АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3675/16-ц 22-ц/774/2107/К/16
Справа № 212/3675/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2107/К/16 Пустовіт О.Г.
Категорія № 39 (4) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Барильська А.П.

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її бабуся ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_1. Як їй стало відомо, за життя 13.10.2010 року бабуся склала заповіт, яким заповіла все належне майно їй.

Спадкоємцями за законом після смерті бабусі по праву представлення є її онуки: вона та її брат ОСОБА_2, оскільки їх батько ОСОБА_8 - син померлої ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Її брат ОСОБА_2 не прийняв спадщину після померлої бабусі, судом йому було відмовлено у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини, тому вона звертається з позовом до Криворізької міської ради.

Після смерті бабусі вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки не знала про наявність заповіту і вважала, що по закону майно покійної успадковує її мати.

30 березня 2016 року вона звернулась до Другої криворізької держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, однак в його видачі їй було відмовлено з підстав пропуску строку для прийняття спадщини після смерті бабусі та, оскільки, в будинку разом в померлою вона не зареєстрована.

Вважає, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про наявність заповіту дізналась тільки у вересні 2015 року, а за життя бабуся не розповідала про те, що склала на її користь заповіт. За два місяці до смерті бабусі та до вересня 2015 року вона тимчасово мешкала в АДРЕСА_2. Її мати також нічого не знала про наявність заповіту і, тільки після отримання листа від нотаріуса з повідомленням про наявність заповіту, вона у спадковому будинку, де до смерті мешкала бабуся, знайшли заповіт на її користь.

Просила суд надати їй додатковий термін в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 до Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено повністю.

Визначено ОСОБА_4 додатковий термін строком в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 та його представник - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування заочного рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

Зокрема, апелянти зазначають, що судом першої інстанції безпідставно не було залучено до участі у справі у якості третьої особи - неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 та 20.04.2016 року від її імені до нотаріальної контори звернувся батько ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_7

Вважають, що у зв'язку з неприйняттям спадщини за іншими спадкоємцями, у тому числі й спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, неповнолітня ОСОБА_6 є такою, що отримала право на спадкування після смерті ОСОБА_7

Також звертають увагу, що звернення ОСОБА_4 до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 - не є вперше та їй було відмовлено в задоволенні зазначеного позову до ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він був пред'явлений до неналежного відповідача.

Зазначають, що про наявність іншого спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 - малолітньої ОСОБА_6, позивачу достовірно відомо, однак вона не залучила останню до участі у справі, пред'явивши позов до неналежного відповідача - Криворізької міської ради, тобто не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Судом першої інстанції також не було здійснено дій щодо заміни первісного відповідача - належним, а у апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів.

Крім того, апелянти вважають, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як незнання позивача про існування заповіту. Також судом не зазначено початок перебігу додаткового терміну для подання заяви про прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_1 (а.с. 7).

13 жовтня 2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, а також належний їй на праві приватної власності житловий будинок № АДРЕСА_1, заповіла позивачу ОСОБА_4 (а.с. 9).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 по праву представлення є її онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, оскільки їх батько ОСОБА_8 - син померлої ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_7 позивач ОСОБА_4, у встановлений законом шестимісячний строк, не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, а звернулась 30 березня 2016 року, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строку прийняття спадщини (а.с. 6), тому просила суд надати додатковий термін для подачі заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено до належного відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства, суд має перевіряти і встановлювати, чи належні сторони беруть участь у справі.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава, матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду у порядку цивільного судочинства (стаття 30 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду, аналогічне твердження закріплене в ст. 130 ЦПК України.

Згідно п. 10 даної постанови, вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (стаття 26 ЦПК), суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.

Крім того, статтею 33 ЦПК України передбачена можливість суду першої інстанції, у судовому засіданні за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Абзацом 2 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, судом першої інстанції не враховано, що особою, яка прийняла спадщину, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, є малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та від імені якої 20 квітня 2016 року до Другої криворізької державної нотаріальної контори звернувся її батько ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Частинами 4 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виходячи з наведеного, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, як особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, повинна була залучена судом першої інстанції до участі у справі в якості відповідача.

Натомість позов пред'явлено до Криворізької міської ради, тобто до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України № 6-11 від 27.09.2010 року, установивши, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, вирішив питання про права чи обов'язки особи, не залучивши її до участі у справі, апеляційний суд не має права залучити таку особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі. Крім того, апеляційний суд не повинен повністю підміняти собою суд першої інстанції, оскільки він не є судом першої інстанції, а незалученні особи були б позбавлені повноцінного суду першої інстанції з його правами та обов'язками, процедурою розгляду справи у суді першої інстанції та можливістю апеляційного оскарження ухваленого судового рішення. Також вони будуть позбавлені й реального та повноцінного суду другої інстанції.

Таким чином, оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 307 ЦПК України, та зважаючи на те, що рішення суду вирішено питання про права та обов'язки малолітньої ОСОБА_6, яка не була залучена до участі у справі, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, з ухваленням по даній справі нового рішення про відмову в задоволенні позову, як передчасного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Л.В. Михайлів