Провадження № 2/522/6023/16
19 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Кравчук Т.С.,
при секретарі Антонецькому С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства UniCredit Bank Укрсобанк в особі Одеської обласної філії про визнання поруки припиненою.
17 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду уточнену редакцію позовної заяви на усунення недоліків первісного позову.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 25 квітня 2007 року між ОСОБА_3 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсобанк (правонаступником якого є ПАТ UniCredit Bank) в особі Одеської обласної філії, був укладений договір кредиту № 2007/13-2.06/266 на суму 191 000,00 доларів США, згідно пп. 1.1.1 якого з травня 2007 року по квітень 2032 року позичальник мав щомісяця повертати кредит рівними частками по 637 доларів США.
Одночасно на виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і банком був укладений договір поруки № 07-15/505.
Умовами п. 5.2 договору поруки врегульовано, що він набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог, забезпечених порукою.
01 лютого 2012 року банк сформував лист-вимогу за вих. № 19.3-01/59 про усунення порушень зобов'язання і дострокове погашення кредитної заборгованості у розмірі 271 218,80 доларів США протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги.
З виготовленого банком розрахунку не отриманих доходів станом на 20 серпня 2012 року убачається, що 11 серпня 2008 року у позичальника вже винила заборгованість за кредитом у розмірі 637 дол. США, після чого боргові зобов'язання позичальник не виконував.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала нормами частини 4 статті 559 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин і практикою Верховного Суду України, заснованою на положеннях частини 4 статті 559 ЦК України.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
За згодою представника позивача справу було призначено до заочного розгляду.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25 квітня 2007 року між ОСОБА_3 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсобанк (правонаступником якого є ПАТ UniCredit Bank) в особі Одеської обласної філії був укладений договір кредиту № 2007/13-2.06/266 на суму 191 000,00 доларів США, згідно пп. 1.1.1 якого з травня 2007 року по квітень 2032 року позичальник мав щомісяця повертати кредит рівними частками по 637 доларів США.
Одночасно на виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і банком був укладений договір поруки № 07-15/505.
Умовами п. 5.2 договору поруки врегульовано, що він набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог, забезпечених порукою, тобто строк дії поруки зазначеним договором не визначений.
Також наданими позивачем доказами підтверджується невиконання позичальником ОСОБА_3 з серпня 2008 року боргових зобов'язань за договором кредиту № 2007/13-2.06/266 і відсутність пред'явлення банком у судовому порядку вимоги до поручителя протягом шестимісячного строку.
З боку відповідача заперечень проти позову не надходило.
У відповідності до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно правової позиції Верховного Суду України умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (постанова від 18 липня 2012 року по справі № 6-78цс12).
У постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року по справі № 6-20цс11, від 29 січня 2014 року по справі № 6-155цс13, від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14, від 17 вересня 2014 року по справі № 6-170цс13, від 11 листопада 2015 року по справі № 6-2056цс15, зазначено, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).
Однак з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 лютого 2015 року по справі № 6-2056цс15, ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для його подальшого звернення до суду з позовом про припинення поруки, якщо на те є відповідні підстави.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою задовольнити.
Визнати поруку ОСОБА_1 за договором поруки № 07-15/505, укладений 25.04.2007 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії на забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_3 за договором кредиту № 2007/13-2.06/266 від 25.04.2007 року припиненою.
Рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 19.10.2016