Справа № 379/1415/15-ц Головуючий у І інстанції Бабоїд О. М.
Провадження № 22-ц/780/443/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 49 28.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі: Роговській Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції про скасування заборгованості по аліментах за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року,

встановила:

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано заборгованість за аліментами нараховану згідно довідки-розрахунку виданої ВДВС Таращанського РУЮ 27.05.2015 року № 59/11433/03-23 по виконавчому листу № 2-95/2007 виданому Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає рішення суду незаконним, ухваленим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, рішенням Таращанського районного суду від 16.02.2007 року з позивача на користь відповідачки стягнено аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09.02.2007 року.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 був направлений ВДВС по місцю роботи боржника в бухгалтерію Філії «Таращанська ДЕД», де знаходиться на виконанні до цього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року дочці ОСОБА_4 виповнилося 18 років і відповідно з червня місяця 2009 року аліменти продовжували стягувати на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

14.05.2015 року відповідачка подала ВДВС заяву про утримання аліментів на її користь на утримання двох дітей з пенсії позивача і про нарахування заборгованості по аліментах за весь період отримання ним пенсії.

Відповідно до статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої ВДВС Таращанського РУЮ від 27.05.2015 року № 59/11433/03-23 по виконавчому листу № 2-95/2007 виданому Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року, заборгованість становить 23512,65.

09.07.2015 року по даному виконавчому провадженню винесено постанову про зміну розміру аліментів на 1/4 частину, починаючи з 01.08.2015 року, відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», де вказано про борг в розмірі 25090,65 грн.

Задовольняючи позов, суд І інстанції виходив з того, що між сторонами є спір щодо нарахування заборгованості та це питання повинно було вирішуватися в судовому порядку, а не ВДВС. Також, вказав що відповідач не надала суду доказів щодо ухилення позивача від сплати аліментів.

Про те, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, так як за правилами ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), який набув чинності з 1 січня 2004 року, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом.

З матеріалів справи вбачається, що з квітня місяця 2011 року ОСОБА_2 оформив пенсію по інвалідності та станом на 01.05.2015 року йому було нараховано та виплачено 94050 гривень.

Якщо боржник одержує декілька видів доходів, то дублікати виконавчих документів направляються з розпорядженням державного виконавця в бухгалтерії підприємств, установ, організацій для звернення стягнення на ці доходи. Платник аліментів зобов'язаний негайно повідомити державному виконавцеві про зміну місця роботи або проживання, а також про інші доходи.

Однак, всупереч вимогам закону, позивач не повідомив ВДВС про отримання пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209,218, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ Державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції про скасування заборгованості по аліментах відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді