АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/384/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,20 Матвієнко М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання правочину недійсним, витребування майна, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2012 року визнано мирову угоду сторін про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідно до якої, серед іншого майна, виділено ОСОБА_7 транспортний засіб - автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. В подальшому, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2013 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_7, скасована вищевказана ухвала суду про визнання мирової угоди сторін про поділ майна подружжя та справа направлена для продовження розгляду по суті. На даний час справа перебуває в провадженні суду.

19 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_7 зняв з обліку автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 для реалізації та відповідно до довідки-рахунку ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданої ТОВ «АВТО ПАРТНЕР», відчужив автомобіль ОСОБА_8

Позивач зазначила, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та, після уточнення позовних вимог, просила суд визнати договір купівлі-продажу від 19 лютого 2013 року недійсним, витребувати у ОСОБА_8 спірний автомобіль та зобов'язати передати ОСОБА_6

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу вантажного автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_3, укладений 19 лютого 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, укладення якого оформлено довідкою-рахунком ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданою ТОВ «АВТО ПАРТНЕР». В задоволенні позову ОСОБА_6 в частині витребування у ОСОБА_8 вказаного вище автомобіля та передачі його ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у витребуванні майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу вантажного автомобіля DAF XP 95.430, 2005 року випуску, сторонами не оскаржується.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині витребування у ОСОБА_8 та передання ОСОБА_6 спірного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 є лише формально співвласником ? частини спірного автомобіля як і іншого спільного сумісного майна подружжя, право власності на автомобіль за позивачем не визнано, то вона не має підстав для витребування цього автомобіля у добросовісного набувача ОСОБА_8, який набув на нього право власності за відплатним договором.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2012 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та поділено майно, зокрема ОСОБА_7 виділено в приватну власність автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (п. 35 в переліку).

В подальшому, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2013 року вищевказану ухвалу суду про визнання мирової угоди скасовано на підставі того, що її умови суперечать вимогам закону та порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Згідно довідки-розрахунку ААА № 022188 від 19 лютого 2013 року, виданої ТОВ «АВТО ПАРТНЕР», ОСОБА_7 продав автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_3 ОСОБА_8

Встановивши, що ОСОБА_7 не мав права на відчуження спірного майна, оскільки воно є спільним майном подружжя, суд прийшов до висновку, що такий правочин на підставі ст. 203, 215 ЦК України є недійсним.

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом із тим відповідно до положень статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2012, на підставі якої за ОСОБА_7 визнано право власності на спірний автомобіль, після чого останній відчужив його ОСОБА_8, у подальшому було судом скасовано, то слід вважати, що ОСОБА_7 не мав права його відчужувати, а ОСОБА_8 є добросовісним набувачем спірного майна.

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеній у постанові від 16 квітня 2014 року за наслідками розгляду справи 6-146цс13, від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14, за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Із системного аналізу вищевказаних норм діючого законодавства та правових позицій ВСУ, які у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів, та враховуючи обставини спору, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку власник спірного автомобіля DAF XP 95.430 має право витребувати це майно у ОСОБА_8

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Судом встановлено, що предмет позову - спірний автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_3, був неправомірно відчужений ОСОБА_7

Зазначений автомобіль був набутий ОСОБА_7 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 04 березня 2011 року в період шлюбу із позивачем ОСОБА_6 Вказаний факт визнаний сторонами та не оспорюється.

Норми СК України у статтях 57, 60, 61, на підставі частини першої статті 7 цього Кодексу встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно з частиною другою статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презюмується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо докази відсутні або їх недостатньо, майно, набуте за час шлюбу, вважатиметься спільним майном подружжя.

Доказів, які спростовували б презумпцію спільності майна та доводили існування обставин, передбачених ст. 57 СК України, відповідач не надав.

Посилання відповідача на віднесення спірного автомобіля до його особистої приватної власності як приватного підприємця колегією суддів відхиляються, оскільки сам по собі факт придбання спірного майна приватним підприємцем для його використання у своїй підприємницькій діяльності не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права особистої приватної власності одного з подружжя (постанова ВСУ від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю (якщо інше не встановлено договором або законом), а співвласники володіють і користуються ним спільно.

Виходячи з зазначених положень закону, беручи до уваги, що автомобіль був придбаний та оформлена на ім'я ОСОБА_7, як одного із подружжя, в період перебування відповідача та ОСОБА_6 у шлюбі, що майно вважається їх спільною сумісною власністю, а тому обидві сторони як співвласники мають рівні права на це майно по 1/2 частині кожний.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 як співвласник спірного автомобіля має право на витребування від добросовісного набувача ОСОБА_8 спірний автомобіль.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення вказані положення закону та обставини справи враховані не були, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у витребуванні спірного майна на підставі п.2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаної вимоги ОСОБА_10

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем в частині повернення спірного автомобіля є невірним, а позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки реституція, як спосіб захисту цивільного права, передбаченого ч. 1 ст. 216 ЦК України, що передбачає повернення кожній зі сторін у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину, застосовується лише у разі наявності договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним, а вимогу про повернення майна, переданого на виконання такого договору, може пред'явити тільки сторона такого правочину. Позивачка ОСОБА_10 не є стороною недійсного договору, а тому порушене право позивачки не підлягає захисту шляхом повернення їй спірного автомобіля.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 17 грудня 2014 року за наслідками розгляду справи 6-140цс14.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про витребування від ОСОБА_8 вантажного автомобіля DAF XP 95.430 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким витребувати у ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний НОМЕР_4, зареєстрованого на час оформлення довідки-рахунку, за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6 вантажний автомобіль DAF XP 95.430, 2005 року випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :