АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року у справі за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Ірина Григорівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі - продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року позовні вимоги заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Ірина Григорівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді - задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2012 року укладений від імені ОСОБА_5 із ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою ІриноюГригорівною, зареєстрований в реєстрі за №3854.

В задоволенні решти вимог заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. в рахунок оплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скраги.

Представник позивача - прокуратури України заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У квітні 2015 року заступник прокурора Оболонського району м. Києва звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова І.Г., Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2012 року укладеного від імені ОСОБА_5 із ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г., зареєстрованого в реєстрі за №3854.

Також, просили скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві прийняте 01.12.2012 року про внесення запису до державного реєстру прав власності на нерухоме майно та визнати відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а квартиру передати територіальній громаді м. Києва.

В обґрунтування позову вказував, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000595 встановлено, що договір квартири АДРЕСА_1 вчинений від імені її власника ОСОБА_5 після смерті останнього.

Таким чином, зміст оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири суперечить вимогам ст. 658 ЦК України, що відповідно до ч .1. ст. 203, ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності державним реєстратором в якості документа, що підтверджує виникнення права власності на квартиру прийнято договір купівлі-продажу квартири, який визнається недійсним, то є підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

При цьому, за твердженням заступника прокурора Оболонського району м. Києва в разі якщо б на спірну квартиру не було протиправно набуто право власності, територіальна громада м. Києва могла б претендувати на вказане помешкання в порядку, передбаченому ст. 1277 ЦК України.

За таких обставин, оскільки впродовж шестимісячного строку спадкоємці ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини не звертались, просили визнати відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та передати її територіальній громаді м. Києва

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3854, покупець ОСОБА_3 придбала у продавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 належну останньому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Зазначений договір було посвідчено в присутності сторін та засвідчено особистими підписами, в тому числі ОСОБА_5.

Право власності покупця на вказане нерухоме майно було зареєстроване та внесено в реєстр прав власності на нерухоме майно 01.12.2012 року.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 11.11.2011 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №21490.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч . 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі смерті власника.

Виходячи з наведеного, судом вірно встановлено, що правоздатність ОСОБА_5 та право власності на квартиру АДРЕСА_1 припинилось ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку із його смертю і беззаперечно свідчить про неможливість продажу спірної квартири ОСОБА_5 23.11.2012 року.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000595 близько 18 год. 51 хв. 23.11.2012 року в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Павленко І.Г., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 невстановлена особа від імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, уклала договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу.

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договір купівлі-продажу від 23.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №3854, згідно якого покупець ОСОБА_3 придбала у продавця ОСОБА_5. належну останньому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 - слід визнати недійсним.

Суд першої інстанції правильно посилався на те, що твердження представника відповідача та представника ОСОБА_1 про добросовісність набуття квартири ОСОБА_3 та подальша передача її в іпотеку не спростовують недійсності договору купівлі продажу укладеного від імені померлої особи.

В частині позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді судом відмовлено, сторонами рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється виходячи з положень ст. 303 ЦПК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права до спірних правовідносин застосовані судом правильно.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №3854, покупець ОСОБА_3 придбала у продавця ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, належну останньому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Тобто, спірний правочин був вчинений через рік після смерті власника нерухомого майна ОСОБА_5

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з'ясовувалось та не надано належної правової оцінки обставинам, які підтверджують, що відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної квартири колегія суддів не приймає до уваги, оскільки право власності ОСОБА_5 на спірну квартиру припинилось ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з його смертю і цей факт унеможливлює продаж померлим ОСОБА_5 спірної квартири 23.11.2012 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших,

крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів,

прийнятих відповідно до Конституції України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді