провадження № 2/756/5857/16
УХВАЛА

04 листопада 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального Подпригорщук Валерія Сергіївна, про стягнення коштів за договором позики, штрафу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення суми боргу та упущеної вигоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 22 листопада 2010 року в розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно 642330 грн., штраф в розмірі 73750 доларів США, що еквівалентно 1894873,50 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3687,50 доларів США, що еквівалентно 94743,68 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 175998,15 грн., та суму упущеної вигоди в розмірі 9218,75 доларів США, що еквівалентно 236859,19 грн. Всього ціна позову становить 3044637,51 грн.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Одночасно з позовною заявою позивач звернувся з заявою про накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, посилаючись на те, що невжиття вказаного заходу забезпечення може суттєво вплинути на права та інтереси позивача, оскільки сума боргу за договором позики є значною і зважаючи на те, що позивачем заявлено вказаний позов, відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження зазначеного майна, у зв'язку з чим подальше стягнення коштів та виконання рішення суду буде неможливим.

На підтвердження належності відповідачу вказаних квартири та будинку позивачем надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне накласти арешт на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2012 року.

Підстав для накладення арешту на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 з урахуванням ціни позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко