Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 Справа №607/11700/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-Головуючого судді Позняка В.М.

-за участю секретаря Осів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, нажитого за час шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу вони з відповідачем нажили житлову кімнату АДРЕСА_1 яка є їх спільною сумісною власністю. У зв'язку із тим, що на даний час фактичні шлюбні відносини припинені, кімната відповідно до правовстановлюючих документів належить відповідачу, а тому просить суд визнати за нею право власності на ? майна.

Згідно поданої заяви, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу у її відсутності.

Згідно поданої заяви, відповідач ОСОБА_2, позов визнав, просив розглядати справу у його відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 2001 року в Темногаєцькій сільській раді Шумського району Тернопільської області, актовий запис №1.

В цьому шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору купівлі продажу від 11 квітня 2012 року ОСОБА_2 придбав в ТзОВ «Тернопільбуд» кімнату НОМЕР_3 загальною площею 23,2 кв.м., що становить 1/200 ідеальну частку будівлі гуртожитку що знаходиться по АДРЕСА_1

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В силу вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що кімната НОМЕР_3 загальною площею 23,2 кв.м., що становить 1/200 ідеальну частку будівлі гуртожитку який знаходиться по АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності і підлягає поділу між сторонами в рівних частинах., а тому позов підлягає до задоволення.

Крім того, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 810, 814, 825, 319, 386, 390, Цивільного кодексу України, ст.ст. 60,61,65,70 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку кімнати НОМЕР_3 загальною площею 23,2 кв.м.., що становить 1/200 ідеальну частку будівлі гуртожитку що знаходиться по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір за подання позову у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий-підпис: