Провадження № 2/761/7193/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судд Осаулова А.А.,

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальності до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач являлась експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1, та надає житлово-комунальні та інші послуги мешканцям даного будинку.

Разом з тим, відповідач є власником машино місця №13, що знаходиться у підземному паркінгку будинку АДРЕСА_1

26.08.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір охорони транспортного засобу № 200ж/вр-03, згідно умов якого відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Проте, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує за надані послуги, у зв'язку з чим станом на 01.08.2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 9 792,37 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК Українисуд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить машиномісце №13 площею 16,7 кв.м. розташоване в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 07 серпня 2003 року видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.08.2003р. №1341-С/НП, та зареєстроване в Київському міському БТІ за реєстровим №34371 від 12.08.2003р. (а.с. 3).

Судом встановлено, що 26.08.2003 року між Фірмою «Т.М.М. - Товариство з обмеженою відповідальністю» та відповідачем було укладено Договір охорони транспортного засобу №200ж/вр-03 (а.с. 2).

Згідно п. 1.1 Договору, «Власник» передає на зберігання на автостоянку - підземний паркінг по АДРЕСА_1, транспортний засіб, а «Зберігач» приймає на себе зобов'язання по забезпеченню збереження даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.3 Договору, щомісяця, на умовах передоплати, до 10 числа кожного місяця вносити в касу "Зберігача", або на його розрахунковий рахунок встановлений розмір плати за зберігання т/з

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконував належним чином, про що свідчать копії рахунків на оплату послуг наданих позивачем відповідачу за період з листопада 2014 року по липень 2016 року (а.с. 15-53). Однак, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував надані послуги, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі - 9 792,37 грн.

Судом встановлено, що 05.07.2012р., 22.12.2012р., 09.09.2014р., 02.03.2016р., позивачем були направлені відповідачу досудові вимога про термінову оплату (а.с. 6-13), проте вони були залишені поза увагою.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов'язання, нести витрати на утримання належного йому майна, чого він не робить.

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умову визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором №200ж/вр-03 від 26.08.2003 року, станом на 01.08.2016 року сума заборгованості в період з листопада 2014р. по липень 2016р. становить - 9 792,37 грн., що підтверджується випискою з рахунку споживача (а.с. 14).

Відповідач, не з»явившись в судове засіданні, не надав суду доказів ненадання або неналежного надання позивачем до належного йому приміщення житло-комунальних та інших послуг згідно умов договору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальності до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 4, 11, 319, 322, 525, 526, 527, 610, 625, 629 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальності заборгованість за надані послуги за період з листопада 2014р. по липень 2016р. в розмірі - 9 792,37 та судовий збір у розмірі - 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: