Справа № 465/818/16-ц
Провадження № 2/463/1306/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Огородник І.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Гурєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Государська Наталія Валентинівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотиви якого у встановленому законом порядку неодноразово уточнював, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла його мати, ОСОБА_6, після чого відкрилась спадщина у виді грошових вкладів в банківських установах на загальну суму близько 60 000 у.о. та автомобіль. Остання заповіту за життя не склала, у зв'язку з чим спадкування відбувається за законом. Окрім нього, іншими спадкоємцем першої черги за законом є його сестра ОСОБА_7 та відповідач - його батько і одночасно чоловік померлої. Відносно першої, необізнаний про прийняття нею спадщини, однак другий прийняв спадщину одноосібно, вказавши нотаріусу що інших спадкоємців окрім нього немає, після чого отримав свідоцтва про право на спадщину відносно грошових вкладів, якими на даний час розпоряджається самостійно. Він натомість, у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки за характером роботи, вимушений постійно перебувати за кордоном. З 26.03.2015р. по 21.04.2015р. перебував у службовому відрядженні в Китаї. З 22.04.2015р. по 24.04.2015р. - на стаціонарному лікуванні в м. Берлін. З 25.04.2015р. по 08.05.2015р. - у службовому відрядженні в м. Кельні Федеративної Республіки Німеччина. З 09.05.2015р. по 29.11.2015р. - на лікуванні у Берлінській Єврейській Клініці. З 30.11.2015р. по 15.12.2015р. - у службовому відрядженні в м. Нагольд. З 15.12.2015р. по 11.02.2016р. - проходив обстеження та лікувався в Берлінській клініці. Також, не очікував від батька односторонньої поведінки по відношенню до спадкової маси, що в сукупності, вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини і тому, просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з часу набрання рішенням законної сили.

Представник позивача згідно договору про надання правової допомоги № 18/03/2016 від 18.03.2016р. адвокат Огородник І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів. Відомості, отримані з Державної прикордонної служби України про перетин позивачем державного кордону вважає неповними, оскільки проставляння відповідної відмітки в паспорті не є обов'язковим. Тому, просить позов задовольнити.

Позивач, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні також підтримав заявлені ним вимоги. Пояснив, що після смерті матері одноосібно займався організацією похорону, а також, одноосібно фінансував їх. Будучи генеральним директором, влаштував матір на фірму та фінансово її забезпечував. Кошти, які становлять спадкову масу по факту є заробітною платою, яку він платив матері і які остання відкладала. Починаючи з 26.03.2016р. практично жодного дня не перебував в Україні, оскільки, або був у відрядженні, або проходив лікування. Постійним місцем його проживання є м. Берлін, де отримав право на таке проживання будучи при цьому громадянином України. 08.05.2015р. прибув в Україну та на наступний день повернувся до Німеччини. Після цього до листопада 2015р. в Україну не повертався.

Відповідач в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив. Після смерті дружини, позивач в усній формі відмовився від спадщини, внаслідок чого він не повідомляв нотаріуса про інших спадкоємців. Впродовж встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач час від часу перебував в Україні та мав можливість подати заяву про прийняття спадщини, однак цього не робив через їх попередню усну домовленість. Вважає, що строк для подання такої заяви пропущено без поважних причин і тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача згідно договору про надання адвокатських послуг від 29.06.2016р. - адвокат Гурєв О.В. проти обґрунтованості позову заперечив. Відповідач у справі категорично стверджував, що на протязі весни - осені 2015р. неодноразово бачив позивача, який перебував в с. Малехів Жовківського району Львівської області. Представлені позивачем докази про перебування позивача лікуванні за кордоном у період з 22.04.2015р. по 24.04.2015р. та з 09.05.2015р. по 29.11.2015р. спростовуються відповіддю Берлінської Єврейської Клініки про їх фальшивість. Аналогічною є й інша довідка про перебування позивача на лікуванні у період з 15.12.2015р. по 11.02.2016р., відповідь про що також надійшла від іншої берлінської клініки на адвокатський запит. В загальному, у період з 08.05.2015р. по 29.11.2015р. позивач перебував в Україні 80 днів згідно даних Державної прикордонної служби про перетин державного кордону. Протягом цього часу заява про прийняття спадщини позивачем не подавалась, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа ПН ЛМНО Государська Н.В. в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила. Попередньо, скерувала до суду письмові пояснення, в яких просить врахувати, що на даний час, у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину видано відповідачу, внаслідок чого визначення додаткового строку для прийняття спадщини не дасть можливості нотаріусу посвідчити і видати таке свідоцтво позивачу. За погодженням із сторонами суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 1/2015, заведеної після смерті ОСОБА_6 оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.100), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3., яка згідно копії свідоцтва про народження (а.с.101), була матір'ю позивача.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи (а.с.1 спадкової справи), із заявою про прийняття спадщини звернувся виключно відповідач, який в такій заяві повідомив, що є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_8 21.08.2015р. та 28.01.2016р. останньому видано свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів у банківських установах.

В розумінні ст. 1261 ЦК України позивач, будучи сином померлої, відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-1215цс16 сформулював правову позицію від 14.09.2016р., згідно з якою роз'яснив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Враховуючи, що закон не обмежує спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини будь-яким строком для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для прийняття спадщини повинні існувати саме на протязі встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вірно вказує представник позивача, останнім днем шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 слід вважати 15.08.2015р.

До матеріалів справи долучено довідку від 24.03.2016р. (а.с.55) про те, що позивач з 01.01.2009р. і по даний час обіймає посаду генерального директора в ТОВ «Гефелє Україна».

Відповідно до даних ДПС України (а.с.178, 180), 16.02.2015р. позивач прибув в Україну. Покинув територію України 24.02.2015р., після чого прибув 27.02.2015р. Наступна графа в цих довідках вказує на прибуття позивача в Україну 25.03.2016р, хоча не містить даних про його вибуття з України у період з 27.02.2015р. по 25.03.2016р.

Згідно з наказом № 23-В від 23.03.2015р., позивач був відправлений у службове відрядження до Китаю у період з 26.03.2015р. по 21.04.2015р.

Факт відсутності позивача в Україні у цей період часу підтверджується також даними його паспорта (а.с.61), а також даними Державної прикордонної служби України (а.с.178, 180).

Відповідно до іншого наказу № 33-В від 24.04.2015р. (а.с.62), що також підтверджується даними ДПС України, з 25.04.2015р. по 08.05.2016р. позивач перебував у відрядженні в м. Кельн, Німеччина.

Прибувши до України 08.05.2015р., виїхав за межі 14.06.2015р. Знову прибув 21.06.2015р. Виїхав 27.06.2015р. Прибув 30.06.2015р. Виїхав 12.07.2015р. Знову ж таки, наступна графа даних ДПС України вказує на вибуття позивача з України 15.08.2015р., хоча відсутні дані про його прибуття в Україну у період з 12.07.2015р. по 15.08.2015р.

09.12.2013р. позивачу видано посвідку на право постійного проживання у ФРН, фотокопія якої, що перекладена на українську мову, долучена до матеріалів справи (а.с.107, 108).

Також, до матеріалів справи долучено фотокопію Європейської електронної страхової картки, що видана позивачу у Німеччині (а.с.75), яка також перекладена на українську мову (а.с.76).

Самі ж сторони у справі не оспорюють, що постійним місцем проживання позивача є Німеччина.

Наведене свідчить про те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, адже характер роботи останнього та його посада, які пов'язані з постійними відрядженнями, на переконання суду створювали йому об'єктивні, непереборні та істотні труднощі у поданні відповідної заяви нотаріусу.

Наявність права на постійне проживання за кордоном і фактичне перебування позивача за межами території України в більшості свого часу, необхідність в здійсненні заходів організаційного характеру для забезпечення діяльності фірми та доволі часті службові відрядження, в тому числі довготривалі слід вважати тими об'єктивними перешкодами, які фізично не давали позивачу змоги у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Неповнота даних ДПС України, про що вказано вище лише підтверджує правильність висновків суду про обґрунтованість позовних вимог.

Суд не може погодитись з позицією сторони відповідача про те, що позивач упродовж шестимісячного строку після смерті матері в той чи інший час все ж таки перебував в Україні та мав можливість подати відповідну заяву, оскільки не лише фактичне перебування позивача в Україні є достатньою можливістю звернутись до нотаріуса, а відсутність труднощів у поданні такої заяви є підставою для відмови у задоволенні позову. Обставини справи свідчать про протилежне і виключають можливість ухвалення такого рішення.

У зв'язку з наведеним, покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про те, що останні неодноразово бачили позивача на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_6 не можуть вважатись об'єктивними даними, які засвідчують відсутність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Відтак, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) додатковий строк в 2 (два) місяці, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.