Провадження № 2/344/2111/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

28 січня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 25 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та відповідачем був укладений кредитний договір № НОМЕР_1 Credit Cards про надання споживчого кредиту та видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, за яким відповідач отримала кредит. 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/3. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань, передбачених договором, станом на 07 жовтня 2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 19 537,11 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 1 942,31 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором на загальну суму 21 479,42 грн. та судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

25 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк, ОСОБА_3, Кредитором, та ОСОБА_2, Позичальником, (Держателем), був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за яким Кредитор ОСОБА_3 надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: на придбання товару у Продавця 1: 6 335,00 грн., на придбання Послуг зі страхування у Продавця 2: 1 104,30 грн., на придбання Пакету послуг «Повернемо загублене» у Продавця 3: 0,00 грн., на придбання Пакету послуг «Технарі. Саппорт Оптиум» у Продавця 4: 0,00 грн., на сплату комісії за оформлення кредиту: 0,00 грн., загальна сума кредиту: 7 239,30 грн., строк кредиту 18 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних.

При цьому Позичальник (Держатель) була ознайомлена з умовами зазначеного договору про надання споживчого кредиту, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 5-6, 45).

Відповідачем за укладеним договором був отриманий кредит (а.с. 7-44).

22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк, Клієнтом, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Фактором, був укладений договір факторингу № 22/12/14/3 (а.с. 51-55).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань, передбачених договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 25 липня 2012 року, станом на 07 жовтня 2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 19 537,11 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 1 942,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 48).

Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором, відповідачем суду не представлено.

22 жовтня 2015 року позивач повідомив ОСОБА_2 про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги (а.с. 46-47).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно із ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі ст. 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності з ч. 1 ст. 1084 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Статтями 55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами.

Таким чином, позивач, набувши право вимоги за договоромпро надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 25 липня 2012 року, обґрунтовано скористався вказаним правом, звернувшись до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором.

Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов'язків за укладеним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошових сум.

Суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані про те, що відповідач вживала заходів для належного виконання зобовязання за укладеним договором, у звязку з чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218,00 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 550, 610, 611, 612, 1046, 1047, 1049, 1050, 1077, 1078, 1080, 1084 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 25 липня 2012 року станом на 07 жовтня 2015 року на загальну суму 21 479,42 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят девять грн. 42 коп.), що складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 19 537,11 грн. (девятнадцять тисяч пятсот тридцять сім грн. 11 коп.), заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 1 942,31 грн. (одна тисяча девятсот сорок дві грн. 31 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В. Мелещенко