Провадження №2/235/2931/16
Справа №235/6508/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2015 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю : секретаря Соловйової М.О.

розглянувши заяву Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Крім того, позивачем надана заява про забезпечення позову. Позивач просить накласти арешт на рухоме майно, а саме автомобіль Fiat Doblo, 2013 року випуску, що належать відповідачу ОСОБА_2 (85300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та переєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення. Також просить обмежити відповідача ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання свої зобовязань.

В відповідності до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що клопотання позивача є необґрунтованим, та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою позивача або з власної ініціативи може вжити заходів до забезпечення позову.

Згідно статті 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчинення певних дій

Однак, позивачем не надано жодних доказів, щодо підтвердження права власності відповідача ОСОБА_2 на автомобіль Fiat Doblo, 2013 року випуску.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Відповідно до частини 1 статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В заяві про забезпечення позову зазначено, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобовязання, але не надано жодного обґрунтування необхідності обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд,- У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Приватного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя