отже, для облаштування шлагбауму на заїзд до прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 усім власникам квартир будинку необхідно було звернутись до Головного управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16, Закону України «Про благоустрій населених пунктів», мешканцям будинку також потрібно було погодити дане питання і з органами Національної поліції.

Також, колегія суддів звертає увагу на положення ст.42 Земельного кодексу України, відповідно до яких земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Аналізуючи вказані норми законодавства, колегія суддів вважає, що встановлення шлагбауму можливе тільки у разі прийняття такого рішення усіма мешканцями будинку (а не вибірково, як у даному випадку) та отримання усіх відповідних дозволів (жоден з яких у даному випадку отримано не було).

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з виниклими правовідносинами сторін та встановив, що шлагбаум, при в'їзді на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1, було встановлено незаконно.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року колегія суддів вважає законним та обґрунтованим і таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді