Справа № 521/8134/16-ц
Провадження № 2/521/3608/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», про визнання договорів частково недійсними, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Кей-колект» про захист прав споживачів шляхом визнання частково недійсними договорів факторингу від 13.02.2012 року №2 та від 11.06.2012 року №4 , укладені між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-колект», в частині, що стосується передачі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 22.12.2006 №0, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 і договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ « Кей-колект», в частині, що стосується передачі права вимоги за договором іпотеки від 22.12.2006 року.

Позов мотивовано тим, що 22.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, предметом якого було надання кредиту в іноземній валюті в сумі 95 800 доларів США 00 центів, з датою погашення не пізніше 22.12.2027, з процентною ставкою за використання кредитних коштів у розмірі 11,30%. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між позичальником та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони, та банком, з іншої, укладено договір іпотеки від 22.12.2006 року, за яким в іпотеку передавалось нерухоме майно, а саме: квартира, за адресою: АДРЕСА_1, між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей -колект» укладено договір факторингу від 13.02.2012 року №2, Договір факторингу від 11.06.2012 року №4 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року. Позивач вважає, що у банка не було правових підстав для відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором, оскільки таке відступлення протирічить п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 231 від 03.04.2009 р., містить ознаки нечесної підприємницької практики. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, та просила визнати недійсним договір факторингу від 13.02.2012 року №2 та від 11.06.2012 року №4 , укладені між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ « Кей-колект», в частині, що стосується передачі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 22.12.2006 №0, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» , правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 і, відповідно, договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ « Кей-колект», в частині, що стосується передачі права вимоги за договором іпотеки від 22.12.2006 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про місце і час розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні, що було проведено 23.08.2016 року позов не визнала, вважає їх безпідставними з огляду на те, що кредитний договір укладений в передбаченому законом порядку.

Представник ТОВ «Кей-колект» ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.168,169)

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, предметом якого було надання кредиту в іноземній валюті в сумі 95 800 доларів США 00 центів, з датою погашення не пізніше 22.12.2027 року, з процентною ставкою за використання кредитних коштів у розмірі 11,30% (далі Кредитний договір), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.9-22). Відповідно до п. 9.12. Кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник надав банку згоду передавати права і обовязки банку третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника (а.с. 15).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позичальником та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони, та банком, з іншої, укладено договір іпотеки від 22.12.2006 року, за яким в іпотеку передано нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі Іпотечний договір), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.23-24).

11 червня 2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей -колект» укладено договір факторингу від 13.02.2012 року № 4 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого до ТОВ «Кей-колект» перейшло право вимоги до позивача, що випливає з Кредитного договору, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 150-158) та виписки з додатку № 1 до нього (а.с. 159).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорювань цивільне право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, перелік яких містить ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, кожен, чиї права та свободи порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. Суд може захистити право особи у спосіб, не передбачений законом, якщо такий спосіб є ефективним, тобто таким, що є адекватним змісту порушеного права, характеру порушення та наслідкам, які це порушення потягло за собою, й повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості поновлення- гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З аналізу оспорюваного Договору факторингу, вбачається, що у звязку з його укладенням становище відповідача не погіршується, обєм його зобовязань за Кредитним договором не змінюється.

Доводи позивача про невідповідність зазначеного договору п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 231 від 03.04.2009 р., відхиляється судом, оскільки зазначене положення регулює взаємовідносини між учасникам ринку фінансових послуг й його норми не впливають на обєм прав та обовязків позивача за укладеним ним кредитним договором, право вимоги за яким відступається. Також позивачем не надано суду доказів наявності ознак нечесної підприємницької практики в розумінні ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні зазначеного договору.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення його прав укладенням оспорюваного договору факторингу № 4 від 11.06.2012 року, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання частково недійсним договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року, оскільки, всупереч положенням ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів укладення зазначених договорів.

Судом встановлено, що договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, в т.ч. за Іпотечним договором, було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 11 червня 2012 року, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.142-147) та виписки з додатку № 1 до нього (а.с. 148). Вимоги про визнання недійсним вказаного договору позивачем не заявлялись, в процесі розгляду справи заява про зміну предмету позову відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачем не подавались, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог й виходити за межі позовних вимог права не має, що не позбавляє позивача можливості звернення з самостійним позовом з зазначеного предмету з обраних ним підстав.

Керуючись ст. 15, 16, 512, 627, 629 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання його копії у разі, якщо рішення постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя М. В. Мурзенко