Провадження №2/521/600/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_1 на користь Позивача основної суми заборгованості у розмірі за Договором про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 р. у розмірі 16 503,72 грн., збитків у розмірі 183 509,13 грн., штрафу у розмірі 1 292,80 грн., пені у розмірі 1 709,15 грн., 3% річних у розмірі 595,15 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3 260,93 грн., неустойки у розмірі 112 911,87 грн., інфляційних втрат у розмірі 10 232,31 грн. та сплачених позивачем судових витрати у розмірі 3 300,15 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Мебельбан» було укладено Договір про фінансовий лізинг №00003797 (далі - Договір лізингу), відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження ТОВ «Мебельбан» об'єкт лізингу - транспортний засіб типу AUDI A5 2,0 TFSI (155 kWt), рік виробництва 2011, шасі № WAUZZZ8T4BA093535, двигун № НОМЕР_1, а ТОВ «Мебельбан» зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором лізингу, шляхом здійснення платежів відповідно до Договору лізингу та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору лізингу, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 68 306,37 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 20 491,91 доларів США.

Сторони також домовились про надання ТОВ «Мебельбан» додаткових способів забезпечення виконання зобов'язання за Договором лізингу у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем лізингоодержувача ТОВ «Мебельбан» за Договором лізингу виступив ОСОБА_1, який підтвердив ознайомлення з умовами Договору лізингу шляхом його підписання.

Однак, лізингоодержувач ТОВ «Мебельбан» порушив свої зобов'язання за Договором лізингу, не здійснивши лізинговий платіж за червень 2014 року на суму 16 503,72 грн., та у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Мебельбан» своїх зобов'язань за Договором лізингу, позивачем були надіслані нагадування від 04.03.2014 року, від 17.03.2014 року, від 07.04.2014 року, від 17.04.2014 року, від 05.05.2014 року, від 19.05.2014 року, від 05.06.2014 року, від 17.06.2014 року, а також разом з нагадуванням від 17.06.2014 року лізингоодержувачу ТОВ «Мебельбан» та поручителю ОСОБА_1 було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором лізингу, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору лізингу. ТОВ «Мебельбан» було отримано вимогу 24 червня 2014 року, ОСОБА_1 вимогу не отримував.

Оскільки, вимога була отримана лізингоодержувачем ТОВ «Мебельбан» 24.06.2014 року, то відповідно до умов Договору, датою його припинення є 27.06.2014 року. Лізингоодержувач ТОВ «Мебельбан» не виконав свої зобов'язання щодо повернення Об'єкта лізингу, тому відповідно до п. 13.7 умов лізингу, за заявою позивача 11.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 1488 про повернення Об'єкта лізингу.

Крім того, позивач вважає, що лізингоодержувачем ТОВ «Мебельбан» та поручителем ОСОБА_1 має бути відшкодовано реальні збитки, завдані позивачу внаслідок порушення Договору лізингу, які становлять 70 146, 35 грн., понесених позивачем у зв'язку із отриманням послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса та надання юридичних послуг щодо вирішення даного спору.

Разом з тим, позивач вважає, що лізингоодержувачем ТОВ «Мебельбан» та поручителем ОСОБА_1 має бути відшкодовано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 113 362,78 грн., штрафу за надсилання нагадувань у розмірі 1 292,80 грн., пені у розмірі 1 709,15 грн., 3% річних у розмірі 595,15 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3 260,93 грн., неустойки у розмірі 112 911,87 грн., інфляційних втрат у розмірі 10 232,31 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2015 р. (с. Буран О.М.) відкрито провадження по справі.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України повторне визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 27.04.2016 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та по справі було визначено головуючого суддю Леонова О.С.

14.07.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси закрито провадження у частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» про стягнення заборгованості та збитків.

Представник позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» - ОСОБА_3 в судовому засідання 02.08.2016 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»)

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

З огляду на викладене договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, у зв'язку з цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Судом встановлено, що 26.10.2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Мебельбан» було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00003797 строком на 60 місяців, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язався передати у розпорядження ТОВ «Мебельбан» Об'єкт лізингу - транспортний засіб типу типу AUDI A5 2,0 TFSI (155 kWt), рік виробництва 2011, шасі № WAUZZZ8T4BA093535, двигун № НОМЕР_1, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором лізингу, шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 68 306,37 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 20 491,91 доларів США (т.1, а.с. 18-28).

При цьому, ОСОБА_1 виступив поручителем ТОВ «Мебельбан» згідно із умовами поруки зазначеними у Договорі фінансового лізингу, на додаток, Відповідач підтверджує ознайомлення з умовами Договору про фінансовий лізинг шляхом підписання цього Договору.

Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений Позивачем, не пізніше 15-го (пятнадцятого) календарного дня з дати направлення рахунку Відповідачу.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ТОВ «Мебельбан» порушило свої зобовязання за договором не здійснивши щомісячного лізингового платежу за червень 2014 року на суму 16 503,72 грн. відповідно до рахунку №00205061 від 03.06.2014 р. належного до сплати відповідно не пізніше 15.06.2014 р.

Як вбачається із матеріалів справи, що також визнається відповідачем у своїх письмових запереченнях (т.1, а.с. 141-150 ), ТОВ «Мебельбан» було здійснено оплату лізингових платежів за договором у 2014 р., а саме:

- 16.01.2014 р. 1 999, 56 доларів США (гривневий еквівалент становив 16 800, 06 грн.);

- 28.02.2014 р. 2 140, 35 доларів США та 981, 48 грн. (гривневий еквівалент становив 18 722, 20 грн.);

- 31.03.2014 р. 1 379, 91 доларів США (гривневий еквівалент становив 12 703, 52 грн.);

- 30.04.2014 р. 1 379, 91 доларів США (гривневий еквівалент становив 15 175, 29 грн.);

- 17.06.2014 р. 785, 34 доларів США (гривневий еквівалент становив 9 000, 00 грн.);

- 25.06.2014 р. 876, 07 доларів США (гривневий еквівалент становив 10 121, 41 грн.);

- 11.08.2014 р. 851, 06 доларів США (гривневий еквівалент становив 10 000, 00 грн.);

- 01.09.2014 р. 819, 11 доларів США (гривневий еквівалент становив 9 744, 63 грн.).

Відповідно до п. 6.11. Договору Сторони погодили, що суми, виплачені Лізингоодержувачем, будуть розподілятися у черговості, встановленій цим пунктом. Позивач в свою чергу сплачені ТОВ «Мебельбан» кошти з 16.01.2014 р. по 01.09.2014 р. прийняв та зарахував їх у рахунок погашення існуючої заборгованості ТОВ «Мебельбан» перед позивачем за Договором.

Згідно з п. 8.3.2. Договору, якщо лізінгоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг»), ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати Контракт/відмовитися від Контракту і витребувати Об'єкт лізингу від Лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Положеннями п. 12.6 Договору сторони погодили, що позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей договір/відмовитися від договору та право на повернення об'єкта лізингу, зокрема, у випадку коли Лізингоодержувач за первісним позовом не сплатив 1 наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

У п. 20.5 вказаного договору визначено, що всі повідомлення сторони відправляють за адресою вказаною в контракті, в письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

У зв'язку з порушенням умов договору лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» направив ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_4 вимоги про сплату заборгованості за Договором, повернення Обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вимог (т.1. а.с. 42-45), проте, вимогу вих. № 00003797 від 17.06.2014 року на імя ОСОБА_4, відповідач не отримав що також вбачається із позовної заяви.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно п. 5, 6 Умов Поруки, поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань лізингоодержувача на підставі або у зв'язку з цим контрактом або будь-якою невід'ємною частиною. Зобов'язання поручителя включають, окрім іншого, лізингові платежі, інші платежі, штрафні санкції та відшкодування збитків, що підлягають сплаті лізингоодержувачем у відповідності до положень цього контракту.

Положеннями п. п. 12.2, 12.3 Договору передбачено, що строк лізингу починається за дати підписання акта приймання-передачі об'єкта лізингу (п. 5.4 Договору). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно із ч.1. ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.4.ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ( Правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 17.09.2014 р. № у справі № 6- 53 цс 14)

Судом встановлено, що 17.06.2014 року позивачем направлено ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_4 вимоги про сплату заборгованості за Договором, повернення Обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вимог (т.1. а.с. 42-45). 23.07.2015 р. позивач звернувся з позовом до ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 р. та 27.07.2015 року ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі, тобто позивач звернувся до суду з пропуском строку, визначеного положеннями ст. 559 ЦК України.

Таким чином, умови поруки, що є невідємною частиною Договору фінансового лізингу, укладені з ОСОБА_4, припинили свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як Позивачем не було пред'явлено позов до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна», заявлених до ОСОБА_4

Керуючись ст. 526, 553, 559 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: