АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3664/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/29/К/16 суддя Ткаченко С.Б.
Категорія - 19 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі Євтодій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, прокуратура Довгинцівського району м. Кривого Рогу, Орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про захист прав дітей та визнання угод купівлі-продажу квартири недійсними, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3,

прокурор Терлецька Сандра Федорівна,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (далі Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ), треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, прокуратура Довгинцівського району м. Кривого Рогу, Орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») про захист прав дітей та визнання угод купівлі-продажу квартири недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 14 лютого 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір відповідно до якого АКІБ «Укрсиббанк» зобовязався надати ОСОБА_4 кредит в розмірі 35 000 доларів США. Для забезпечення виконання вказаного кредитного договору між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 18.08.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, за яким позивач передала в іпотеку шестикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належала їй на праві приватної власності.

11 листопада 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено заочне рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 186 436 грн. 31 коп., а також судові витрати в розмірі 1 730 грн. На підставі виконавчого листа №2-2368 від 11.11.2009 року, що був виданий на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.11.2009 року, Довгинцівським ВДВС Криворізького МУЮ 29.07.2010 року було відкрито виконавче провадження ВП №20546836. В результаті вчинення виконавчих дій Довгинцівським ВДВС Криворізького МУЮ здійснено опис та арешт, оцінка та реалізація з прилюдних торгів шестикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. 07 березня 2012 року за результатами прилюдних торгів спірна квартира була реалізована за ціною 204 000 грн., а переможцем торгів стала громадянка ОСОБА_6, яка пізніше продала вказану квартиру ОСОБА_7

Позивачі вважають, що така реалізація є незаконною, такою що порушує гарантоване Конституцією України право позивачів на житло, порушує права дітей, порушує норми Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, в спірній квартирі весь час проживала дитина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої було належним чином зареєстровано в спірній квартирі. ОСОБА_2 є членом сімї колишнього власника спірної квартири - ОСОБА_4, а саме її онукою та мала право користування даною квартирою. Тому для здійснення відчуження спірної квартири з прилюдних торгів, як і для подальшого продажу спірної квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_7, було обовязковим отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування на вчинення цих правочинів, проте жодного дозволу отримано не було.

Враховуюче викладене, позивачі просили суд визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 07.03.2012 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визнати недійсним акт продажу майна з прилюдних торгів вище вказаної квартири; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що видане ОСОБА_6 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 04.04.2012 року за реєстровим №1622; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 20.05.2013 року та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим №746.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Так, судом не враховано, що спірна квартира є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 18.08.2011 року, згідно якого приватним нотаріусом ОСОБА_9 було накладено заборону відчуження даної кватири, яка на момент проведення прилюдних торгів не була знята, а іпотека не була припинена. Також, на думку представника позивача, суд дійшов хибного висновку про законність реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку примусового виконання рішення про стягнення заборгованості на користь стягувача-іпотекодержателя. Крім того, помилковим є висновок суду про те, що на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_2 не була зареєстрована у спірному житлі. На момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право користування спірною квартирою мала дитина ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, прокурора Терлецьку С.Ф., яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у задоволенні їх позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що правила проведення прилюдних торгів та оформлення їх результатів передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням не були порушені під час реалізації спірної квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір та додаткова угода №1 від 13 жовтня 2006 року, відповідно до яких банк надав їй кредит в розмірі 35 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом в розмірі 13% річних зі строком повернення не пізніше 13 лютого 2013 року. (а.с.171-176)

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором 18 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку шестикімнатну квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Незалежності України, 13а/16 (а.с.14-15).

На підставі двох судових рішень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2009 року були видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «Укрсиббанк» 186 436,31 грн. та 205 527,23 грн.

Зазначені виконавчі листи передані на виконання до Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ. На підставі цих виконавчих листів державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_12Є були відкриті виконавчі провадження, які були об'єднані в одне провадження.

В результаті вчинення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено опис, арешт та оцінка квартири АДРЕСА_3. (а.с.23-24)

Ухвалою Довгинцівського районного суду по цивільної справі № 2-1669/2011 від 31 травня 2011 року реалізація іпотечного майна, а саме квартири по вул. Незалежності України, 13а/16 в м. Кривому Розі, була зупинена до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ, третя особа АТ «Укрсиббанк», про зняття арешту та виключення зазначеної квартири з акту опису та арешту. (а.с.60)

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.01.2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. 09 лютого 2012 року постановою державного виконавця виконавче провадження та реалізацію арештованого майна поновлено.

07 березня 2012 року арештоване іпотечне майно реалізовано з прилюдних торгів філією «Кей Стоун Дніпропетровськ» за 204 000 грн. відповідачу ОСОБА_6 (а.с.22) Кошти від реалізації майна перераховано стягувачеві - ПАТ «УкрСиббанк».

На підставі акту про реалізацію майна з прилюдних торгів, затвердженого начальником Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ від 12.03.2012 року, 04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на спірну квартиру, яку вона придбала на прилюдних торгах. (а.с.6)

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2012 року, заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості по кредиту у розмірі 186 436,31 грн. скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку та пізніше ухвалою суду передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу. (а.с.182,183)

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2013 року (а.с.132-134), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року (а.с.135-137), відмовлено у задоволені позову ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з продажу квартири по вул. Незалежності України, 13а/16 в м. Кривому Розі та зобовязання закінчити виконавче провадження.

12 травня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, від імені та в інтересах якого діяв представник ОСОБА_13, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №746 (а.с.7-8,9).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вважали, що державний виконавець не мав права проводити опис, арешт та реалізацію квартири, яка є предметом іпотеки, за відсутності судових рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, і так як на момент проведення прилюдних торгів у квартирі була зареєстрована та проживала її неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, угода укладена без дозволу органу опіки та піклування повинна бути визнана недійсною.

Аналіз норм Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» і Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі Тимчасове положення), якими визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, та норм Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV Про іпотеку, зокрема статей 33, 41-49, якими визначено спеціальний порядок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки, з точки зору колізії загальної та спеціальної норм дає підстави для висновку про наступне.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року справа № 6-200цс14 та від 28 січня 2015 року справа №6-199цс14, і відповідно до ст.214, 360-7 ЦПК України, він має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів, і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Зважаючи на те, що позивачами ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не наведені підстави, передбачені законом для визнання правочинів недійсними, а доводи як позовної заяви, так і апеляційної скарги фактично зводяться до незгодою із діями державного виконавця щодо проведення опису, арешту та реалізації нерухомого майна, їх вимоги щодо визнання недійсними: протоколу проведення прилюдних торгів з продажу квартири АДРЕСА_5, акту продажу майна з прилюдних торгів вище вказаної квартири; свідоцтва про право власності на спірну квартиру, що видане ОСОБА_6, договору купівлі-продажу вказаної квартири, що укладено 20.05.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов хибного висновку про законність реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку примусового виконання рішення про стягнення заборгованості на користь стягувача-іпотекодержателя, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони є безпідставними, так як торги проводились на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за зверненням ПАТ «УкрСиббанк», який є одночасно і іпотекодержателем, і стягувачем, та яке торги не оспорило. Крім того, торги були проведені згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Також відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_2 не була зареєстрована у спірному житлі, оскільки на підтвердження даних обставин ні позивачем, ні її представником не було надано належних та допустимих доказів, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як вбачається з копії її паспорту та інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 10.04.2015 року зареєстрована у вказаній квартирі - 13.10.2011 року (а.с.10,118). Однак ще до її реєстрації у квартирі було складено 25.08.2010 року акт опису та арешту майна та призначено експертну оцінку квартири. Колегія суддів також враховує, що відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій затверджених Мінюстом 15.12.1999 року визначено порядок проведення прилюдних торгів та перелік документів що подаються до заяви про реалізацію нерухомого майна (п.п. 5.10.3, 5.11) . Відповідно до даної інструкції на момент проведення торгів отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування не було передбачено.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що на момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право користування спірною квартирою мала дитина ОСОБА_2, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки після реалізації на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_3, позивач втратила право користування спірною квартирою, що було встановлено рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2014 року (а.с.122-125), яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року (а.с.126-128) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року (а.с.130-131), яким визнано ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування даною квартирою та виселено її з цього житлового приміщення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті заявлених позивачем вимог, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: