_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1276/16-ц
Провадження № 2/520/2054/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення донарахованих процентів та курсової різниці,

Встановив,

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її ОСОБА_1 користь борг за курсовою різницею у розмірі 265580,62грн, заборгованість по донарахованих відсотках у розмірі 12841,64 дол.США, що дорівнює 330009,28 грн та судові витрати в розмірі 5955,89 грн. Після уточнення позову в порядку ст..27,31 ЦПК України в судовому засіданні представник позивачки підтримав такі вимоги: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 борг за курсовою різницею у розмірі 139290,87 грн та заборгованість по донарахованим відсоткам в розмірі 12841,64 дол.США, що дорівнює 322294,21 грн та судові витрати.

Відповідач до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщений відповідно до вимог закону, причини неявки суду не повідомив.

Суд вислухав позивачеві сторону, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

03.12.2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3А.(після шлюбу ОСОБА_1) уклали договір позики, за умовами якого

ОСОБА_3 передала в позику, а ОСОБА_2 прийняв 15000 дол.США і зобов»язався повернути грошові кошти 03.06.2011 року. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов»язнь за договором у 2013 році ОСОБА_1 ( ОСОБА_3А.) звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 20.09.2013 року (справа за №520/6330/13-ц) вимоги позивачки були задоволені і на її користь з ОСОБА_2 на виконання умов договору стягнуто 203599,29 грн, де борг за позикою -119895 грн, відсотки за користування позикою 81688,46 грн, судові витрати 2015,83 грн. На примусове виконання рішення Київський райсуд 20.11.2013 року видав ОСОБА_1 виконавчий лист №520/6330/13-ц). 26.05.2016 року в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Вищевказане нерухоме майно передано на реалізацію за ціною 237314 грн. Різницю між вартістю нереалізованого майна і сумую боргу в розмірі 33714,71 грн ОСОБА_1 сплатила, після чого ОСОБА_1 була передана в рахунок повного погашення боргу за виконавчим листом №520/6330/13-ц 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

05.02.2016 року до Київського райсуду м.Одеси від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшов позов про стягнення донарахованих процентів та курсової різниці. Свої вимог позивачеві сторона обґрунтовує наступним: на виконання умов договору позики ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15000 дол.США, судовим рішення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за позикою в сумі 119895 грн, що на той час за курсом НБУ дорівнювало 15000 дол.США. У зв»язку з довготривалим невиконанням ОСОБА_2 зобов»язань за договором позики (а надалі невиконанням судового рішення) значно змінився курс долара США. Так, станом на травень місяць 2016 року вартість майна -1/3 частини квартири, на яке звернуто стягнення боргу, складає 237314 грн, що еквівалентно 9450,03 дол.США за курсом НБУ. Таким чином, курсова різниця складає: 15000 дол.США 9450,03 дол.США = 5549,97 дол.США, або 139290,87 грн. Крім того, позивачеві сторона доводить, що за період з моменту ухвалення рішення про стягнення боргу за договором позики- 20.09.2013 року по день зверненн до суду з цим позовом 4.02.2016 року відповідач зобов»язаний сплатити відсотки за користування грошовими коштами. За розрахунком позивача це складає:15000 дол.США х 36% :100 : 365 (днів на рік) х 868 (минулих днів за вказаний період) = 12841,64 дол.США, що дорівнює 322294,21 грн.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

Суд встановив і представник позивача визнав, що існує рішення суду від 20.09.2013 року, яким з відповідача на користь позивачки стягнуто борг за договором позики від 03.12.2010 року. Борг стягнуто в українській гривні.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про Національний банк України» офіційний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно з ч.1 ст. 36 цього закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Таким чином, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися ( зростати або падати), однак вказана обставина не є підставою для пред'явлення стороною у зобов'язанні, спір щодо якого вирішений судом пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці, що фактично є предметом позову у цій частині позовних вимог ОСОБА_1

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст.16 ЦК України. Зазначеною нормою матеріального права, будь-яким іншим законом та умовами укладеного між сторонами договору позики не передбачена можливість позичальника захистити своє порушене право в обраний ним спосіб, а саме стягнення курсової різниці валют, яка утворилася після ухвалення судового рішення у зв'язку із знеціненням гривні відносно долара США.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь суми боргу (позики) у розмірі 139290,87 грн, яка становить різницю від загальної суми боргу, що утворилася на день подачі позову 04.02.2016 року і суми, що була стягнута на підставі рішення суду.

Діючим законодавством передбачено право позичальника на стягнення з боржника інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням рішення суду, але позивач такої вимоги не заявляв, а суд не має права вийти за межі позовних вимог, відповідно по принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Щодо вимог позивачки в частині стягненні процентів за користування позикою у розмірі 12841,64 дол.США, що еквівалентно 322294,21 грн.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд вважає, що після ухвалення рішення про стягнення боргу за договором позики в українській гривні позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, що визначена в рішенні суду 119895 грн. В минулому судовому засіданні представнику позивача суд роз»яснив положення ст.16 ЦК України. Позивач не навів належні розрахунки і не надав відповідне їхнє обґрунтування.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

Вирішив

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення донарахованих процентів та курсової різниці.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя Калашнікова О. І.