Справа № 211/2483/16-ц
Провадження № 2/211/1695/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутністю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача

розглянувши в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача, визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач 08 червня 2016 року звернувся до суду з позовом про захист прав споживача та визнання договору недійсним, вказавши, що в середині травня 2016 року, він знайшов на одному сайті через мережу Інтернет рекламу ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (далі TOB «ЛК «ВАШ АВТО») з пропозицією передачі у лізинг автомобіля марки Toyota Highlander.

31 травня 2016 року він приїхав до офісу відповідача, до йому запропонували укласти лізинговий договір, відповідно до якого предметом лізингу є автомобіль Toyota Highlander вартістю 1 244 448,00 грн. Представник відповідача також йому пояснила, що перед укладанням договору він повинен сплатити аванс у розмірі 10% від вартості автомобіля та надала йому розрахунковий документ, в якому була вказана сума та реквізити для сплати. Тоді ж вона його завірила в тому, що більше ніяких додаткових платежів робити г треба, автомобіль він отримає через декілька днів, а періодичні лізингові платежі він повинен сплачувати відповідно до графіку у Додатку №1 та умов договору.

Одразу після надання розрахункового рахунку та реквізитів на сплату ним був здійснений платіж у сумі 124 445,00 грн., в наданому рахунку було вказано призначення платежу, а саме: «платіж згідно договору», причому сам договір йому прочитати не дали, а отримав він його вже після оплати.

Одразу ж після повернення з банку, (31.05.2016 року) між ним та ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 004227 від 31.05.2016 року у м. Кривому Розі, а не у м. Києві, як зазначено у договорі. Договір зі сторони відповідача було підписано представником ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності.І

Через деякий час йому зателефонував представник вищевказаної лізингової компанії та повідомив його про те, що він не сплатив перший авансовий платіж, який складає 50% вартості автомобіля, хоча ОСОБА_3 запевняла його в тому, що він сплачую перший платіж у розмірі 10 % вартості автомобіля, який є авансом та більше ніяких платежів сплачувати не треба. Також представник компанії повідомив, що без сплати цього платежу він не отримає автомобіль.

Прочитавши вдома уважніше договір, він зрозумів, що представник TOB «ЛК «BAШ АВТО» ввела мене в оману з приводу сплаченого першого платежу, а саме, як виявилося, це був не авансовий платіж, а адміністративний, тобто платіж за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору. Про наявність адміністративного платежу та необхідність його сплати ОСОБА_4JI. його не повідомила. Якби він знав, що сплачує 124 445,00 грн. не за автомобіль, а за написання договору, він би ніколи не підписав, а відповідно і не уклав цей договір.

Відповідно до Додатку 1 до договору фінансового лізингу №004227 від 31.05.2016 року адміністративний платіж складає 124 444 (сто двадцять чотири тисячі чотириста сорок чотири) грн. 88 коп. та розраховується наступним чином: адміністративний платіж (10%) - 4 918,77 $, курс долару на день підписання договору - 25,30 грн., тому Адміністративний платіж = 4 918,77 *25,30=124 444,88 грн. А різниця між сплаченою сумою і розміром адміністративного платежу виходить, що є авансовим платежем, тобто частиною вартості автомобіля. Авансовий платіж = 124 445,00-124 444,88=0,12 грн.

Відповідач відмовляється передавати предмет лізингу з посиланням на те, що він повинен сплатити обовязково авансовий платіж у розмірі 50% від вартості автомобіля, тобто 622 223,90 грн. При укладанні договору ОСОБА_4JI. не повідомила його про необхідність додаткової сплати комісії за передачу предмета лізингу у розмірі 3% та авансового платежу у розмірі 50% вартості автомобіля.

Позивач вважає несправедливими умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником);договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у звязку з розірвання або невиконанням ним договору. Стаття 12 даного договору фінансового лізингу встановлює жорстку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобовязання, а й за розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та є несправедливими умовами договору згідно з вимогами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, відповідно довідки про взяття на облік юридичних осіб Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про взяття на облік ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» №1335 від 11.06.2015 року, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», має право надавати послугу з фінансового лізингу. Відповідно до вищенаведеного, не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого Дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Тому позивач просить визнати договір фінансового лізингу №004227 від 31.05.2016 р. недійсним та застосувати до нього наслідки недійсності правочину, тим самим стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «НАШ АВТО» на його користь 124 445,00 грн. сплачених по договору фінансового лізингу №004227 від 31.05.2016 р. та стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 552,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.

Позивач ОСОБА_1 в суд не зявився.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в судове засідання не зявився, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір № 004227 фінансового лізингу (а.с. 6-11).

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання з придбання Предмету лізингу - транспортного засобу «Toyota Highlander», обєм двигуна 2,7 та передати позивачу в користування у строк не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу (ст.1).

Пунктом 8.2 договору визначено вартість предмету лізингу в іноземній валюті та його грошовий еквівалент в національній валюті на момент укладання договору.

Пункт 9.1 Договору визначає, що авансовий платіж складає частину від вартості Предмета лізингу в розмірі 50% від визначеного договором. Договором визначено, що адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору, незалежно від назви призначення платежу, наведеної в квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається в Додатку № 1 до Договору та становить обумовлений сторонами відсоток від вартості Предмету лізингу.

Крім того сторонами узгоджено додаток № 1 до договору від 31 травня 2016 року, у відповідності до якого вартість предмету лізингу становить 49187,67 доларів США, Авансовий платіж становить 50% вартості предмету лізингу, Адміністративний платіж (10%) 4918,77доларів США, комісія за передачу предмету лізингу (3%) 1475,63 доларів США. Вартість предмету лізингу на дату підписання договору 1 244 448,00 грн., курс долара США на дату підписання договору 25,30 грн. Узгоджено графік погашення предмету лізингу. Узгоджено, що всі платежі виконуються у гривні та підлягають сплаті в національній валюті.

Згідно квитанції від 31 травня 2016 року, позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти в розмірі 124 445,00 грн. із призначенням платежу: платіж за договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними його умовами є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Стаття 11 цього Закону надає право лізингоодержувачу:1)обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю;2)відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям;3)вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках;4)вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.203 ЦК України, визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Статтею 18 цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Згідно ст. 18 цього Закону, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

За ч. 3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. 2, 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п. 4).

За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Окрім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 111 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. За положеннями цієї статті адміністративний платіж не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не обґрунтував співмірності розміру адміністративного платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні ст.16 Закону N 723/97-ВР не вважається лізинговим платежем, а фактично полягала лише у виготовленні типової форми договору. Оспорюваний договір фінансового лізингу містить несправедливі умови, визначені ч. 3 ст. 18 Закону N 1023-XII, а саме: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Отже, існує невідповідність положень договору фінансового лізингу принципам добросовісності, розумності, справедливості, рівності сторін у договорі; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Крім того, достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 (дванадцять) календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокове погашення лізингових платежів у термін до 12 (дванадцяти) календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми дострокового погашення (пункт 10.14 договору).

Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України, визначеними у Постановах, прийнятих по справах № 6-65цс16, 6-3020 від 11 травня 2016 р. та є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, що зазначено у ст.360-7 ЦПК.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. згідно Закону України «про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 611,612,865 ЦК України, ст.ст. 4,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати договір фінансового лізингу №004227 від 31.05.2016 р. укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_1 недійсним

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти по договору фінансового лізингу №004227 від 31.05.2016 р. в сумі 124 445 (сто двадцять чотири тисячі чотириста сорок пять) гривень та витрати по справі судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5