ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
за участю представників ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича - Оверчук Ольги Миколаївни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором у розмірі 222 290 грн 10 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредитні кошти на придбання нерухомості у розмірі 267 600 грн зі сплатою 11,8 % річних та терміном повернення до 17 квітня 2039 року.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки від 18 квітня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_9, згідно з яким поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПAT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПAT «Дельта Банк», згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених вище зобов'язаннях і до нього переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 25 червня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 222 290 грн 10 коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом в сумі 220 290 грн 10 коп., з яких: 218 195 грн 90 коп. - тіло кредиту, 3 719 грн 56 коп. - відсотки, 374 грн 64 коп. - комісія. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року касаційні скарги представника ОСОБА_9 - ОСОБА_12, ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Оверчук О.М. просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у позивача не виникло право на звернення з вимогою про дострокове стягнення з відповідача всієї суми за кредитним договором та позивачем не доведено, що діями відповідача під час виконання умов кредитного договору прострочено сплату чергового платежу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 18 квітня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредитні кошти для придбання нерухомості в сумі 267 600 грн зі сплатою 11,8 % річних та терміном повернення до 17 квітня 2039 року.

Виконання зобов'язання забезпечено порукою відповідно до договору поруки, укладеного 18 квітня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_9

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк».

Виходячи з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частина (з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно з п.п. 2.4, 2.5 умов кредитного договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_6 повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менше 719 грн 35 коп. по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, шляхом безготівкового перерахунку коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Пунктом 3.2 постанови НБУ «Про затвердження Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплат процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору від 18 квітня 2008 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком, який є невід'ємною частиною цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 була надано графік сплати платежів за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Укпромбанк», а з 30 червня 2010 року, що не спростовується стороною позивача, після укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПAT «Дельта Банк», новий графік сплати платежів не надано, сплата відбувалась на розсуд боржника.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями умов цього договору та договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у випадках, передбачених пп. а-ж, в тому числі і в випадку порушення позичальником строків платежів, що встановлені договором.

Судами встановлено, що письмова вимога банку вих. 31.4-08/6665/14 направлена ОСОБА_6 16 липня 2014 року та не отримана боржником.

07 серпня 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором, тобто з недотримання тридцятиденного строку, передбаченого п. 6.2. кредитного договору.

Тобто згідно з вищевказаними нормами ЦК України для отримання права на дострокове стягнення позики (кредиту) позикодавцю необхідно було довести прострочення повернення чергової частини позики позичальником, чого ПАТ «Дельта Банк» зроблено не було.

Водночас у матеріалах справи є довідки ПАТ «Дельта Банк», з яких вбачається, що станом на 28 листопада, 15 грудня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту складає «0» грн.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Оверчук Ольги Миколаївни відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік