АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2170/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 24 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

з участю представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року у справі за позовом ПрАТ «Київстар» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що між ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» (в подальшому перейменоване на ПрАТ «Київстар») в особі ТОВ «Сота-Альянс» та ОСОБА_7 06.03.2009 року була укладена угода № 3200259 про надання послуг мобільного зв'язку стандартів GSM-900 та GSM-1800, відповідно до якої оператор (позивач по справі) надає абоненту (відповідачу по справі) послуги стільникового зв'язку, а абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість на умовах, визначених в угоді.

Згідно рахунку-фактури № 42-14501435 від 31.08.2012 року виникла заборгованість абонента перед оператором у розмірі 14181 гривня 13 копійок, яку відповідач повинен був сплатити до 20.09.2012 року.

Відповідачу були здійснені нарахування за спожиті послуги на загальну суму 15238 гривень 47 копійок, що складається із: абонентної плати - 456,33 грн.; вихідні міжнародні дзвінки - 25,82 грн.; послуги SMS та MMS - 1,25 грн.; послуги роумінгу, що надані Київстаром - 11468,34 грн.; збір до Пенсійного фонду (7,5 %) - 896,38 грн.; ПДВ (20 %) - 2390,35 грн.

З урахуванням сплачених коштів розмір заборгованості відповідача перед ними становить 14181,13 грн.

У відповідності до п. 3.2.2 ст. 3 Угоди про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандартів GSM-900 та GSM-1800 абонент прийняв на себе зобов'язання використовувати та оплачувати роумінг в мережах інших операторів за встановленими правилами та тарифами оператора.

Згідно з п. 3.2.5 Угоди, відповідач несе відповідальність за належне використання та зберігання SIM-картки, PIN-, PUK-кодів, мобільного терміналу, кодів поповнення рахунку.

Свої зобов'язання позивач виконав в повному об'ємі та надав усі послуги, згідно до вимог Угоди, а відповідач своїх зобов'язань не виконав.

Просять суд стягнути з ОСОБА_9 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 14181,13 грн., 1117,78 грн. трьох процентів річних та 7246,64 - інфляційних витрат, а всього - 22545,55 грн., а також стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

В ході розгляду справи позивачем було збільшено суму позовних вимог у відповідності до ст. 31 ЦПК України та просять суд стягнути з відповідача на їх користь 28399,78 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн. /а.с. 99-103/.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 28 399 грн. 78 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн.

Проте не погодившись з рішенням суду першої інстанції у серпні 2016 року ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою

Вимоги якої обґрунтовуючи тим, що судом першої інстанції було достовірно встановлено, в період, в який нібито виникла заборгованість перед позивачем, тобто з 01.08.2012 р. по 01.09.2012 р., ОСОБА_9 виїжджав за межі України лише на один день (з 22.08.2012 р. по 23.08.2012 р.), що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

Апелянт наголошує на тому, що із змісту заявленого позову вбачається, що послуги які йому нібито надавались у роумінгу, тобто поза межами обслуговування національного оператора, здійснювалась за відсутності достатніх коштів на його рахунку.

Проте, умовами Угоди про надання послуг стільникового мобільного зв'язку від 06 березня 2009 р. не передбачалося надання послуг мобільного зв'язку в кредит.

Відповідно до п/п 27 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 р.: Оператори, провайдери зобов'язані: повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв'язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також, додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

ОСОБА_9 зазначає в своїй апеляційній скарзі, що будь-яких повідомлень він не отримував, а позивач на такі не посилається і суд такі не констатував при ухваленні рішення.

Стягнення вартості отриманих послуг, які надавались іноземним оператором в роумінгу, можливе лише за доведення позивачем розрахунку з останнім національного оператора.

Проте, з наданого позивачем листа щодо підтвердження взаєморозрахунків за підписом ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що іноземний оператор Polska Telefonia Cyfrowa S.A. (попередня назва Polska Telefonia Cyfrowa Sp.z.o.o.) розрахувався з ПрАТ «Київстар» за серпень 2012 р., а не навпаки. Тобто будь-які кошти за означений у позові період від ПрАТ «Київстар» до польського оператора не надходили.

Крім того, апелянтом було з'ясовано, що у 2012-му році такого мобільного оператора, як Polska Telefonia Cyfrowa, вже не існувало.

З даних сайтів мобільного оператора T-Mobile, який надає послуги мобільного зв'язку у Польщі, а також з сайту Era GSM. вбачається, що Polska Telefonia Cyfrowa Sp.z.o.o. 26 лютого 1996 р. отримала ліцензію на надання телекомунікаційних послуг мобільного радіозв'язку зі стандартом GSM в діапазоні 900 МГц, який пізніше був продовжений на GSM 1800 МГц. Протягом перших років мережа працювала під назвою Era GSM. З січня 2011 р. Deutsche Telekom викупила всі права на компанію та стала єдиним власником цієї компанії, яка з 2011 року працює під назвою T-Mobile (це офіційна, відкрита і загальнодоступна інформація, розміщена в мережі інтернет польського сегменту).

Тому апелянт вважає, що у 2012-му році мобільні послуги з роумінгу йому не могли нараховуватись, а ПрАТ «Київстар» за такі не могла розраховуватись з неіснуючим на ринку польського телекомунікаційного зв'язку мобільним оператором.

Проте дані доводи ОСОБА_7 та його представника не були взяті до уваги судом першої інстанції.

Наданий позивачем Рахунок-фактура № 42-14501435 від 31.08.2012 р. на думку апелянта не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки не відповідає вимогам законодавства щодо складання бухгалтерських документів - він не містить даних про отримані послуги та розрахунку вартості послуг, виходячи з діючих на той момент тарифів.

Також ОСОБА_7 в свої апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до списку дзвінків, що нібито здійснювалися ним, вбачається різний спосіб тарифування та обраховування, що викликає сумнів в достовірності даної інформації.

Тому апелянт просить суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПрАТ «Київстар» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Даним критеріям оскаржуване рішення в цілому відповідає.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2009 року за замовленням відповідача між Закритим акціонерним товариством «Київстар Дж.Ес.Ем.», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_7 було укладено Угоду № 3200259 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM-900 та GSM-1800, за умовами якої позивач зобов'язався надати відповідачу послуги стільникового мобільного зв'язку стандарту GSM-900 та стандарту GSM-1800, а відповідач зобов'язався оплачувати їх вартість позивачу на умовах, викладених в цій Угоді.

Згідно п. 3.2.2 Угоди відповідач зобов'язався використовувати та оплачувати роумінг в мережах інших операторів за встановленими правилами та тарифами оператора.

Відповідно до п. 3.2.5 Угоди відповідач несе відповідальність за належне використання та зберігання SIM- карти, PIN-, PUK-кодів, мобільного терміналу, кодів поповнення рахунку /а.с. 7-8/.

Судом встановлено, що умовами укладеної між сторонами угоди не передбачено автоматичне блокування послуг при відсутності коштів на особовому рахунку. А посилання відповідача на ту обставину, що умовами цієї угоди не було передбачено надання послуг в кредит, а тому позивач зобов'язаний був відключити відповідача після закінчення коштів на його рахунку, спростовується п.3.1 Угоди, яким передбачено право, а не обов'язок Оператора призупинити надання послуг, якщо Абонент своєчасно не сплатив абонентську плату або, якщо авансовий платіж на особовому рахунку Агента вичерпано нижче мінімального рівня /т.1 а.с.8/.

Згідно наданого позивачем витягу з білінгової системи /т.1 а.с.114/ вбачається, що Абонентом ОСОБА_7 дзвінки та вихід в інтернет з його телефонного номера здійснювалися зокрема з 14год. 34хв. 22.08.2012р. по 11год. 44хв. 23.08.2012р. за кордоном України у зв'язку з чим він отримував послуги роумінгу, що відповідає даним з закордонного паспорту ОСОБА_7 /а.с. 115/, тому суд дійшов до правильного висновку, що позивачем було доведено факт отримання даних послуг зв'язку.

Відповідно до п/п 27 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 р.: Оператори, провайдери зобов'язані: повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв'язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також, додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

А як було встановлено судом, інформація про надані телекомунікаційні послуги відповідачу по № надійшла до ПрАТ «Київстар» 23.08.2012 року о 13.02.55год., тобто після того як ОСОБА_7 повернувся в Україну і припинив користуватися послугами роумінгу.

Тому заперечення відповідача, що ПрАТ «Київстар» порушив п/п 27 Правил та не повідомив його про суму коштів, вартість послуг та ін. - є безпідставними, оскільки з технічної точки зору за такий короткий час, що перебував відповідач за кордоном, у позивача здійснити таке повідомлення не було технічної можливості, що допускається Правилами.

При цьому в частині вартості тарифів за послуги ПрАТ «Київстар», порядку їх надання, тощо, відповідач був ознайомлений і мав можливість уточнити цю інформацію, оскільки вона є загальнодоступною на сайті позивача /т.1 а.с.222-234/.

Безпідставними також є заперечення ОСОБА_7 щодо недоведеності позивачем факту оплати за надані послуги з роумінгу польському оператору, оскільки ПрАТ «Київстар» надало необхідний перелік документальних доказів на підтвердження як наявності договірних відносин з польським оператором зв'язку, так і про розрахунок за надання послуг з роумінгу /т.1 а.с.116-221/.

ПрАТ «Київстар» підтвердило належними доказами як наявність у позивача відповідних дозвільних документів на надання телекомунікаційних послуг (ліцензій) так і сертифікати відповідності і свідоцтво про державну метрологічну атестацію автоматичної системи розрахунків за послуги зв'язку /т.1 а.с.32-42/, тому заперечення відповідача щодо недоведеності розміру плати за отримані ОСОБА_7 послуги, суд відхилив правомірно та на законних підставах прийняв як належний доказ наданий ПрАТ «Київстар» розрахунок боргу по особовому рахунку ОСОБА_7 /т.1 а.с.9/, який жодним доказом чи контррозрахунком не спростував відповідач.

Таким чином, за встановлених обставин, та враховуючи перевірені колегією суддів докази, які були предметом розгляду суду першої інстанції, і заперечення ОСОБА_7, викладені в апеляційній скарзі, не було встановлено в ході апеляційного розгляду справи допущення судом першої інстанції неповноти її розгляду чи порушення норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, що оскаржується.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2016 року у справі за позовом ПрАТ «Київстар» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :