Справа № 465/1055/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/4390/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Симець В.І.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО» Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Української акціонерної страхової компанії «АСКА» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 23 584,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 7573,17 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Української акціонерної страхової компанії «АСКА» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» судові витрати у виді судового збору в сумі 235,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» судові витрати у виді судового збору в сумі 75,73 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року залишено без задоволення.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що з рішенням суду не погоджується частково, вважає його незаконним та необгрунтованим в частині стягнення на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО» Україна» грошових коштів у розмірі 7 573,17 грн. та 75,73 грн. судових витрат. Вказує, що згідно полісу №АІ/0353146 від 14.04.2014 року на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УАСК «АСКА». Тобто, дана страхова компанія взяла на себе зобов'язання по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що може трапитись за участі забезпеченого транспортного засобу. Зазначає, що згідно умов договору страхування №АІ/0353146 від 14.04.2014 року, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн., франшиза даним договором передбачена в розмірі 510 грн. Тому апелянт вважає, що оскільки автомобіль винуватця ДТП, був застрахований в ПрАТ «УАСК «АСКА», а законодавством України чітко передбачений обов'язок саме страховика відшкодувати шкоду, завдану майну третьої особи в межах страхової суми, то вимога позивача про стягнення з відповідача-2 страхового відшкодування у розмірі 7 573,17 грн. яка не перевищує страхової суми є безпідставною. А тому апелянт вважає, що у неї відсутнє зобов'язання перед позивачем щодо задоволення зворотної вимоги, на яку набув право позивач (в межах страхової суми), спричиненої внаслідок ДТП, оскільки такий обов'язок несе ПрАТ «УАСК «АСКА». Окрім того апелянт звертає увагу суду на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував висновки експертного автотоварознавчого дослідження №39/14 в частині визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» р.н. НОМЕР_2, яка на момент проведення експертного огляду становила суму 30 425,32 грн., а не 31 158,10 грн., однак жодних мотивів щодо прийняття одних доказів та відхилення інших доказів районний суд в оскарженому рішенні не навів.

Просить заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року в частині стягнення ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошових коштів у розмірі 7 573,17 грн. та 75,73 грн. судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Представник ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 202), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 14.06.2014 року по вул. Кн. Ольги, 5-а, що у Франківському районі м. Львова, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фольксваген» р.н. НОМЕР_3. під керуванням ОСОБА_4 та «Фольксваген» р.н. НОМЕР_2, який був застрахований у ПрАТ АСК «ІНГО Україна» згідно Договору добровільного страхування № 640572764.13 від 15.08.2013 року.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2014 року ОСОБА_4 було визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 7)

Внаслідок зазначеної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу було завдано значних механічних пошкоджень. Згідно рахунків: № АР 00008446 від 16.06.2014 р. (а.с.26) та № А027657 від 17.06.2014 р.(а.с.29), - загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» р.н. НОМЕР_4 складає 31 158.10 грн.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №39/14 від 01.08.2014 року (а.с. 16), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» р.н. НОМЕР_2 складає 30425,32 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» р.н. НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 24094.93 грн.

Відповідно до договору страхування № 640572764.13 від 15.08.2013 року позивач відшкодував власнику пошкодженого автомобіля завдану шкоду у розмірі 31 158.10 грн., шляхом оплати вартості ремонтно-відновлювальних робіт на підставі рахунків: № АР 00008446 від 16.06.2014р.та № А027657 від 17.06.2014 p., що підтверджується платіжними дорученнями № 6569 від 11.07.2014 року та № 6684 від 14.07.2014 року.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про страхування» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.п. 16, 24 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно- правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатом (страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» в частині стягнення з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 7 573, 17 грн. та 75, 73 грн. судових витрат, районний суд виходив з того, що у зв'язку з недостатністю страхової виплати відповідно до ст. 1194 ЦК України у відповідача-2 є обов'язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом №1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА» на підставі полісу № АІ/0353146 від 14.04.2014 року, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб у розмірі 50 000.00 гри. та франшизою у розмірі 510.00 грн. (а.с. 59)

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Аналіз даної норми закону дає підстави для висновку про те, що закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Згідно п.п.9.1, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Як видно із договору страхування № АІ/0353146 від 14.04.2014р. ліміт відповідальності страхової компанії ПрАТ «УАСК «АСКА» за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн., а франшиза передбачена в розмірі 510 грн.

Колегія суддів вважає, що хоч цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, однак вона повинна в силу вимог п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати суму франшизи у розмірі 510 грн., оскільки її було визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином з ОСОБА_4 в користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» слід стягнути 510 грн.

Суд першої інстанції на зазначені вище положення законів та обставини справи уваги не звернув, оцінки їм не дав. Разом з тим, вони мають важливе значення для правильного вирішенні справи.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки автомобіль винуватця ДТП, був застрахований в ПрАТ «УАСК «АСКА», законодавством України, зокрема ст.ст. 979, 988 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чітко передбачений обов'язок саме страховика відшкодувати шкоду, завдану майну третьої особи в межах страхової суми, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 7 573,17 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - 510 грн.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Української акціонерної страхової компанії «АСКА» на користь ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 23 584,93 грн. не оскаржується, а тому в силу вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, в цій частині рішення не перевіряється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316,317,319 ЦПК У країни, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 7 573,17 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - 510 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська