Справа № 2-3262/11
УХВАЛА

03 листопада 2016 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця в якому просить суд визнати дії державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, під час проведення виконавчих дій 30.06.2016 року, а саме: закінчення виконавчих проваджень, за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року, номер виконавчого провадження: 35353335 та номер виконавчого провадження: 35353544 неправомірними; скасувати постанови державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року, номер виконавчого провадження: 35353335 та номер виконавчого провадження: 35353544.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник покликається на те, що на примусовому виконанні у Залізничному ДВС Львівського міського управління юстиції знаходиться два виконавчих листа по справі № 2-3262/11 виданих 26.10.2012 року Залізничним районним судом м. Львова, номер виконавчого провадження: 35353335 та 35353544 щодо вселення ОСОБА_1, та неповнолітньої ОСОБА_3 в житловий будинок № 2 по вул. Кондратюка у м. Львові та зобовязання боржників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_1, неповнолітній ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка у м. Львові з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього, земельною ділянкою, площею 0,0472 га. Однак, скаржнику стало відомо, що 30.06.2016 року державний виконавець Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 виніс постанови про закінчення виконавчого провадження за вищезгаданими виконавчими листами. Скаржник вважає винесені постанови незаконним, оскільки державний виконавець не проводив жодного примусового вселення. Разом з тим, державним виконавцем не було вжито жодних заходів, передбачених чинним законодавством для належного виконання судового рішення про вселення та зобовязання не чинити перешкоди.

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримала повністю з підстав викладених в ній, просила таку задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Залізничного відділу ДВС м. Львова проти задоволення скарги заперечив та зазначив, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваних постанов про закінчення виконавчого провадження відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника та представника відділу ДВС, дослідивши матеріали скарги та матеріали справи № 2-3262/11, оглянувши матеріали виконавчих проваджень, зясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.383,384 ЦПК України та ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 року, задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування житлом, усунення перешкод в користуванні житлом та вселення.

Згідно даного рішення визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право на користування житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові, з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою площею 0,0472 га, зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові, з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою площею 0,0472 га та вселено ОСОБА_1, ОСОБА_3 у вказаний будинок.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.09.2012 року вказане рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 року залишене без змін.

На виконання рішення суду, 31.10.2012 року ОСОБА_1 було видано виконавчі листи, які були предявлені нею до виконання в Залізничний ВДВС ЛМУЮ.

Згідно постанов від 23.11.2012 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавчі провадження за № 35353544 та № 35353335, згідно поданих виконавчих листів та надано боржникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 термін до 30.11.2012 року на добровільне виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду боржниками добровільно виконано не було, примусове виконання рішення суду призначено на 25.01.2013 року.

Відповідно до акта державного виконавця від 25.01.2012, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вселено у спірний будинок, а 28.01.2013 року виконавчі провадження державним виконавцем закриті, оскільки рішення суду про вселення виконано.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2013 року скасовано постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 про закінчення виконавчих проваджень № № 35353544 та № 35353335 від 28.01.2013 року.

Згідно постанов від 07.10.2013 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 закінчено виконавче провадження за № 35353544 та № 35353335. Підставами винесення таких постанов стали акти державного виконавця від 01.10.2013р. про те, що боржниками надано доступ стягувачам до будинку №2 по вул. Кондратюка у м. Львові надано ключі по одному екземпляру від хвіртки, вхідних дверей до будинку, загальних дверей та ключ від горища, а також про те, що стягувачів вселено до зазначеного будинку.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2014 року визнано неправомірними дії державного виконавця та скасовано постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 про закінчення виконавчих проваджень № 35353544 та № 35353335 від 07.10.2013 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчих листів № 2-3262/11 виданих 26.10.2012 року Залізничним районним судом м. Львова.

Разом з тим, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 та зобовязано його вжити заходів щодо примусового виконання за виконавчими листами № 3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року по виконавчих провадженнях № 35353544 та № 35353335.

Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, в іншому випадку його рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із ч. 2ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Судом встановлено, що постановами від 20.05.2016 року та 09.06.2016 року на боржників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 170 грн. та 340 грн. відповідно.

Як вбачається із ОСОБА_3 державного виконавця від 19.05.2016 року та 08.06.2016 року при виході на територію за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Львів, вул. Кондратюка, 2 зясовано, що ОСОБА_7 перебуває за кордоном, на постійному місці проживання, будинок перебуває у власності ОСОБА_9

Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», що має назву «Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення»:

після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу , що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що старший державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 звернувся із заявою до відділу поліції м. Львова РУНП у Львівській області для притягнення боржників до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачене законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Оскільки тривалий час рішення суду на користь ОСОБА_1 так і залишається не виконаним, що є порушенням вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновків, що державний виконавець своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду, а відтак допустив бездіяльність.

Разом з тим, покликання представника виконавчої служби на те, що ним вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду (накладення штрафу на боржників та звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності боржників) не доведено їм, та не є підставою для закриття цього виконавчого провадження і залишення рішення суду без виконання.

Так, державний виконавець в основу свого рішення про закінчення виконавчих проваджень поклав ст. 75 Закону України, що є безпідставним, оскільки застосування даної норми державним виконавцем недоведено та протирічить обставинам справи. Так відсутні підстави вважати, що рішення суду, що повинно виконуватись, відноситься до тих за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Матеріали справи протирічать зазначеному. Відсутні докази всього комплексу дій, що передбачені тією нормою, а саме отримання боржниками рішень про накладення штрафів, докази їх несплати, внесення подання правоохоронним органам для притягнення саме боржників до відповідальності згідно із законом. В справі наявна лише «заява» державного виконавця до відділу поліції, у якої за змістом відсутня логіка, оскільки зазначено, що квартира боржників їм вже не належить, та при відсутності доказів протидії боржників законним вимогам держвиконавця,останній все ж вважає, що рішення суду не виконанно з-за бездіяльності боржників.

Враховуючи наведене, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанови державного виконавця слід визнати такими, що підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, під час проведення виконавчих дій 30.06.2016 р., а саме: закінчення виконавчих проваджень, за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 р., номер виконавчого провадження: 35353335, та номер виконавчого провадження: 35353544 - неправомірними.

Скасувати постанови державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30.06.2016 р., про закінчення виконавчих проваджень за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 р., номер виконавчого провадження: 35353335, та номер виконавчого провадження: 35353544.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5- денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та надруковано 07.11.16

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.