АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/83/16 Головуючий 1 інст. - Остропілець Є.Р.
Справа № 2010/4581/12 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору дарування недійсним, визнання іпотечного договору недійсним, договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним, зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна про визнання особи добросовісним набувачем нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8, під час шлюбу з яким вона побудувала житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В 2002 році у зв'язку з погіршенням стану її здоров'я (вона є інвалідом 2-ї групи ) її дочк ОСОБА_5 запропонувала допомогу з оформлення спадщини та оформити з нею договір довічного утримання.

Оскільки їй була необхідна стороння допомога, вона змушена була погодитися на запропоновану допомогу дочки. Однак остання 09.06.2002 року шляхом введення її в оману оформила не договір довічного утримання, а договір дарування будинку. Про зазначене їй стало відомо тільки у 2011 році. 06 грудня 2010 року потайки від неї ОСОБА_5 оформила фіктивний договір займу з ОСОБА_4 на суму 285 960 грн на строк один рік, оскільки ОСОБА_5 не приймала будь-яких мір по поверненню грошей, а 06.12.2010 року оформили іпотечний договір та 07.12.2010 року оформили нотаріально посвідчений договір задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто метою договору купівлі- продажу був намір заволодіти будинком та виселити з нього її та неповнолітню онуку, яку зняла з реєстрації в спірному будинку та зареєструвала у аварійному АДРЕСА_2.

Подалі 06 березня 2014 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі- продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

При розгляді справи ОСОБА_7 звернулая до суду із зустрічним позовом про визнання її добросовісним набувачем вказаного житлового будинку, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно вона набула до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу між нею та ОСОБА_4, який при відчуженні майна був його законним власником.

Позов ОСОБА_7 підтримав ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3

ОСОБА_5 позов ОСОБА_3 визнала за заявленими підставами, заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_7

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року ( з урахуванням ухвали цього ж суду від25 травня 2015 року ) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнаний недійсним договір дарування від 09.10.2002 року АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрований в peєcтpi за № 1 -2626 .

Визнаний недійсним іпотечний договір від 06.12.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстрований в peєcтpi № 5296.

Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.12.2011 року мiж ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстрований в peєcтpi № 4450.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_7 добросовісним набувачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, відповідно договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, який було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., зареєстрований в peєcтpi № 700, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстраціюю права власності від 06.03.2014 року, індексний номер витягу: 18708450. В решті позову ОСОБА_7 відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність их обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просять: ОСОБА_3 - скасувати це рішення в частині задоволення позову ОСОБА_7 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні її позову; ОСОБА_4 - змінити оскаржуване рішення, скасувавши його в частині задоволення позову ОСОБА_3 та відмовити їй у заявлених вимогах до нього.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 с. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_4 - відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в повному обсязі не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 при укладені договору дарування від 09.10.2002 року АДРЕСА_1 ввела ОСОБА_3 в оману, у зв'язку з чим була засуджена за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 190 КК України, тому цей договір та іпотечний договір від 06.12.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.12.2011 року мiж ОСОБА_5 та ОСОБА_4, повинні бути визнані недійсними. Частково задовольняючи позов ОСОБА_7, районний суд виходив з того, що вона придбала спірний будинок у ОСОБА_4 за оплатним договором, і є добросовісним набувачем цього майна.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог закону та не відповідають обставинам справи.

У відповідності з вимогами ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і містять інформацію щодо предмета доказування ст. 57, 58 ЦПК України.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що договір дарування будинку вчинений під впливом обману, оскільки зазначені обставини підтверджені вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2013 року, яким ОСОБА_5 засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - заволодіння спірним житловим будинком, належним її матері ОСОБА_3, шляхом шахрайських дій.

У зв'язку з зазначеним судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги ОСОБА_3

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після вчинення недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною такого правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У такому випадку чинне законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім із договорів права відчужувати це майно.

У зв'язку з зазначеним доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про правомірність набуття ним права власності на спірний будинок спростовуються матеріалами справи.

Між тим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_7 не ґрунтується на вимогах закону.

Добросовісність набуття не є предметом позову, а є однією з обставин, що має значення для справи, і яка підлягає доказуванню. У зв'язку з цим відповідно до ст.338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ст. 214 ЦПК України.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 обраний спосіб захисту, який не передбачений ст.. 16 ЦК України.

Як пояснили в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 між останньою та ОСОБА_3 в іншому провадженні суду існує спір про витребування спірного будинку від добросовісного набувача. Тому ОСОБА_7 не позбавлена можливості захистити свої права в суді іншим способом, в тому числі й передбаченим ст. 391 ЦК України.

У зв'язку з чим рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року змінити, скасувавши його в частині часткового задоволення вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання її добросовісним набувачем нерухомого майна та відмовити їй в задоволенні цього позову.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: