Справа № 361/2691/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/162/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 42 19.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 07.07.2010 року. 26 березня 2010 року він прописав у своєму будинку сина ОСОБА_3 , відповідача по справі, який жодного дня в будинку не проживав. Реєстрація відповідача в будинку порушує його права як власника будинку, яке регламентовано Конституцією та законодавством України., просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні уточнюючи позовні вимоги просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до ч.2,ст. 405 ЦК України.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 07.07.2010 року.

З 26 березня 2010 року у спірному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, син позивача. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що не надано доказів на підтвердження , що відповідач є членом сім»ї позивача в розумінні ч.2 ст.405 ЦК України.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є сином позивача і був зареєстрований в будинку з дозволу позивача, тобто як член його сім»ї.

Права власника житлового будинку, квартири, які визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних доказів того, що відповідач не проживає в спірному будинку і не користується ним без поважних причин понад один рік, матеріали справи не містять.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів обставин, на які посилався як на підставу для задоволення позовних вимог та не надав належних доказів на підтвердження вказаних ним в позові та апеляційній скарзі обставин.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 рокускасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: