242/3907/16-ц
2-о/242/409/16

УХВАЛА

іменем України

23 серпня 2016 року суддя Селидівского міського суду Донецької області Владимирська І.М., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, про встановлення юридичного факту,-

В с т а н о в и в:

Заявники звернулись до суду із заявою, зазначивши заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, в якій просять суд встановити факт, що ОСОБА_1 за національністю німець, ОСОБА_2 українка та внести відповідні доповнення до актових записів.

Заява подана для розгляду в окремому провадження у цивільному судочинстві, тому питання про відкриття провадження вирішується за нормами ЦПК України.

Дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України, визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження, і даною нормою не передбачено встановлення факту національності або належності до певної національності.

Зі змісту ч.2ст.256 ЦПК України, вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення національності, так само як і встановлення належності до певної національності - не є фактом, що має юридичне значення, який міг би бути встановлений у порядку окремого провадження в цивільному судочинстві.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини», фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 р. втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Такі ж роз'яснення містяться у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

Відповідно до п. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень.

Частина 1 п. 1 ст. 17 КАС України передбачає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Згідно діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис проводиться у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, в даному випадку в порядку окремого провадження.

За таких обставин слід відмовити у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, про встановлення юридичного факту.

Розяснити заявникам, що відмова у відкритті провадження у справі не перешкоджає їм у зверненні до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя