Кодимський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/2040/15-ц
Провадження №2/503/159/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 22 жовтня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті його діда ОСОБА_2.

В позовній заяві позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2, який за життя отримав право на земельну частку (пай) із земель Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Позивач є єдиним спадкоємцем спадщини померлого за законом п'ятої черги, оскільки його мати ОСОБА_3 (донька померлого) спадщину не прийняла.

Вказану спадщину він прийняв, оскільки на час її відкриття був неповнолітнім, але отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не може через відсутність оригіналу сертифікату за земельну частку (пай), який втрачено.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду письмову заяву в якій свій позов підтримав та просив його задовольнити, розглянувши справу без нього.

Представник відповідача - Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву №183 від 11 листопада 2015 року, в якій позовні вимоги позивача визнав та просив розглянути справу без нього.

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі позивача та представника відповідача.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, діючи виключно у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.19 Конституції України та ст.4 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим 22 січня 2002 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2, як між онуком та дідом, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2, виданим 20 липня 1993 року Смолянською сільською радою Кодимського району, в якому його матір'ю вказано ОСОБА_4, а також копією свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, виданого 04 жовтня 1968 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому її батьком вказано ОСОБА_2.

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року чи Цивільного кодексу України в редакції 2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування в яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 20 липня 2002 року, вказана спадщина у передбаченому на той час порядку ніким не була прийнята, тому застосуванню для вирішення заявленого позивачем позову підлягають норми Цивільного кодексу України, який набув чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_2 за життя мав право на земельну частку (пай) члена агрофірми «Тимківська» с.Тимкове Кодимського району Одеської області, розміром 5.69 умовних кадастрових гектарів, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого 06 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини.

Судом встановлено, що на день відкриття спадщини спадкоємцем померлого ОСОБА_2 за законом першої черги була його донька та мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка після відкриття спадщини не вчинила жодних з дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини померлого, а тому відповідно до ч.1 ст.1271 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину ОСОБА_2

Відтак, наступним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 за законом п'ятої черги відповідно до ст.1265 ЦК України є позивач ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться такими, що прийняв спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України).

Малолітня або неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину (ч.4 ст.1268 ЦК України).

Встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) позивач ОСОБА_1 був малолітнім, а тому за змістом ч.4 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв належну померлому спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через виниклий спір та відсутність оригіналу правовстановлюючого документів на спадкове майно, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №43 від 17 жовтня 2015 року (лист державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №906/02-14 від 06 серпня 2015 року).

Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який відповідно до п.11 постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) та згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України є чинним до моменту видачі особі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у зв'язку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.4 ст.1268 ЦК України він прийняв спадщину померлого ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5.69 умовних кадастрових гектарів із земель Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка на підставі втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданого 06 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.