АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2-1346/11
Провадження №22ц/790/5287/16
Головуючий1інстанції: Макаров В.О.
Категорія: кредитні Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про розірвання кредитного договору, -

встановила:

У березні 2009 року Акціонерний комерційний банк «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулось до суду з зазначеним позовом.

В уточнених позовних вимогах Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 534923,02 гривень, що еквівалентно 66 923,94 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 11 липня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0193/07/12-А, згідно з умовами якого Банк надав останньому кредит у розмірі 31158 доларів США для придбання автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 12 % річних із кінцевим терміном повернення 10 липня 2014 року.

На забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором між тими ж сторонами 11 липня 2007 року був укладений договір застави № 0193/07/12-А (Z), за умовами якого ОСОБА_2 передав у заставу Банку автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, сірий колір, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24 листопада 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКБ «Форум» та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки № 0193/07/12-А (П), згідно з умовами яких останні поручилися перед Кредитором за належне виконання Позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 0193/07/12-А.

Заочним рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 травня 2010 року позов було задоволено. Ухвалою того ж суду від 21 лютого 2011 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення скасовано та справу призначено для розгляду (т.1 а.с.81-83, 113,114).

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум», у якому зазначав, що на погашення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 0193/07/12-А він передав Банку заставне майно - автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, сірий колір реєстраційний номер НОМЕР_1, проте автомобіль було передано банком іншим особам, які пошкодили його, внаслідок чого зменшилася його вартість. Посилаючись на погашення заборгованості за вказаним договором за рахунок заставного майна, просив розірвати вказаний кредитний договір.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково - стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 816,46 доларів США, що еквівалентно 494098,96 гривень; вирішено питання про розподіл судових витрат; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процессуального права, неповне з'ясування обставин які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення районного суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум»з урахуванням його доводів, та про задоволення його позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року в частині задоволення первісного позову ПАТ «Банк Форум» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду було оскаржено в касаційному порядку ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І. М. в частині відмови у задоволенні первісного позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу було задоволено частково - рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року в частині вирішення позову ПАТ «Банк Форум» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, судова колегія касаційної інстанції послалась на те, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про недоведеність позовних вимог Банку - не встановив розмір кредитної заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, не встановив та не перевірив, чи передавався заставний автомобіль Банку у порядку, передбаченому договором, для подальшої реалізації з метою погашення заборгованості, та чи діяв ОСОБА_8 від імені Банку.

Отже, при повторному апеляційному розгляді рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум», в частині зустрічних позовних вимог рішення суду першої інстанції набрало чиності.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник позивача проти задоволення скарги заперечував. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до суду жодного разу не з'явились, заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до положень ст.ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Банк Форум» суд першої інстанції виходив із того, що Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на стягнення кредитної заборгованості солідарно з позичальника та поручителів; при цьому суд застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшив розмір пені.

Судова колегія вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права. Зокрема, при ухваленні рішення суд в порушення вимог ст. ст.10, 60, 179 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, не взяв до уваги та не надав правової оцінки доводам відповідача про вчинення ним дій, направлених на попередження виникнення заборгованості за кредитом, та недобросовісну поведінку Кредитора при виконання умов кредитного та заставного договорів.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ПАТ «Банк Форум» не може вважатись законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судовим розглядом встановлені такі обставини.

11 липня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0193/07/12-А. За умовами цього договору Банк надав Позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 31158 доларів США для придбання автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», а Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 12 % річних із кінцевим терміном повернення 10 липня 2014 року.

На забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором 11 липня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 був укладений договір застави № 0193/07/12-А (Z), за умовами якого ОСОБА_2 передав у заставу Банку автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, сірий колір, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24 листопада 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКБ «Форум» та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки № 0193/07/12-А (П), згідно з умовами яких останні поручилися перед Кредитором за належне виконання Позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 0193/07/12-А.

В обґрунтування позову ПАТ «Банк Форум» посилалось на те, що ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 13 листопада 2013 року виникла загальна заборгованість у сумі 534923,02 гривень, що еквівалентно 66923,94 доларам США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 22631 доларів США, поточної заборгованості за тілом кредиту - 3333 доларів США, простроченої заборгованості за процентами 15428,39 доларів США та пені в розмірі 25107,48 доларів США.

Судова колегія не може погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується розрахунком наданим позивачем, що Позичальник ОСОБА_2 добросовісно виконував умови кредитного договору по сплаті тіла кредиту та процентів, сплативши на користь Кредитора за період з 01 вересня 2007 року по листопад 2008 року - 9871,92 доларів США (5191 долар США тіла та 4677,92 процентів) (т.1 а.с.6,7).

11 листопада 2008 року ОСОБА_2, діючи у відповідності з умовами договору застави, звернувся до Кредитора із заявою про реалізацію заставного автомобіля з метою погашення та закриття кредиту, мотивуючи це важким матеріальним становищем (мало місце значення підвищення курсу долара США по відношенню до національної валюти) (т.1 а.с.48 ).

Згідно з п.3.1.18 договору застави при невиконанні зобов'язань за кредитним договором заставодавець зобов'язаний добровільно передати автомобіль для його подальшої реалізації і направлення отриманих коштів на погашення кредиту.

Процедура добровільної передачі заставного майна від Застоводавця Заставодержателю для його реалізації ні кредитним договором ні договором застави, які були укладені між позивачем та ОСОБА_2 не визначена, що підтвердив представник позивача суду апеляційної інстанції.

Встановлено також, що 20 листопада 2008 року ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності №8610 від 20 листопада 2008 року прийняв, а ОСОБА_2 передав у користування та розпорядження автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2007 року випуску, сірий колір, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є заставним майном у забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2007 року та комплект ключів (2 шт.) і Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; оглядом визначені подряпини на задньому бампері автомобіля; зауважень щодо майна не має (т.1 а.с. 49).

Із довідки ПАТ «Банк Форум» від 02 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_8 з 20 липня 2005 року по 19 лютого 2010 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Банк Форум» (т.1 а. с. 238 ).

24 листопада 2008 року між ОСОБА_8 та ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» був укладений договір №06/02-047838 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажира від нещасного випадку. Вигодонабувачем за цим договором є АКБ «Форум» (місто Київ, вулиця Верховної ради,7 (т.1 а. с.242). Ця обставина представником позивача також не заперечувалась.

08 січня 2009 року за участю застрахованого автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 сталася ДТП, в результаті якої вказаний автомобіль під керуванням працівника Банку ОСОБА_3 було пошкоджено. За наявними у матеріалах справи даними у виплаті страхового відшкодування ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» було відмовлено, у зв'язку з тим, що страхувальник ОСОБА_8 несвоєчасно повідомив страховика про настання події (т.2 а.с.50).

Перелічені вище письмові докази були надані позивачем на виконання ухвали суду про їх витребування.

Той факт, що при складенні акту від 20 листопада 2008 року та прийнятті заставного майна від ОСОБА_2 ОСОБА_8, діяв від імені Банку та в інтересах Кредитора у судовому засіданні представники позивача не заперечували.

Цей факт також підтверджується листом АКБ «Форум» на ім'я ОСОБА_2 де Кредитор підтверджує факт передачі заставного автомобіля ОСОБА_2 до Банку добровільно для його продажу (т.2 а.с.40).

За твердженням представника ОСОБА_2 йому не було відомо про забезпечення його зобов'язань за кредитним договором порукою на підставі договорів, укладених між Кредитором та ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Судова колегія вважає таке твердження переконливим, оскільки договора поруки були укладені між Кредитором та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (співробітниками Банку) 24 листопада 2008 року, тобто вже після добровільної передачі заставного автомобіля ОСОБА_2 Банку для реалізації. На запитання судової колегії представник позивача пояснив, що укладання договорів поруки з працівниками Банку, які повинні здійснювати дії щодо реалізації заставного майна, було звичайною «практикою» Банку.

Про знаходження заставного автомобіля у Кредитора свідчить і акт опису та арешту майна від 07 вересня 2010 року, що був складений державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, який надавався суду апеляційної інстанції для огляду представником позивача. За цим актом, саме Банк передав заставний автомобіль для реалізації державному виконавцю з метою виконання заочного рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 травня 2010 року. Після скасування цього рішення виконавче провадження було закінчено (т.1 а.с.118,119).

Враховуючи суть взаємопов'язаних кредитних і заставних зобов'язань, факт прийняття Кредитором від ОСОБА_2 предмета застави для його подальшої реалізації, що передбачено умовами пункту 13.8.1 укладеного між сторонами договору застави, породжував для Заставодержателя обов'язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку.

Натомість Банк діяв недобросовісно, і отримавши від Заставодавця заставний автомобіль у технічно справному стані не вчинив будь-яких дій для його реалізації. Посилання представника позивача на те, що Банк не мав можливості реалізувати заставне майно без згоди ОСОБА_2 судова колегія не приймає до уваги, оскільки таке є бездоказовим. У п.5.2 договору застави сторони погодили, що порядок реалізації предмету застави на погашення боргу за кредитним договором визначається Заставодержателем і може здійснюватися як із залученням Заставодавця, так і без нього, всіма можливими засобами. Крім того, матеріали справи містять докази неодноразового звернення ОСОБА_2 до Банку з проханням вчинити дії по реалізації заставного майна.

Позивач, всупереч умовам договору застави та вимогам закону не вчинив необхідних дій для збереження заставного автомобіля, передав це майно в оперативне управління третім особам, внаслідок чого воно було пошкоджено працівником Банку через два місяця після його передачі останньому і відповідно вартість заставного автомобіля значно зменшилась. Жодних доказів того, що під час ДТП заставний автомобіль вибув з володіння Заставодержателя поза його волею позивач суду не надав та про це суду не заявляв.

ОСОБА_2 же з 20 листопада 2008 року був позбавлений як можливості користуватися заставним автомобілем так і можливості вчинити дії, спрямовані на задоволення вимог заставодержателя, шляхом його реалізації.

За змістом п.5.2 договору застави при виконанні п.3.1.18 передача предмету застави здійснюється за вартістю встановленою згідно експертної оцінки, проведеної на час предмету застави.

Усупереч умовам договору заставодержатель прийняв заставне майно, але не здійснив дій по його оцінці на час передачі.

Представник позивача суду апеляційної інстанції підтвердив, що така оцінка не проводилась. На пропозицію суду, надати інші докази для визначення вартості заставного автомобіля на час його передачі ОСОБА_2 Банку, зокрема шляхом призначення експертизи, позивач таким своїм правом не скористався. Не надано суду доказів і на підтвердження вартості заставного автомобіля після ДТП.

Відповідно до розділу 1 договору застави станом на 11 липня 2007 року сторони визначили, що вартість предмета застави складає 157350 гривень (еквівалент 31158 доларів США). Автомобіль було передано 20 листопада 2008 року в належному технічному стані. Як зазначено вище на час передачі автомобіля ОСОБА_2 простроченої заборгованості за кредитом не мав та його дії були направлені на попередження виникнення такої заборгованості. Передача заставного майна Заставодержателю для реалізації відбувалась за взаємною згодою Кредитора і Боржника відповідно до умов договору. Отже, у разі реалізації заставного майна протягом розумного строку після його передачі Банку заборгованість за кредитом могла бути погашена. До такого висновку колегія суддів дійшла, зважаючи на фактичні обставини, щодо наявності у позивача об'єктивної можливості здійснити реалізацію переданого відповідачем майна, яке за своїм технічним станом (незначний термін перебування в експлуатації) мало всі ознаки високої ліквідності за сумою, яка могла бути достатньою для погашення заборгованості за кредитом.

Для вирішення даного спору важливим є і встановлення факту навності заставного майна.

Судом встановлено, що після закінчення виконавчого провадження Кредитор не вчинив жодних дій для повернення заставного автомобіля ні Банку ні власнику ОСОБА_2, і фактичне місцезнаходження заставного майна на час розгляду справи невідоме.

Представник позивача посилався на те, що саме ОСОБА_2 повинен був забрати заставний автомобіль з державної виконавчої служби після закриття виконавчого провадження. Судова колегія не може погодитися з такою позицією позивача, оскільки передача заставного майна для реалізації в державну виконавчу службу була здійснена Банком без відома власника автомобіля і тому саме Банк повинен був здійснити дії по поверненню автомобіля, який за актом від 20 листопада 2008 року (з правовстановлюючими документами та ключами) був переданий останньому Заставодавцем для реалізації. Отже саме Заставодержатель відповідав за збереження заставного майна після його передачі власником відповідно до умов договору застави.

Крім того, згідно ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 28 березня 2011 року заставний автомобіль за заявою ПАТ «Банк Форум» був переданий на відповідальне зберігання Банку (т.1 а.с.131).

Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, позивачем не було надано доказів щодо фактичного місця знаходження заставного майна. При цьому Банк заперечує факт знаходження автомобіля у позивача. Згідно інформації ХВ ПП «СП Юстиція», датованої 08 червня 2012 року автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2007 року реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до акту опису та арешту майна від 07 вересня 2010 року прийняв на відповідальне зберігання представник ХВ ПП «СП Юстиція» за дорученням - Філін В.О.; вказане арештоване майно на реалізацію до ХВ ПП «СП Юстиція» відповідно до встановленого порядку не передавалось (т.2 а.с.62).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Таким чином, тягар доказування обгрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.10 ЦПК України. Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Добровільна передача заставного майна Кредитору Заставодавцем для реалізації не звільняє останнього від виконання кредитних зобов'язань.

Разом з тим, з урахуванням фактичних обставин справи, без встановлення дійсної вартості заставного автомобіля на момент його передачі Заставодержателю, вартості цього майна після пошкодження з вини Кредитора та встановлення наявності заставного майна за збереження якого повинен був відповідати Банк, судова колегія позбавлена можливості правильно визначити розмір заборгованості, що підлягає до стягнення. Стягнення ж заборгованості у розмірі, що визначений позивачем не буде відповідати таким загальним принципам цивільного судочинства як розумність, добросовістність та справедливість.

Під час тривалого розгляду справи судом позивач, будучи обізнаним про дійсні обставини справи, не надав належних та допустимих доказів для правильного визначення розміру заборгованості, а тому судова колегія ухвалює рішення про відмову у позові за його недоведеністю.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 червня 2014 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді