У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - ОСОБА_7, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») про визнання поруки припиненою.

Посилався на те, що 22 червня 2006 року між ОСОБА_7 та Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк» (далі - ЗАТ «ТАС-Інвестбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк», який перейменований в ПАТ «Омега Банк», укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1/12-Ф, відповідно до якого ОСОБА_7 було надано кредит в розмірі 45 170 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 21 червня 2009 року. У забезпечення виконання зобов'язань 22 червня 2006 року між позивачем та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який перейменований в ПАТ «Омега Банк», укладений договір поруки, відповідно до якого позивач поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. 15 грудня 2008 року та 19 червня 2009 року між позичальником та ПАТ «Сведбанк» укладені додаткові угоди до кредитного договору, за якими змінено строк дії кредитної лінії до 21 червня 2010 року. 19 червня 2009 року між позивачем та ПАТ «Сведбанк» укладено додаткову угоду до договору поруки, якою поручитель надав згоду на продовження строку дії кредитної лінії.

16 червня 2011 року ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», направлено вимогу позивачу про погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 316 445 грн 14 коп.

В подальшому відбулась заміна кредитора, у зв'язку з чим ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1/12-Ф.

Позивач вважає, що порука припинена, оскільки банком пропущено шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 22 червня 2006 року № 1/12-Ф/П-1 та додатковим договором № 1 до договору поруки такою, що припинена.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором закінчився 21 червня 2010 року, а вимога направлена поручителю майже через рік, з пропущенням шестимісячного строку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд керувався тим, що при наявності судового рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя у суду відсутні підстави для визнання поруки припиненою.

Із такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційний судом не дотримано.

Судами встановлено, що 22 червня 2006 року між ОСОБА_7 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», який перейменований у ПАТ «Омега Банк», укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1/12-Ф, відповідно до якого ОСОБА_7 було надано кредит в розмірі 45 170 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 21 червня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань 22 червня 2006 року між позивачем та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» укладений договір поруки, відповідно до якого позивач поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

15 грудня 2008 року та 19 червня 2009 року між позичальником та ПАТ «Сведбанк» укладені додаткові угоди до кредитного договору, згідно з якими змінено строк дії кредитної лінії до 21 червня 2010 року.

19 червня 2009 року між позивачем та ПАТ «Сведбанк» укладено додаткову угоду до договору поруки, відповідно до якої ОСОБА_6 поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в межах кредитної лінії із загальним лімітом 45 170 доларів США строком до 21 червня 2010 року.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 1/12-Ф.

Крім того, за договором факторингу від 28 листопада 2012 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» переуступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи».

16 червня 2011 року ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», направлено вимогу ОСОБА_6 про погашення заборгованості за кредитним договором.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-263цс15).

Відповідно до п. 7 договору поруки договір поруки набирає чинності з дня його підписання. Його дія припиняється з дати виконання позичальником та (або) поручителем зобов'язань в повному обсязі.

Строк дії кредитного договору встановлений до 21 червня 2010 року, банк 16 червня 2011 року надіслав поручителю претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, тобто вимога направлена з пропуском шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 316 445 грн 14 коп. Разом з тим суд не з'ясував, чи дотримано було банком встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України строку при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості, який розглядався Косівським районним судом Івано-Франківської області з постановленням рішення від 02 лютого 2012 року, оскільки з даного рішення не вбачається, коли саме банк звернувся з позовом до поручителя.

Сама по собі наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення поруки, оскільки при виявленні порушення своїх прав, особа на підставі ст. 16 ЦК України може захисти свої права та інтереси в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже коли фактичні обставини належним чином не встановлені та не перевірені, ухвалене у справі судове рішення апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, і є підставою для його скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік