Провадження №2/521/4516/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28 квітня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. За час перебування у шлюбі мають спільну дитину ОСОБА_3. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить інтересам сторін.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу в її відсутності.

Відповідач в судове засідання призначене до розгляду на 03 листопада 2016 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2012 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 186. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3.

Як зазначає позивачка у позовній заяві сторони прожили у шлюбі чотири роки, будували сімейні відносини, але на жаль вони як сім я не можуть проживати разом, виконувати сімейні обовязки, із-за постійних сварок, сперечань, в результаті яких вони принижують один одного, а страждає дитина.

Судом встановлено, що з квітня 2016 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, що стало приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу 14 липня 2016 року. Перше судове засідання призначене до розгляду на 04 серпня 2016 року. 03.10.2016 року відповідач подав до канцелярії суду клопотання про надання строку на примирення, у звязку з тим, що він не погоджується на розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року сторонам надано строк на примирення до 03 листопада 2016 року. В судове засідання 03 листопада 2016 року відповідач не зявився, позивачка надала заяву, в якій позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінене дошлюбне прізвище «Зобкова». Позивачка просить після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Зобкова».

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24, 105, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 28 квітня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис за № 186 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на «Зобкова».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: