Справа № 133/580/15-ц Провадження № 22-ц/772/449/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
При секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, зобовязання повернути автомобіль та поділ сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 15965 грн.61 коп. грошової компенсації за її частку у Вартості автомобіля «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 365 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 984 грн. за проведену судово-товарознавчу експертизу.

Після набрання даним рішенням законної сили, скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали Козятинського міськрайсуду від 16.04.2015 року на автомобіль «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

На таке рішення представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2007 року ОСОБА_8 придбав автомобіль марки «CHEVROLET AVEO TC58U», в звязку з чим уклав кредитний договір з АТ «Райффайзен банк Аваль», заставивши його, про що свідчить запис у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу АВС 049279 від 29.11.2007 року в графі «особливі відмітки». 01.09.2010 року ОСОБА_8 одноособово виплатив повністю кредит, про що підтверджується довідкою з Козятинського відділення ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

28.05.2011 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Кордишівської сільської ради Козятинського району, за актовим записом № 6. Тобто, станом на час укладання шлюбу між сторонами, у особистій приватній власності ОСОБА_8 перебував автомобіль «CHEVROLET AVEO TC58U».

В період спільного проживання сторони вирішили придбати інший автомобіль. В звязку з цим ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та її батьком знайшли варіант купівлі автомобіля «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_11 в обмін на особистий автомобіль ОСОБА_8 «CHEVROLET AVEO TC58U» з доплатою різниці вартості, в сумі еквівалентній 2900 доларам США.

Оскільки особистих заощаджень у сторін не було, то ОСОБА_8 позичив у своєї матері ОСОБА_12 20 000 грн., про що остання підтвердила в судовому засіданні, а ОСОБА_6, в свою чергу, позичила 750 євро у свого дядька ОСОБА_13, що вона не заперечувала в судовому засіданні

12.07.2014 року за домовленістю між представником ОСОБА_11 ОСОБА_14 і ОСОБА_8, останній передав ОСОБА_14 належний йому автомобіль марки «CHEVROLET AVEO TC58U» разом з технічним паспортом на нього, при цьому, доплатив ОСОБА_14 750 євро і 20 000 грн., що на той момент було еквівалентно 2900 доларів США, а в замін отримав від ОСОБА_14 автомобіль марки «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Задовольняючи частково позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, був придбаний подружжям за рахунок спільних коштів, які кожен з них запозичували у своїх родичів, а також, за рахунок обміну автомобіля «CHEVROLET AVEO TC58U», який був особистою приватною власністю ОСОБА_8 Фактично сума доплати за автомобіль «FIAT DOBLO», складала, станом на 12.07.2014 року, 750 євро х 15, 9083 грн. - курс НБУ за 1 євро=31931, 22 + 20000 грн., що загалом еквівалентно сумі - 31931, 22 грн., а тому, предметом розподілу може бути лише зазначена сума спільних коштів, половина яких складає суму 15965, 61 грн.

Відмовляючи у частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля і його повернення у спільну сумісну власність, суд першої інстанції виходив з того, що при придбані даного автомобіля внесок ОСОБА_8 був набагато більшим за рахунок його особистого приватного майна, а тому позивачка безпідставно вимагає грошової компенсації за половину вартості спірного автомобіля.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегією суддів встановлено, що 27.11.2007 року ОСОБА_8 за рахунок отриманих в кредит коштів придбав автомобіль марки «CHEVROLET AVEO TC58U». Станом на 01.09.2010 року ОСОБА_8 повністю погасив кредит, що підтверджено довідкою з Козятинського відділення ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

28.05.2011 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6

В період спільного проживання сторонами був придбаний автомобіль марки «FIAT DOBLO», синього кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Колегія суддів вважає доведеним факт того, що купівля автомобіля «FIAT DOBLO» відбулася шляхом обміну належного ОСОБА_8 на праві особистої «CHEVROLET AVEO TC58U» з доплатою різниці у вартості автомобілів в сумі еквівалентній 2900 доларам США. Одночасно судом встановлено, що на час придбання спірного автомобіля у сторін не було власних спільних коштів, достатніх для придбання цього автомобіля і, під час судового розгляду, позивачка не надала суду переконливих доказів про зворотне.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки особистих заощаджень для придбання спірного автомобіля у сторін не було, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спільною власністю сторін є кошти, що були ними позичені у своїх родичів, а тому правомірно здійснив їх поділ між сторонами та присудив позивачці грошову компенсацію, що складалась з ? частки грошової доплати за придбаний автомобіль.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобілямарки «FIAT DOBLO», державний номер НОМЕР_1, який оформлений довідкою-рахунком серії ВІА №712956 від 18.12.2014 року та визнання права власності на нього за відповідачем ОСОБА_8 виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що позивачкою ОСОБА_6 першочергово була заявлена вимога до ОСОБА_8 про стягнення компенсації за частку у спільній сумісній власності, а саме ? частку автомобіля «FIAT DOBLO». В послідуючому ОСОБА_6 заявила вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного міжОСОБА_8 та ОСОБА_9 із застосуванням наслідків недійсності повернення автомобіля у спільну сумісну власність подружжя, поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на автомобіль за відповідачем зі сплатою їй компенсації половини вартості цього майна.

У суді апеляційної інстанції під час зясування дійсних намірів позивачки, остання повідомила суду, що вона зацікавлена виключно у отриманні грошової компенсації та не бажає повертати автомобіль у спільну сумісну власність з відповідачем.

Колегія суддів вважає, що позивачкою ОСОБА_6 були обрані способи захисту, які виключають одночасне їх застосування судом, як-то : визнання недійсним правочину з відновленням становища , яке існувало до порушення і визнання права спільної сумісної власності (п.1, п.2 і п.4 ч.2 ст.16 ЦК України) та припинення правовідношення - права спільної сумісної власності (п.7 ч.2 ст.16 ЦК України), а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, обравши той спосіб захисту, який у кінцевому результаті бажала отримати позивачка.

Колегія суддів вважає безпідставним твердження апеляційної скарги у тій частині, що відповідач не надав суду доказів належності йому на праві особистої власності автомобіля«CHEVROLET AVEO TC58U», оскільки воно спростовується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС №049279, яке міститься в матеріалах справи (а.с.42).

Незважаючи на ту обставину, що між відповідачем ОСОБА_8 і ОСОБА_14 не було укладеного письмового договору міни транспортних засобів, про що зазначається у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що фактичні дії вказаних осіб та інші докази (пояснення сторін і показання свідків) підтверджують обставини придбання спірного автомобіля «FIAT DOBLO» у спосіб, зазначений відповідачем ОСОБА_8 (обмін автомобілями з доплатою) та підпадають під звичай ділового обороту під час оформлення угод з продажу автотранспортних засобів, який розповсюджений у цій сфері цивільних правовідносин.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді : (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом вірно :