Справа №489/7232/15-ц 10.05.2016 10.05.2016 10.05.2016
Провадження №22-ц/784/1085/16
Справа № 489/7232/15-ц Головуючий першої інстанції: Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/784/1085/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі -ПАТ «Укрсоцбанк») на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення коштів та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення коштів та пені.

Позивачі вказували, що 01 серпня 2014 року ОСОБА_5 під час роботи в Малазії, скориставшись послугами міжнародної платіжної системи Western Union, направив на їх ім'я грошові перекази в розмірі по 3456, 53 доларів США кожному, однак, вказані кошти ними отримані не були. Як з'ясувалося пізніше, вказані кошти 01 серпня 2014 року з вини касира Банку, яка не перевірила у одержувача коштів документу, що посвідчує особу, були виплачені третій особі. Незважаючи на їх численні звернення, відповідач до теперішнього часу кошти їм не повернув.

Посилаючись на викладене, посивачі просили суд стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь кожного з них по сумі грошового переказу у розмірі 79 707 грн. 58 коп. та сумі пені в розмірі 7970 грн. 76 коп.

ПАТ «Укрсоцбанк» позов не визнало.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь кожного з позивачів по 79707грн. 58коп. грошового переказу та по 7970грн. 76коп. пені. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що1 серпня 2014 року ОСОБА_5, перебуваючи у Малайзії, за допомогою міжнародної платіжної системи Western Union здійснив перекази коштів своїй дружині - ОСОБА_3 та сину - ОСОБА_4 в розмірі по 3456, 53 доларів США кожному. Того ж дня у відділенні № 771 ПАТ «Укрсоцбанк» (м. Тернопіль) ці грошові перекази були видані іншій особі - громадянину Нігерії ОСОБА_6 без надання ним документів, що посвідчують особу адресата переказу. За результатами перевірки встановлено, що касиром Банк грубо порушено п. п. 5.2.1., 5.2.2. "Положення про порядок здійснення операцій грошових переказів по системі Western Union в ПАТ "Укрсоцбанк". За допущені порушення касир відділення звільнена з роботи. За даними фактами відкрито кримінальне провадження ( а.с.3, 61).

ПАТ «Укрсоцбанк» здійснює операції по переказу грошових коштів через міжнародну платіжну систему Western Union як агент від імені цієї компанії на підставі відповідного договору про міжнародне представництво Western Union.

Послуга грошового переказу, яка є предметом цієї угоди, включає, крім інших, як операції з відправлення грошового переказу, так і операції з одержання грошового переказу як окремі операції в рамках договору .

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, а також порядок проведення переказу коштів та відповідальність суб'єктів переказу, передбачені, насамперед, Законом «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року ( далі - Закон).

За визначеннями статті 1 Закону переказом є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Помилковим переказом вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі (пункт 1.24).

Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу або видана у готівковій формі (пункт 1.23 ст. 1).

Згідно п. 32.3.1. у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку ініціювання переказу йому суми переказу та сплати пені у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи від дати завершення помилкового переказу.

Відповідно до статті 30 Закону переказ вважається завершеним з моменту видачі отримувачу переказу у готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний виплатити переказ в той самий день.

З огляду на викладене, суд правильно вважав доведеним факт видачі грошових переказів неналежному отримувачу з вини Банку. Отже, такі перекази є помилковими відповідно до правил пункту 1.24 статті 1 Закону.

Також є вірним висновок суду, що відповідно до пункту 32.3.1 статті 32 Закону, враховуючи, що відповідач до теперішнього часу не перерахував позивачам неотримані ними з вини Банку перекази, це є підставою для стягнення з ПАТ «Укрсоцбанку» на користь належних отримувачів - позивачів - сум переказів в розмірі по 3456,53 доларів США, що в еквіваленті становить по 79707грн.58коп. кожному, а також пені в розмірі по 7970грн. 76коп. кожному.

Таким чином, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам і прийшов правильного висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Доводи апеляційнох скарги про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є належними позивачами є безпідставними. Так, згідно пунктом 32.3.1 Закону банк-порушник несе відповідальність саме перед належним отримувачем переказу, а тому посилання апелянта на те, що належним позивачем у справі може бути лише відправник переказу є помилковими.

Крім того, те, що позивачі є належними отримувачами грошових переказів, відправлених ОСОБА_5, підтверджується змістом квитанцій замовника на відправку переказів, де одержувачами цих переказів зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально посвідченими перекладами цих квітанцій, оригінали яких були досліджені судом першої інстанції (а.с. 44-49). До того ж, як вбачається з листа начальника управління банківської безпеки у Західному регіоні ПАТ "Укрсоцбанк" від 23.03.2015р., відповідач не заперечував, що отримувачами спірних переказів повинні були бути саме позивачі (а.с. 3).

Наявність у позивачів права на отримання переказу, який фактично був виданий іншій особі, свідчить про порушення їх прав належних отримувачів переказів, яке підлягає судовому захисту.

Не мають правового значення і доводи про те, що помилковий переказ міг статись лише внаслідок несанкціонованого розголошення контрольного номеру учасниками переказу (відправником або отримувачами). Помилковий переказ стався, насамперед, внаслідок порушення працівниками банку умов та порядку видачі переказів, передбачених Положенням про порядок здійснення операцій грошових переказів по системі Western Union в ПАТ "Укрсоцбанк" та вимог пункту 1.5. Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними неторгівельними операціями та їх виплати в Україні, затверджених постановою Національного банку України від 29.12.2007р. № 496 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), щодо перевірки документа що посвідчує особу одержувача переказу, оскільки обов'язковими складовими ідентифікації отримувача переказу є не тільки повідомлення ним банку відповідного контрольного номеру, а і перевірка паспорту або документу, що його замінює, у такої особи.

Не впливає на розмір пені доводи апелянта про недоведеність дати звернення позивачів до Банку за отриманням переказу, оскільки згідно п. 32.3.1. ст. 32 Закону пеня нараховується починаючи від дати завершення помилкового переказу, яким за положенням ст. 30 цього Закону є момент видачі отримувачу переказу у готівковій формі.

До того ж розрахована з цього часу, тобто з 02.08.2014 року, по день звернення позивачів до суду пеня у будь-якому разі перевищує обмеження, встановлені пунктом 32.3.1 статті 32 Закону (10 відсотків неотриманого переказу).

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги про необгрунтованність рішення суду та порушення норм матеріального права - не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують.

Не є порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, непритягнення судом до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_5

За таких обставин, постановлене у справі рішення є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Суддя Т.С. Довжук

Суддя З.Л. Шолох