Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/1178/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/4398/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про усунення перешкод у спілкування з дитиною та у її вихованні,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, протягом часу розгляду справи розмір позовних вимог було зменшено.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 09.08.2008 року по 01.12.2015 року. Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження.

Сторони мешкають окремо, син проживає разом із матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. У зв'язку з чим, у листопаді 2015 року він звернувся до районної адміністрації, як органу опіки та піклування, з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з сином та у його вихованні. Розпорядженням голови районної адміністрації від 29.12.2015 року йому встановлено графік побачень з сином щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. у присутності матері або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Вказане розпорядження ОСОБА_3 не виконує, чинить перешкоди у спілкуванні з сином.

Посилаючись на зазначені обставини, зменшивши розмір позовних вимог, ОСОБА_4 просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з сином та у його вихованні шляхом зобов'язання відповідача забезпечувати йому систематичні побачення з сином в її присутності, щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год., або в будь-який інший узгоджений сторонами день протягом тижня у разі, коли чергове побачення не відбулось в неділю, в місцях, призначених для відпочинку дітей в межах м. Запоріжжя, з правом відвідування розважальних закладів, закладів культури, дитячих кафе та інших закладів для відпочинку дітей (а.с. 86).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди, які ОСОБА_3 створює ОСОБА_4 у вільному спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження.

Зобов'язано ОСОБА_3 забезпечувати ОСОБА_4 систематичні побачення з малолітнім сином ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження, в її присутності, щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Так, за ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Україною 27.02.1991р., у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов'язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження (а.с. 9).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2015 року, яке набуло чинності 01.12.2015 року (а.с. 10-11).

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 640р від 29 грудня 2015 року відповідно до ст.ст. 157, 158 СК України встановлено порядок побачення позивача з сином щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. в присутності матері (місце зустрічей за домовленістю між батьками), або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками (а.с. 14, 15).

З приводу невиконання ОСОБА_3 вищевказаного розпорядження позивач звертався до Комунарського відділення поліції Ленінського відділу ГУНП України в Запорізькій області, до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, де з відповідачем були проведені бесіди щодо невиконання нею рішення органу опіки та піклування (а.с. 12, 13, 16).

Позивач також неодноразово звертався за допомогою і до спеціалістів Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з приводу невиконання ОСОБА_3 рішення органу опіки та піклування про встановлений порядок побачень з сином ОСОБА_6 (а.с. 89-90).

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду щодо доведеності позивачем наявності перешкод у спілкуванні з сином та у його вихованні, які чинить відповідач, зокрема, остання ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, що підтверджено письмовими доказами.

Далі, згідно висновку Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 2250/01-26/05 від 09.09.2016р. щодо розвязання спору про встановлення побачень з малолітнім ОСОБА_5, 2009р. народження, встановлено, що батьки дитини мешкають окремо, малолітній ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження, проживає із матір'ю.

ОСОБА_3 зазначає, що коли сину було 4 роки батько хлопця застосовував до нього насильство та душив сина, з метою покарання за неслухняність. Після цього випадку дитина категорично відмовляється спілкуватися з батьком. Спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з малолітнім ОСОБА_5, 2009р. народження, в присутності матері (за її проханням) була проведена бесіда. В ході бесіди хлопчик категорично відмовлявся зустрітися зі своїм батьком, ні в присутності матері, ані за її відсутності. ОСОБА_6 свого батька називає: «Той, хто мене душив», та про нього говорити не бажає. Родичів по лінії батька родичами не вважає. На любе задане спеціалістами питання дитина шукала підтримки матері, оскільки знаходиться під її впливом.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини батьки були присутніми.

Враховуючи вищевикладене, вік дитини, думку батьків, члени комісії з питань захисту прав дитини як органу опіки та піклування, в інтересах малолітнього вважають за доцільне встановити ОСОБА_4 побачення з сином ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження, щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год., в присутності матері, з урахуванням бажання дитини, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками (а.с. 95).

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, а також із врахуванням пояснень щодо позову сторін, з яких вбачається, що між сторонами склалися неприязні стосунки, віку дитини, 17.11.2009р. народження, якій на час ухвалення оскаржуваного рішення (09 вересня 2016 року) було повних шість років, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме, встановлення систематичних побачень батьку з сином в присутності матері, щонеділі з 11.00 години до 14.00 години або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновком органу опіки та піклування, враховують вік дитини, звичний графік її розвитку та інші обставини, що мають істотне значення.

Також, суд дійшов вірного висновку, що, враховуючи вік дитини (шість років) не є доцільним встановлювати позивачеві побачення з сином з урахуванням бажання дитини, як те зазначено у висновку органу опіки та піклування, оскільки цим обмежується право батька на безперешкодне спілкування з дитиною.

Суд підставно критично оцінив пояснення ОСОБА_3 про те, що позивач застосовував до дитини насильство, оскільки ці пояснення не підтверджені жодним доказом, позивач не був притягнений ні в кримінальному, ні в адміністративному порядку до відповідальності за вказані дії. Більш того, з цього приводу ані ОСОБА_3, ані будь-яка інша особа навіть не зверталися до правоохоронних органів, органу опіки та піклування, тощо.

Разом із тим, висновок суду про покладення на ОСОБА_3 зобовязання забезпечувати побачення позивача з сином порушує її права, суперечить положенням ч. 2 ст. 159 СК України, за вимогами якої суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тому, оскаржуване рішення необхідно змінити, виключити з резолютивної частини рішення зазначення про покладення на ОСОБА_3 зобовязання забезпечувати побачення ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження.

В цій частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовувала свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду необхідно змінити, виключити з резолютивної частини рішення зазначення про покладення на ОСОБА_3 зобовязання забезпечувати побачення ОСОБА_4 з малолітнім сином. Встановити систематичні побачення ОСОБА_4 з сином в присутності ОСОБА_3 щонеділі з 11.00 години до 14.00 години або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року по цій справі змінити, виключити з резолютивної частини рішення зазначення про покладення на ОСОБА_3 зобовязання забезпечувати побачення ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження.

Встановити систематичні побачення ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5, 17.11.2009р. народження, в присутності ОСОБА_3, 05.11.1985р. народження, щонеділі з 11.00 години до 14.00 години або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: