АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 658/1991/15-ц
Номер провадження 22-ц/791/1878/16 Головуючий в І інстанції Подіновська Г.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДСУ-12» на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.02.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до приватного акціонерного товариства «ДСУ-12», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ЗАТ «ДСУ-12» 14.03.2008 року укладено кредитний договір № 223541/13 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитний ліміт у розмірі 1 000 000,00 грн., з відсотковою ставкою 16,6 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2023 року. ЗАТ «ДСУ-12» відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 17.07.2009 року змінило назву з закритого акціонерного товариства «ДСУ-12» на приватне акціонерне товариство «ДСУ-12». 19.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_7 «ДСУ-12» було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору №223541/13 про надання кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, з метою реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 223541/13, відповідно до якого було змінено істотні умови кредитування за кредитним договором № 223541/13, позивачем відповідачеві було надано кредит у розмірі 3 949 344,70 грн., з відсотковою ставкою 23 % річних та сплатою пені у розмірі 0,128 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, при цьому проценти за користування кредитом не сплачуються, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2023 року. В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором № 223541/13 між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори поруки: з ОСОБА_5 від 14.03.2008 року та договір від 19.04.2013 року про внесення змін № 1 до договору поруки від 14.03.2008 року, з ОСОБА_6 від 19.04.2013 року. Відповідач ОСОБА_7 «ДСУ-12» не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором № 223541/13, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року заборгованість за договором становить 5 803 481,25 грн., та складається з заборгованості за кредитом 3 558 105,61 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 500 867,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором № 1 564 584,04 грн., штрафу (фіксована частина) 1 000,00 грн., штрафу (відсоток від суми встановленого у п. А.2 договору № 1) 178 924,60 грн. У звязку з чим, банк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_7 «ДСУ-12», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 223541/13 від 14.03.2008 року, в розмірі 5803481,25 грн. ( 3558105,61 грн. заборгованість за кредитом; 1500867,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 564584,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 10000,00 грн. штраф, фіксована частина; 178924,60 грн.- штраф, відсоток від суми ліміту). Стягнути з відповідачів судовий збір.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.02.2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 «ДСУ-12», ОСОБА_5,ОСОБА_6 на користь ПАТ «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором № 223541/13 в сумі 5 803 481,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3 558 105,61 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 500 867,00 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобовязання за договором № 1 564 584,04 грн. штрафу (фіксована частина) 1 000,00 грн., штрафу (відсоток від суми встановленого у п. А.2 договору № 1) 178 924,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 «ДСУ-12», ОСОБА_5,ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору по 1218 грн. з кожного.

Не погодившись з таким рішення суду ОСОБА_7 «ДСУ-12» подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що під час винесення заочного рішення, в частині стягнення матеріальних збитків на користь позивача, суд не дослідив обставини, які за законом (ст.511 та ч.2 ст.985 ЦК України) мають бути підтверджені певними засобами доказування та не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Також в судовому засіданні не було встановлено, що з метою виконання кредитного договору, між сторонами - позивачем та ОСОБА_7 «ДСУ-12» укладено договір застави автотранспорту 3 223541/13 (автотранспорт у кількості 11 одиниць на суму 2060000,00 грн.) від 19.04.2013 року, договір іпотеки від 14.03.2008 року (на нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових будівель адмінбудівля, майстерні, гаражі, авто мийка, господарчі будівлі). Таким чином, враховуючи умови кредитного договору, договору застави та договору іпотеки, та ст.ст.589,590 ЦК України на виконання кредитного договору в першу чергу стягнення має бути звернуто на заставне майно, що знаходилось в користуванні та розпорядженні відповідача, а не готівкові кошти, як вказано в рішенні суду. При цьому таке звернення неможливе раніше ніж настане строк виконання зобовязання. Крім того, на забезпечення виконання кредитного договору позивачем було укладено два окремих договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У кожному договорі була визначена солідарна відповідальність із позичальником і вказаний обсяг прав, які переходять до поручителя внаслідок виконання ним зобовязань щодо повернення кредиту. На підставі чого, ОСОБА_7 «ДСУ-12» просило заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представниця ОСОБА_7 «ДСУ-12» - ОСОБА_8, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні проти задоволення апеляції не заперечував.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_9, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_6 до суду не зявилася про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_7 «ДСУ-12» підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ЗАТ «ДСУ-12» 14.03.2008 року укладено кредитний договір № 223541/13 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитний ліміт у розмірі 1 000 000,00 грн., з відсотковою ставкою, передбаченою п.п.А.6, А.7 договору (16,6 % річних), з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2023 року (а.с.26-28).

У звязку зі зміною відповідачем назви з ЗАТ «ДСУ-12» на ОСОБА_7 «ДСУ-12»19.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_7 «ДСУ-12» було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 223541/13 про надання кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, з метою реструктуризації заборгованості за кредитним договором №223541/13, відповідно до якого було змінено істотні умови кредитування за кредитним договором № 1, позивачем відповідачеві було надано кредит у розмірі 3 949 344,70 грн. з відсотковою ставкою 23 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2023 року (а.с.30-33).

Згідно п. А3 кредитного договору №223541/13 позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитним договором до 15 числа наступного місяця включно відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого в додатку № 1 до кредитного договору №223541/13 від 14.03.2008 року (а.с.35).

У звязку з порушенням відповідачем зобовязань станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 5 803 481,25 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 3 558 105,61 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1 500 867,00 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобовязання за договором № 1 564 584,04 грн., штрафу (фіксована частина) 1 000 000,00 грн., штрафу (відсоток від суми встановленого у п.А2 договору № 1) 178 924,60 грн.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановивши порушення позичальником договірних обовязків з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування у встановлені договором строки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з позичальника та поручителів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором.

Однак колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 «ДСУ-12», ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5 803 481,25 грн., оскільки такий висновок не відповідає вимогам діючого законодавства.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобовязання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не має права предявити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року №6-511цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та кожним поручителем були укладені окремі договори поруки: з ОСОБА_5 від 14.03.2008 року та договір від 19.04.2013 року про внесення змін № 1 до договору поруки від 14.03.2008 року (а.с.37,38), з ОСОБА_6 від 19.04.2013 року (а.с.39).

Відповідно до п.1.5 договорів поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки кожен з поручителів зобов'язався відповідати за невиконання зобов'язань боржника разом із ним солідарно, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню окремо із кожного з поручителів солідарно з боржником.

На вищевикладені обставини суд першої інстанції не звернув уваги, і тому колегія суддів приходить до висновку, що таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7 «ДСУ-12» на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо необхідності закриття провадження у справі в частині позовних вимог, які стосуються спору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 «ДСУ-12», оскільки позовні вимоги банку, звернуті до відповідачів, нерозривно звязані між собою і не можуть бути розглянуті окремо.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДСУ-12» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.02.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «ДСУ-12» та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 223541/13 від 14.03.2008 року у сумі 5 803 481,25 грн., з яких 3 558 105,61 грн. борг за кредитом, 1 500 867 грн. в рахунок заборгованості за відсотками, 564 584,04 грн. в рахунок пені, 1 000 грн. в рахунок штрафу (фіксована складова), 178 924,60 грн. в рахунок штрафу (відсоткова складова), а також стягнути з приватного акціонерного товариства «ДСУ-12» та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по 1218 грн. з кожного в рахунок судових витрат.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДСУ-12» та ОСОБА_6 солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 223541/13 від 14.03.2008 року у сумі 5 803 481,25 грн., з яких 3 558 105,61 борг за основним зобовязанням, 1 500 867 грн. в рахунок відсотків, 564 584,04 грн. в рахунок пені, 1 000 грн. в рахунок штрафу (фіксована складова), 178 924,60 грн. в рахунок штрафу (відсоткова складова), а також стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1218 грн. в рахунок судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3